ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
05.07.2023 Справа № 905/780/23
Господарський суд Донецької області у складі:
судді Лободи Т.О.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро, код 42086719,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгородський комбінат комунального господарства", смт. Новгородське Донецької області, код 31459617,
про видачу судового наказу про стягнення 66 499,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгородський комбінат комунального господарства" заборгованості за спожиту електроенергію за лютий 2022 червень 2022 року у розмірі 55 010,24 грн, суми 3% річних у розмірі 1 798,23 грн, інфляційних втрат у розмірі 9 690,60 грн та суми судового збору у розмірі 214,72 грн. В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Новгородський комбінат комунального господарства" умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині оплати спожитої електроенергії.
Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.
Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.
Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування наявності підстав для стягнення заборгованості заявник вказує, що за розрахунковий період лютий 2022 - червень 2022 боржник фактично споживав електричну енергію на суму 82 670,33 грн, а сплатив в сумі 27 660,09грн.
Окрім цього, заявник вказує, що ТОВ "Новгородський комбінат комунального господарства", фактично споживаючи електричну енергію та здійснюючи оплати за неї, в т.ч., здійснивши оплату першого рахунку за розрахунковий період "cічень 2019 р." від 31.01.2019, приєдналося до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Враховуючи технічні характеристики об`єктів боржника та потреби, для яких здійснюється постачання електричної енергії, боржник приєднався до Договору на умовах Комерційної пропозиції "Універсальна" постачальника універсальних послуг ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" для малих непобутових споживачів. Вказана Комерційна пропозиція є публічною та опублікована на веб-сайті заявника, в т.ч., у разі зміни її редакцій. Крім того, вказує, що для проведення розрахунків заявником було відкрито боржнику особовий рахунок №2326.
Згідно з частин 1-3 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до абз. 1 п. 7 постанови НКРЕКП "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" № 312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Матеріали заяви не містять доказів в підтвердження підписання боржником наданого договору шляхом приєднання до його умов (підписання заяви-приєднання), в тому числі на умовах Комерційної пропозиції "Універсальна".
Суд зазначає, що хоча Правилами роздрібного ринку електричної енергії та положеннями ст. 634 ЦК України передбачено можливість укладення договору шляхом приєднання, водночас матеріали поданої заяви не містять доказів укладення договору в письмовій формі.
Водночас обставини акцептування умов договору шляхом споживання електричної енергії/сплати рахунку можуть бути встановлені в процесі розгляду справи в порядку позовного провадження.
В даному випадку споживання та оплата за електроенергію, свідчить, що договір укладено, проте не може свідчити про його укладення саме у письмовій формі, відповідно до вимог, викладених у статті 207 ЦК України, у зв`язку з чим вимога заявника не відповідає ст. 148 ГПК України, оскільки заявлена не на підставі договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі.
Крім того, суд звертає увагу на те, що заявник вказує, що для проведення розрахунків ним було відкрито боржнику особовий рахунок № 2326, сплата першого рахунку здійснена за розрахунковий період "cічень 2019 р." , однак, в виписці банку за січень 2019 підставою для оплати вказано дог.№1528 від 01.01.19, рах. №1528 від 25.01.2019, а не № 2326. Отже, фактична дата приєднання боржника до договору та умови, до яких приєднався боржник, можуть бути встановлені лише при розгляді справи в позовному провадженні.
Стосовно вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1 798,23 грн та інфляційних втрат в сумі 9 690,60 грн, суд зазначає, що оскільки вимога за основною сумою боргу не може бути розглянута в межах наказного провадження, то відповідні нарахування здійснені на підставі ст.625 ЦК України також не підлягають розгляду в межах зазначеного провадження, у зв`язку з необхідністю доведення заявником факту наявності боргу та обставин, на які він посилається як на підставу свої вимог.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Оскільки заявником заявлено вимоги, які не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження, суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу.
При цьому, відповідно до положення частини 2 статті 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.
Разом з тим, за приписами частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.
Враховуючи обмежену кількість знаків поштової оплати, приймаючи до уваги, що заявник зареєстрований в системі "Електронний суд", з метою вручення даної ухвали, суд вважає можливим використати альтернативні способи вручення процесуальних документів учасникам справи, а саме шляхом направлення даної ухвали через систему "Електронний суд".
Керуючись статтями 12, 147, 148, 150-153, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" в видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгородський комбінат комунального господарства" заборгованості за спожиту електроенергію за лютий 2022 червень 2022 року у розмірі 55 010,24 грн, суми 3% річних у розмірі 1 798,23 грн, інфляційних втрат у розмірі 9 690,60 грн та суми судового збору у розмірі 214,72 грн.
Ухвала набрала законної сили 05.07.2023 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дати складення повного тексту ухвали.

Ухвалу складено та підписано 05.07.2023.

Суддя Т. О. Лобода