27.06.2023Справа № 910/9455/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром"
про стягнення 148 760,10 грн.,
Представники сторін:
від позивача: Сагайдак А.В. за ордером від 19.09.2022 року серії АЕ № 1153880;
від відповідача: не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк" (далі - позивач, Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" (далі - відповідач, Компанія) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 148 760,10 грн., з яких: 122 624,01 грн. - основний борг, 1 546,34 грн. - пеня, 2 518,63 грн. - 3 % річних, 22 071,12 грн. - інфляційні втрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, взятих на себе за укладеним між сторонами 29.11.2021 року договором поставки № КП 15/21, в частині повної та своєчасної оплати поставленої Компанії продукції, внаслідок чого за останньою утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій та компенсаційних виплат.
Крім того, у наведеному позові Товариство у порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України просило суд зазначити про нарахування 3 % річних на суму боргу до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Також позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі в суді першої інстанції становить 20 000,00 грн.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2022 року відкрито провадження у справі № 910/9455/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Слід також зазначити, що 23.09.2022 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 23.09.2022 року про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру понесених Товариством витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн., зокрема копії ордеру від 19.09.2022 року серії АЕ № 1153880 та копії платіжного доручення від 19.09.2022 року № 2481 на суму 20 000,00 грн.
02.12.2022 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Компанії на позовну заяву від 02.12.2022 року, в якому остання заперечила проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що у відповідача на підставі пунктів 4.5, 4.6 договору поставки від 29.11.2021 року № КП 15/21 виникло право затримати (притримати) оплату товару в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ не зареєстрованих позивачем податкових накладних - 125 803,50 грн. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що Компанією не було порушено строку оплати товару за спірними видатковими накладними. Крім того, відповідач заперечив проти стягнення з нього нарахованих позивачем сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а також вказав про необґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку пені та відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України. Означений відзив прийнятий судом до розгляду.
Також відповідач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на професійну правничу допомогу в даній справі в суді першої інстанції становить 40 000,00 грн., а докази на підтвердження розміру витрат Компанії на послуги адвоката будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
13.12.2022 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Товариства від 13.12.2022 року на відзив на позовну заяву, в якій останнє вказало, що положення пунктів 4.5, 4.6 договору поставки від 29.11.2021 року № КП 15/21, які фактично звільняють боржника від обов`язку сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, є нікчемними, тоді як відповідачем у встановленому порядку не було доведено наявності правових підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання спірних договірних зобов`язань. Позивач також зазначив, що реєстрація чи не реєстрація податкових накладних не є підставою для не оплати отриманого товару у визначений договором строк, як і не є підставою для відстрочення виконання зобов`язання з оплати товару згідно з приписами статті 613 Цивільного кодексу України.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2022 року розгляд справи № 910/9455/22 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.01.2023 року.
Проте підготовче засідання у вказаній справі, призначене на 25.01.2023 року, не відбулося, у зв`язку із оголошенням у місті Києві повітряної тривоги.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2023 року підготовче засідання у справі № 910/9455/22 призначено на 15.02.2023 року.
Підготовче засідання у вказаній справі, призначене на 15.02.2023 року, також не відбулося, у зв`язку із чим, ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року підготовче засідання призначено на 29.03.2023 року.
У підготовчому засіданні 29.03.2023 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/9455/22 на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 26.04.2023 року. Разом із тим, у наведеному підготовчому засіданні суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Товариства від 19.12.2022 року про зупинення провадження у справі.
25.04.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача від 24.04.2023 року, в якій останній на підставі частини 3 статті 237 Господарського процесуального кодексу України просив суд визнати недійсним укладений між сторонами договір поставки від 29.11.2021 року № КП 15/21 в частині положень пунктів 4.5, 4.6, 6.6, як пов`язаний з предметом спору правочин, який в оспорюваних частинах суперечить закону.
У підготовчому засіданні 26.04.2023 року судом, з метою забезпечення відповідачу можливості ознайомитися з поданою позивачем у порядку частини 3 статті 237 Господарського процесуального кодексу України заявою від 24.04.2023 року, відкладено підготовче засідання на 24.05.2023 року, а також встановлено Компанії строк для подання письмової правової позиції щодо цієї заяви до 19.05.2023 року. Питання про прийняття до розгляду заяви позивача від 24.04.2023 року, враховуючи положення частини 3 статті 184 Господарського процесуального кодексу України, судом було відкладено.
09.05.2023 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Компанії від 09.05.2023 року, в якому відповідач зазначив про відсутність правових підстав для визнання недійсними оспорюваних пунктів договору поставки від 29.11.2021 року № КП 15/21, оскільки сторони при укладенні цього правочину мали право визначити та погодити на власний розсуд його умови, зокрема щодо порядку та строків виконання грошових зобов`язань, тоді як пункти 4.5, 4.6, 6.6 наведеної угоди не суперечать вимогам чинного законодавства.
Ухвалою від 24.05.2023 року господарський суд міста Києва відмовив у прийнятті заяви Товариства від 24.04.2023 року про визнання недійсним договору поставки від 29.11.2021 року № КП 15/21 в частині положень пунктів 4.5, 4.6, 6.6 цього правочину, закрив підготовче провадження у справі № 910/9455/22 та призначив її до судового розгляду по суті на 07.06.2023 року.
Представник позивача у судовому засіданні 07.06.2023 року повідомив про те, що докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги будуть надані суду в установлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк.
Рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.2023 року в даній справі позов Товариства задоволено частково; стягнуто з Компанії на користь позивача 399,97 грн. пені, 93,06 грн. 3 % річних, а також 8,22 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Водночас означеним рішенням призначено судове засідання для вирішення питання про витрати Товариства та Компанії на професійну правничу допомогу на 27.06.2023 року, а також зобов`язано сторін протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

