ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. Справа№ 910/5532/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 13.06.2023.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Національного інституту стратегічних досліджень

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі 910/5532/22 (суддя О.В. Нечай, повний текст рішення складено та підписано 09.12.2022)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до Національного інституту стратегічних досліджень

про стягнення 780 681,11 грн

та за зустрічним позовом Національного інституту стратегічних досліджень

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

про стягнення 187 615,87 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення 780 681,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 30122020 про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020.

У подальшому, від Національного інституту стратегічних досліджень надійшла зустрічна позовна заява.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що у Національного інституту стратегічних досліджень існує переплата за Договором № 30122020 про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 в сумі 187 615,87 грн за поставлену у грудні 2021 року електричну енергію, яку він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 первісний позов задоволено.

Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» заборгованість в розмірі 780 681 грн 11 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 710 грн 22 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 750 грн 00 коп.

Закрито провадження у справі №910/5532/22 за зустрічним позовом Національного інституту стратегічних досліджень до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» про стягнення 187 615,87 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» на користь Національного інституту стратегічних досліджень витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 814 грн 24 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн 00 коп.

Відповідно до частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів.

Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 895 грн 98 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 750 грн 00 коп.

Суд дійшов висновку, що вимоги первісного позову є обґрунтованими а також про обґрунтованість зустрічного позову, однак враховуючи відсутність предмету спору у зв`язку з фактичним задоволенням відповідачем за зустрічним позовом в добровільному порядку вимог зустрічного позову, провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю.

Крім того, судом визнано підтвердженими документально заявлені сторонами витрати на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Національний інститут стратегічних досліджень звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 по справі №910/5532/22 в частині сплати Національним інститутом стратегічних досліджень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» ??витрат на професійну юридичну допомогу на суму 18 750,00 грн та судового збору на суму 11 710,22 грн. Скасувати пункт 5 та 6 рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 по справі №910/5532/22 щодо проведення зустрічного зарахування відповідних грошових сум, що підлягають стягненню, відповідно до частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» ? на користь Національного інституту стратегічних досліджень - оплату професійної юридичної допомоги у розмірі 4 000, 00 грн. та сплачений судовий збір (перша інстанція) у розмірі 2814, 24 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- неправомірні дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» призвели до виникнення судового процесу та пов`язаних із цим витрат, оскільки позивачем за первісним позовом визнано вимоги зустрічного позову та добровільно сплачено борг;

- представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» допущено порушення процесуальних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу;

- доданий до позовної заяви опис витрат не можна вважати попереднім розрахунком витрат на правничу допомогу;

- позивачем не надано доказів на підтвердження оплати таких послуг, зокрема квитанції до прибуткового касового ордера, згідно з якою адвокатом від позивача прийнято гонорар та оплачено послуги професійної правничої допомоги.

23.12.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі 910/5532/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А.І., Тарасенко К.В.

Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці з 28.12.2022 по 30.12.2022

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/22/23 від 09.01.2023, у зв`язку з перебуванням суддів Тищенко А.І. та Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/5532/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 09.01.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі 910/5532/22 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/5532/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

01.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5532/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 у справі №910/5532/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі №910/5532/22 та призначено до розгляду на 13.03.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

03.03.2023 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» надійшло клопотання про проведення засідання без участі представника, у якому позивач повідомив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/907/23 від 13.03.2023, у зв`язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. та Хрипуна О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 апеляційну скаргу Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі 910/5532/22 прийняти до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 25.04.2023.

Суддя Гончаров С.А. перебував у щорічній відпустці з 10.04.2023 по 05.05.2023, тому судове засідання, яке призначене на 25.04.2023 не відбулось.

Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці з 01.05.2023 по 09.05.2023.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував у щорічній відпустці з 01.05.2023 по 09.05.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 розгляд апеляційної скарги Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі 910/5532/22 призначено на 13.06.2023.

У судове засідання 13.06.2023 з`явилися представники відповідача, підтримали доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (постачальник) та Національним інститутом стратегічних досліджень (споживач) було укладено Договір № 30122020 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), шляхом подання споживачем заяви-приєднання.

Згідно з п. 1.2 Договору умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (придбаної) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

За умовами пунктів 5.2, 5.3 Договору ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг з розподілу (передачі) від оператора системи постачальнику, постачання, страхування, сплати податків та інших зборів та обов`язкових платежів.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, яка вказана з урахуванням усіх складових частин у Специфікації (Додаток 1), що є його невід`ємною частиною.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8 Договору).

Згідно з п. 5.11 Договору оплата рахунка постачальника за цим Договором здійснюється споживачем протягом 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем.

