06.07.2023Справа № 910/3769/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ ХАУС"
про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття обтяження
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (далі - позивач, ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ ХАУС" (далі - відповідач, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ ХАУС") про усунення перешкод у користуванні власністю на автомобіль марки Mersedes-Benz S450 модель 4Matic д.н.з. НОМЕР_1 vin- НОМЕР_2 шляхом припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна, а саме:
Вид обтяження: приватне обтяження
Тип реєстрації: поточна
Тип обтяження: застава рухомого майна
Зареєстровано: 20.11.2019 14:39:07 за № 27234599 реєстратором: Андрусишин Ольга Богданівна, Львівська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", Львівська обл.
Документ-підстава: договір відступлення прав вимоги, серія та номер: б/н, виданий: 25.04.2019, видавник: ПАТ ВАБ Банк, Звернення стягнення лист від 20.11.2019
Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, MERCEDES-BENZ S 450 4МАТІС 2007 р.в. колір чорний, Номер об`єкта: НОМЕР_2 , Номер державної реєстрації: НОМЕР_3 , Свідоцтво про реєстрацію ТЗ ААС 850005 видане та зареєстроване 15.04.2011 р. ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві
Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати
Боржник: Бодня Володимир Павлович, код: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 позовну заяву ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3769/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 у справі № 910/3769/23 (повне рішення складено 22.06.2023) позов задоволено повністю. Усунуто Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" перешкод у користуванні власністю на автомобіль марки Mersedes-Benz S450 модель 4Matic д.н.з. НОМЕР_1 vin- НОМЕР_2 шляхом припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ ХАУС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" 2 684,00 грн судового збору.

28.06.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат № 26/06-2 від 26.06.2023, відповідно до якої позивач зазначив остаточну суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 35 000,00 грн, долучив документи на підтвердження таких витрат.

05.07.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, направлені до суду засобами електронного зв`язку. Відповідач вважає, що покладення на нього судових витрат у розмірі, заявленому позивачем, є неправильним і несправедливим, наразі відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1 000,00 грн.

Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат, заперечення відповідача на таку заяву та додані до них докази, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки розгляд справи № 910/3769/23 здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України в тому самому порядку.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч. 3 ст. 124 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який складається з судового збору у сумі 2 684,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 55 000,00 грн, при цьому зазначено, що остаточний розрахунок витрат на правову допомогу буде наданий протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

При ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 у справі № 910/3769/23, суд відповідно до приписів ст. 238 ГПК України вирішив питання стосовно розподілу судових витрат в частині судового збору, поклавши судовий збір у сумі 2 684,00 грн на відповідача.

Водночас, стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи, що станом на час ухвалення рішення позивачем не було подано жодних доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат позивача на правову допомогу.

Виходячи з приписів ч. 1, 3 ст. 124, ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 244, ч. 1, 8 ст. 252 ГПК України та зроблену позивачем у позовній заяві відповідну заяву, суд відзначає, що позивач мав право подати докази на підтвердження розміру судових витрат (в частині витрат на професійну правничу допомогу) у порядку та строки, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Заява позивача про розподіл судових витрат № 26/06-2 від 26.06.2023 з доданими до неї доказами подана до суду 28.06.2023, тобто в межах встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку на її подання.

Приписами ст. 126 ГПК України встановлено:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 35 000,00 грн позивачем було подано такі документи:

- Договір № 17/07/01/18 про надання правової допомоги від 17.07.2019, укладений між ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (клієнт, позивач) та Адвокатським бюро "Добринь" (бюро);

- Додаткову угоду № 01-03-23 від 01.03.2023 до Договору про надання правової допомоги № 17/07/01/18 від 17.07.2019;

- Акт про прийняття-передачу наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 17/07/01/18 від 17.07.2019 від 26.06.2023 на суму 35 000,00 грн;

- ордер серія АЕ № 1184891 від 04.03.2023, виданий адвокатським бюро "Добринь" адвокату Добринь Ярославу Олексійовичу на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС";

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗП № 001021 від 27.06.2014.

Судом враховано, що відповідно до Додаткової угоди № 01-03-23 від 01.03.2023 до Договору про надання правової допомоги № 17/07/01/18 від 17.07.2019 сторони узгодили порядок оплати вказаних послуг: протягом 30 днів з дня ухвалення рішення суду першої інстанції та протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

Судом встановлено, що подані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу стосуються розгляду в Господарському суді міста Києва справи № 910/3769/23. Спір у даній справі виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, направленими на внесення відомостей про обтяження майна позивача.

Згідно з статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 76- 79 ГПК України.

Надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування за рахунок відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн, оскільки такий розмір судових витрат відповідно до статті 74 ГПК України доведений та документально обґрунтований.

На твердження відповідача у відзиві на позовну заяву, визначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, адже дана справа не є складною, крім того, просив суд врахувати поведінку відповідача, заявив клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги до 1 000,00 грн.

Суд відхилив твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву в обгрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Так, твердження відповідача щодо невеликої складності справи і витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги судом відхиляються як безпідставні з огляду на правову позицію Верховного Суду у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Судом враховано, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідний висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Суд відхилив твердження відповідача, викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, як безпідставні та необгрунтовані, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам, беручи до уваги ступінь складності справи та виконані адвокатами роботи (надані послуги), принципи справедливості та верховенства права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи задоволення позову повністю, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн.

Керуючись ст. 74, 86, 123, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ ХАУС" (Україна, 03035, місто Київ, пл. Солом`янська, будинок 2, офіс 102Б; ідентифікаційний код 41661563) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (Україна, 49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Праці, будинок 2 Т; ідентифікаційний код 34410930) 35 000,00 грн (тридцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст додаткового рішення складено 06.07.2023.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана ГУМЕГА