09.06.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача (сформована в системі "Електронний суд" 09.06.2023 року), в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення у справі № 910/9455/22 про стягнення з Компанії 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До цієї заяви позивачем долучено копію акту від 08.06.2023 року № 1 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 18-10/01 від 18.10.2021 року на загальну суму 20 000,00 грн.

14.06.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача (сформована в системі "Електронний суд" 13.06.2023 року), в якій Компанія просила суд ухвалити додаткове рішення у справі № 910/9455/22 про стягнення з Товариства 40 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До цієї заяви відповідачем долучено копію укладеного 11.11.2022 року між ним та адвокатом Гловою Наталією Юріївною договору про надання правової допомоги № 11/22 з Додатком № 1, а також копію акту від 07.06.2023 року № 1 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 11/22 від 11.11.2022 року. Крім того, у тексті наведеної заяви Компанія просила суд поновити строк на її подання, посилаючись на складення повного тексту рішення господарського суду міста Києва у даній справі 12.06.2023 року.

26.06.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення позивача від 26.06.2023 року на заяву Компанії про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9455/22, в яких Товариство просило суд залишити вищенаведену заяву відповідача без розгляду та наголосило на невідповідності розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу критеріям розумності.

Представник позивача у судовому засіданні 27.06.2023 року підтримав вимоги заяви Товариства від 09.06.2023 року про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. У той же час останній заперечив проти заяви відповідача, сформованої в системі "Електронний суд" 13.06.2023 року, щодо стягнення з Товариства на користь Компанії судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі у розмірі 40 000,00 грн.

Відповідач про дату, час і місце розгляду питання про розподіл судових витрат сторін був повідомлений належним чином та в установленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 27.06.2023 року не забезпечив.

У судовому засіданні 27.06.2023 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу про поновлення відповідачу строку на подання документів на підтвердження розміру витрат Компанії на професійну правничу допомогу в даній справі.

При вирішенні означеного питання, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою учасника справи, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року в справі № 910/22695/13.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас Господарським процесуальним кодексом України не встановлено заборони поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 року в справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 року в справі № 909/359/19.

Зважаючи на викладене, враховуючи посилання Компанії у заяві про ухвалення додаткового рішення, а також беручи до уваги пропуск відповідачем строку на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат у даній справі лише на 1 день (останній день такого строку припав на 12.06.2023 року, тоді як заява Компанії про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги була сформована в системі "Електронний суд" 13.06.2023 року), суд дійшов висновку про необхідність поновлення Компанії строку на подання цих доказів.