14.01.2022 сторони уклали Додаткову угоду № 14 до Договору, у якій виклали у новій редакції Додаток 1 до Договору «Специфікація» та Додаток 3 до Договору «Очікувані щомісячні договірні величини постачання електричної енергії споживачу».

У Додатку 3 до Договору сторони узгодили очікувані щомісячні договірні величини постачання електричної енергії споживачу за період з січня 2021 року по січень 2022 року, а у Додатку 1 до Договору - ціну одиниці товару та загальну вартість електричної енергії, що поставляється за цим Договором.

Звернувшись до суду з первісним позовом, позивач зазначав, що за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 на об`єкти Національного інституту стратегічних досліджень було поставлено електричну енергію обсягом 176 991,000 кВт/год загальною вартістю 780 681,11 грн, яку останній не оплатив.

Постачальником оформлено акти приймання-передачі електричної енергії № УГР00000059 від 31.01.2022, № УГР00001068 від 28.02.2022 та виставлено споживачеві рахунки на оплату електричної енергії, спожитої у січні та лютому 2022 року, які разом із претензією № 4500/26 від 08.06.2022 направлено споживачу.

Як зазначає позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) Національний інститут стратегічних досліджень підписані зі свого боку акти приймання-передачі електричної енергії не повернув, мотивованої відмови від їх підписання не надав, як і не надав відповіді на претензію.

З огляду на те, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не розрахувався з позивачем за поставлену електричну енергію, він звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості в розмірі 780 681,11 грн.

Звернувшись до суду із зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) зазначає, що ТОВ «Укр Газ Ресурс» оформило 2 акти приймання-передачі електричної енергії та виставило 2 рахунки за грудень 2021 року на суми 520 592,09 грн та 332 976,22 грн. У зв`язку з тим, що Національним інститутом стратегічних досліджень оплачено рахунок, який виставлявся раніше і в якому зазначено більший обсяг споживання електричної енергії, останній вказує на наявність у нього переплати за Договором в сумі 187 615,87 грн, у зв`язку з чим просить суд стягнути з ТОВ «Укр Газ Ресурс» зайво сплачені кошти.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та про закриття провадження у справі за зустрічним позовом, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Спір у цій справі стосується взаєморозрахунків між сторонами за Договором у період з грудня 2021 року по лютий 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2021 року сторонами підписано акт прийому-передачі електричної енергії № УГР00003928, у якому обсяг спожитої електричної енергії склав 121 932,000 кВт/год на суму 520 592,09 грн.

Судом встановлено, що наведений у цьому акті обсяг споживання відповідає розміру очікуваної договірної величини постачання електричної енергії у грудні 2021 року, який наведено у Додатку 3 до Договору.

Відповідно до платіжних доручень № 1795 від 28.12.2021 на суму 58 900,27 грн, № 1796 від 28.12.2021 на суму 111 056,83 грн, № 1797 від 28.12.2021 на суму 24 716,33 грн, № 1800 від 28.12.2021 на суму 87 290,50 грн, № 1801 від 28.12.2021 на суму 238 628,16 грн, споживачем сплачено 520 592,09 грн за електроенергію, спожиту ним у грудні 2021 року.

У подальшому, постачальником оформлено акт прийому-передачі електричної енергії № УГР00004375 за грудень 2021 року, у якому обсяг спожитої електричної енергії склав 77989,000 кВт/год на суму 332 976,22 грн. Такий обсяг спожитої електричної енергії відповідає обсягам розподіленої електричної енергії, що наведений у довідках оператора системи передачі - ТОВ «ДТЕК Київські електромережі».

З наведеного вбачається, що Національним інститутом стратегічних досліджень було зайво сплачено 187 615,87 грн (520 592,09 грн - 332 976,22 грн), повернення яких є предметом судового розгляду за зустрічним позовом.

Судом встановлено, що 04.11.2022 ТОВ «Укр Газ Ресурс» сплатило на користь Національного інституту стратегічних досліджень 187 615,87 грн надлишково сплачених коштів за Договором, що підтверджується платіжним дорученням № 8766, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже між сторонами відсутній спір в частині грошових вимог в сумі 187 615,87 грн, оскільки вимоги зустрічного позову фактично задоволені відповідачем за зустрічним позовом в добровільному порядку, у зв`язку з чим провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю.

На підтвердження постачання електричної енергії у 2022 році матеріали справи містять акти приймання-передачі електричної енергії № УГР00000059 від 31.01.2022 та № УГР00001068 від 28.02.2022, відповідно до яких ТОВ «Укр Газ Ресурс» поставило 87 589,000 кВт/год та 89 402,000 кВт/год відповідно.

