ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29.06.2023м. СумиСправа № 920/708/23

Суддя господарського суду Сумської області Вдовенко Дар`я Володимирівна, розглянувши заяву (вх. № 2311 від 27.06.2023)

стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Орбіта» (вулиця Юрія Вєтрова, будинок 35, місто Суми, Сумська область, Україна, 40020, )

про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛСТ-Суми» (вулиця Охтирська, будинок 19, місто Суми, Сумська область, Україна, 40000, )

6501 грн 60 коп. заборгованості за неповернуту тару відповідно до договору поставки № 2/4-2019 від 04.01.2019, 20 878 грн 56 коп. компенсації за неповернуте обладнання відповідно до договору про експлуатацію обладнання № СС1-19 від 08.01.2019, 19 999 грн 83 коп. компенсації за неповернуте обладнання відповідно до договору про експлуатацію обладнання № ОС1-19 від 10.01.2019, 14 968 грн 80 коп. компенсації за неповернуте обладнання відповідно до договору про експлуатацію обладнання № 82514 від 04.07.2019,

УСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

За приписами ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Приписами ст.150 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу. Так, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додається копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Зміст зазначених процесуальних норм слід розуміти буквально, а саме, що за наслідками розгляду відповідної заяви поданої в порядку розділу II ГПК України, судом може бути видано один судовий наказ про стягнення грошової заборгованості за одним договором. Розділом II ГПК України, яким встановлено порядок здійснення судочинства в порядку наказного провадження, не передбачено можливості об`єднання в одній заяві про видачу судового наказу вимог до того ж самого боржника, що виникли більш ніж за одним договором, тобто вимог, що виникли з різних підстав та не пов`язані поданими доказами.

Отже, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, що виникає за певним конкретним договором на підставі доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. В межах одного наказного провадження можуть бути заявлені вимоги тільки за одним договором.

Водночас із поданої заяви вбачається, що ТОВ фірмою «Орбіта» заявлено вимоги про стягнення заборгованості одразу за чотирма договорами, а саме, договором поставки № 2/4-2019 від 04.01.2019, договором про експлуатацію обладнання № СС1-19 від 08.01.2019, договором про експлуатацію обладнання № ОС1-19 від 10.01.2019 та договором про експлуатацію обладнання № 82514 від 04.07.2019, що не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно зі ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147, 148, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Орбіта» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛСТ-Суми» 62 348 грн 79 коп. (вх. № 2311 від 27.06.2023).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана суддею 29.06.2023.

Суддя Д. В. Вдовенко