Розглянувши у судовому засіданні 27.06.2023 року заяви сторін про відшкодування понесених ними витрат на правничу допомогу, а також заслухавши пояснення представників Товариства та Компанії, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, у позовній заяві Товариство просило суд стягнути на його користь з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги у цій справі в сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучено копію укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери" договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.10.2021 року № 18-10/01 (далі - Договір № 18-10/01), копію додаткової угоди від 19.09.2022 року № 02 до цього правочину, копію акту від 08.06.2023 року № 1 приймання-передачі виконаних робіт до Договору № 18-10/01 на загальну суму 20 000,00 грн., копію рахунку на оплату від 19.09.2022 року № 02 на суму 20 000,00 грн., копію платіжного доручення від 19.09.2022 року № 2481 на суму 20 000,00 грн., копію ордеру від 19.09.2022 року серії АЕ № 1153880, виданого Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери" адвокату Сагайдаку Андрію Васильовичу, а також копію свідоцтва від 03.09.2012 року № 2612 про право Сагайдака Андрія Васильовича на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом пункту 1.1 Договору № 18-10/01 Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту (позивачу) визначену цим договором правову (правничу) допомогу, а клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням даного договору.

Відповідно до пункту 1.3 Договору № 18-10/01, з урахуванням додаткової угоди від 19.09.2022 року № 02 до цього правочину, Адвокатське об`єднання також надає наступну правову (правничу) допомогу:

- захист законних прав та інтересів клієнта в господарській справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" належних клієнту сум, що розраховані в зв`язку із неналежним виконанням умов Договору № КП 15/21 від 29.11.2021 року;

- представленні інтересів клієнта в судах всіх інстанцій під час розгляду справи про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" належних клієнту сум, що розраховані в зв`язку із неналежним виконанням умов Договору № КП 15/21 від 29.11.2021 року;

- підготовка та подання процесуальних документів, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, пов`язаних з розглядом справи про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" належних клієнту сум, що розраховані в зв`язку із неналежним виконанням умов Договору № КП 15/21 від 29.11.2021 року.

Згідно з пунктом 5.2.2 Договору № 18-10/01, з урахуванням додаткової угоди від 19.09.2022 року № 02, сума гонорару за правову (правничу) допомогу, яка вказана у пункті 1.3 договору, складає 45 000,00 грн., яка перераховується на банківський рахунок Адвокатського об`єднання в наступному порядку:

- 20 000,00 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання даної додаткової угоди, за правову (правничу) допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у тому числі, але не виключно, забезпечення позову;

- 15 000,00 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання апеляційної скарги, за правову (правничу) допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції;

- 10 000,00 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання касаційної скарги, за правову (правничу) допомогу у суді касаційної інстанції.

Позивачем також надано суду копію рахунку на оплату від 19.09.2022 року № 02 на суму 20 000,00 грн. та копію платіжного доручення від 19.09.2022 року № 2481, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк" сплатило на користь Адвокатського об`єднання "Біднягін і партнери" вартість наданої останнім правової допомоги за додатковою угодою від 19.09.2022 року № 02 до Договору № 18-10/01 у розмірі 20 000,00 грн.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Компанії обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи № 910/9455/22, не надходило.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

У той же час із доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. є підтвердженими.

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких віднесено витрати на оплату професійної правничої допомоги), покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, суд у даному випадку не застосовує наданих йому частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України дискреційних повноважень щодо можливості покладення на відповідача усіх понесених позивачем судових витрат з огляду, зокрема, на встановлені судом під час розгляду спору по суті обставини передчасності звернення Товариства до суду з даним позовом в частині стягнення спірної суми основного боргу (незалежно від дій відповідача).

З огляду на те, що відповідачем не подано обґрунтованого клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення судових витрат та не доведено суду належними та допустимим доказами обставин, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи), зважаючи на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є підтвердженими, враховуючи часткове задоволення позовних вимог Товариства, суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування заявлених позивачем витрат пропорційно до розміру його задоволених позовних вимог, що становить 66,29 грн., покладається на відповідача.

Щодо судових витрат Компанії, суд зазначає таке.

Як було зазначено вище, у відзиві на позовну заяву Компанія вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок її витрат на професійну правничу допомогу в даній справі в суді першої інстанції становить 40 000,00 грн.

На підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 40 000,00 грн. відповідачем до матеріалів справи долучено копію укладеного 11.11.2022 року між Компанією (клієнт, замовник) та адвокатом Гловою Наталією Юріївною (виконавець) договору про надання правової допомоги № 11/22 (далі - Договір № 11/22) з Додатком № 1, копію акту від 07.06.2023 року № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 11/22, копію виданої відповідачем адвокату Глові Наталії Юріївні довіреності від 05.01.2022 року, а також копію свідоцтва від 01.03.2019 року серії КС № 7431/10 про право Глови Наталії Юріївни на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 1.1 Договору № 11/22 виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику на його запит правову допомогу, а замовник зобов`язується прийняти ці послуги (їх результат) та оплатити їх вартість в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

У пункті 5.1 Договору № 11/22 його сторони погодили, що розмір плати за надання послуг, наданих виконавцем замовнику, визначається в додаткових угодах та актах приймання-передачі наданих послуг.

У пункті 1 Додатку № 1 до Договору № 11/22 вищенаведені контрагенти домовились про те, що клієнт доручає, а адвокат (Глова Наталія Юріївна) приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу та забезпечити судове представництво клієнта у господарському суді міста Києва, відповідному апеляційному суді, Верховному Суді у справі № 910/9455/22 за позовом Товариства до Компанії про стягнення суми боргу.

У пункті 2 Додатку № 1 до Договору № 11/22 зазначено, що гонорар адвоката за надання правової допомоги згідно з пунктом 1 даного Додатку становить, зокрема, 40 000,00 грн. за консультування, підготовку всіх процесуальних документів до суду першої інстанції та представництво інтересів Компанії в суді першої інстанції, який клієнт зобов`язується сплатити адвокату протягом трьох днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено копію акту від 07.06.2023 року № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 11/22, за яким адвокат Глова Наталія Юріївна надала Компанії послуги з аналізу матеріалів; підготовки відзиву на позовну заяву; підготовки відзиву на заяву про збільшення позовних вимоги; забезпечення судового представництва клієнта у судовому засіданні 22.12.2023 року, 25.01.2023 року, 29.03.2023 року та 26.03.2023 року.

При цьому, суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19.

У той же час, при дослідженні матеріалів справи, суд встановив, що послуги з представництва інтересів Компанії у судових засіданнях 22.12.2023 року (а також і 22.12.2022 року, враховуючи потенційну описку в даті), 25.01.2023 року та 26.03.2023 року адвокатом Гловою Наталією Юріївною, зазначені в акті від 07.06.2023 року № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 11/22, фактично відповідачу не надавалися, оскільки в наведені дати підготовчі/судові засідання у справі № 910/9455/22 проведені не були.

Слід також зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, судом враховано заперечення позивача проти стягнення з нього заявленої Компанією суми витрат на оплату професійної правничої допомоги, викладені, зокрема, у відповіді на відзив на позову заяву та запереченнях від 26.06.2023 року, а також взято до уваги те, що надані відповідачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням ціни пред`явленого позову та предмету і підстав позовних вимог, а також складності справи, беручи до уваги часткове задоволення позову та заперечення Товариства проти стягнення з нього заявленої суми адвокатських витрат Компанії, оцінюючи витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, з огляду на те, що заявлений Компанією до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк" від 09.06.2023 року про розподіл судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" (01001, місто Київ, провулок Тараса Шевченка (Шевченківський р-н), будинок 13, квартира 44; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк" (49081, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Мануйлівський, будинок 73, кімната 307; ) 66 (шістдесят шість) грн. 29 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк" від 09.06.2023 року про розподіл судових витрат відмовити.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" від 13.06.2023 року про розподіл судових витрат задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдлінк" (49081, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Мануйлівський, будинок 73, кімната 307; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" (01001, місто Київ, провулок Тараса Шевченка (Шевченківський р-н), будинок 13, квартира 44; ) 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

6. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Кормапром" від 13.06.2023 року про розподіл судових витрат відмовити.

7. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

8. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 04.07.2023 року

Суддя В.С. Ломака