Судом встановлено, що обсяги спожитої Національним інститутом стратегічних досліджень у січні, лютому 2022 року електричної енергії, що зазначені в названих актах, відповідають обсягам розподіленої електричної енергії, що наведений у довідках оператора системи передачі - ТОВ «ДТЕК Київські електромережі», а відтак судом прийнято акти приймання-передачі електричної енергії № УГР00000059 від 31.01.2022 та № УГР00001068 від 28.02.2022 в якості належних доказів постачання електроенергії за Договором.

На оплату вартості спожитої електричної енергії постачальником було виставлено споживачеві рахунки № 177 від 31.01.2022 на суму 386 342,11 грн та № 1103 на суму 394 339,00 грн, отримання яких не заперечується Національним інститутом стратегічних досліджень.

Отже, строк виконання грошових зобов`язань відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) за вказаний період є таким, що настав.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) спожитої у вищевказаний період електричної енергії.

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання Національним інститутом стратегічних досліджень за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з Національного інституту стратегічних досліджень заборгованості в розмірі 780 681,11 грн визнається судом обґрунтованою.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що:

- зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, вимоги первісного позову є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ТОВ «Укр Газ Ресурс» 780 681,11 грн заборгованості;

- зустрічний позов є обґрунтованим, однак враховуючи відсутність предмету спору у зв`язку з фактичним задоволенням відповідачем за зустрічним позовом в добровільному порядку вимог зустрічного позову, провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю.

Судова колегія наголошує, що вказані висновки суду сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не оспорюються.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, заявлених ТОВ «Укр Газ Ресурс».

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката ТОВ «Укр Газ Ресурс» надано належним чином засвідчені копії:

- Договору про надання правничої допомоги № 13/5 від 20.05.2019;

- Додаткової угоди № 23/22 від 11.04.2022 до Договору про надання правничої допомоги № 13/5 від 20.05.2019;

- Детального опису наданої професійної правничої допомоги;

- Акту про прийняття-передачу наданих послуг № 1/23/22 від 04.07.2022 на суму 18750,00 грн.

Дослідивши умови Договору про надання правничої допомоги № 13/5 від 20.05.2019 суд встановив, що гонорар адвоката визначається виходячи з кількості часу, затраченого на надання послуг, з урахуванням вартості години роботи адвоката в розмірі 2 500,00 грн.

Суд наголошує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, частиною шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач за первісним позовом посилається на те, що матеріали справи не містять доказів фактичного понесення таких витрат, а також зазначає, що спір виник з вини ТОВ «Укр Газ Ресурс», у зв`язку з чим просить відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Аналогічні заперечення наводились останнім в суді першої інстанції при вирішенні даного питання.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи щодо відсутності доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено (аналогічної правової позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Заперечення апелянта щодо неналежності доданого до позовної заяви опису витрат, який за твердженням скаржника не вважати попереднім розрахунком витрат на правничу допомогу судом відхиляються як безпідставні, оскільки судом вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на підставі наданих позивачем доказів в їх сукупності, яких, за правильним висновком суду першої інстанції достатньо для підтвердження розміру понесених позивачем витрат. Разом з тим, в наданому акті про прийняття-передачу наданих послуг міститься перелік наданих послуг адвокатом позивача, який підписано сторонами без зауважень.

За викладених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на предмет первісного позову, характер спірних правовідносин, складність справи, а також обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, зважаючи на те, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню ТОВ «Укр Газ Ресурс» в сумі 18 750,00 грн.

Доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині рішення судом апеляційної інстанції перевірено, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Щодо судових витрат позивача за зустрічним позовом.

Як було зазначено вище, провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю, оскільки вимоги зустрічного позову задоволені відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним позовом).

Водночас, у зустрічному позові заявлено про стягнення з ТОВ «Укр Газ Ресурс» 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката Національним інститутом стратегічних досліджень надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правничої допомоги № 2207 від 26.07.2022 та Акту приймання-передавання наданих послуг № 39 від 01.08.2022 на суму 4 000,00 грн.

Дослідивши умови Договору про надання правничої допомоги № 2207 від 26.07.2022, суд встановив, що гонорар адвоката сторони визначили у фіксованому розмірі - 4 000,00 грн.

З урахуванням відсутності заперечень відповідача за зустрічним позовом щодо розміру заявлених витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати Національного інституту стратегічних досліджень на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають відшкодуванню в сумі 4 000,00 грн.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції обґрунтовано здійснено зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню зі сторін у справі, в порядку частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України.

Підсумовуючи викладене, з огляду на викладені обставини в їх сукупності, судова колегія погоджується з наведеними вище висновками суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником у поданій апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі №910/5532/22 в оскаржуваній частині.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі №910/5532/22 в оскаржуваній частині відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі №910/5532/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного інституту стратегічних досліджень - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 у справі 910/5532/22 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/5532/22 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.06.2023.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров