ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1557/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057);
до Комунального некомерційного підприємства Балаклійської міської ради Харківської області "Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" (вул. Партизанська, 25, м. Балаклія, Харківська обл., 64207).
про стягнення коштів у розмірі 885 819, 07 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального некомерційного підприємства Балаклійської міської ради Харківської області "Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування", м. Балаклія, про стягнення заборгованості за договором № 62175 від 11.10.2021 у розмірі 885 819, 07 грн, з яких: 721 460, 35 грн - основна заборгованість; 67 442, 78 грн - пеня; 11 469, 92 грн - 3% річних; 85 446, 02 грн - інфляційні втрати. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1557/23. Розгляд справи № 922/1557/23 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

18.05.2023 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 12534), в якому, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, посилається на те, що Балаклійською міською радою були виділені відповідачу 134 600, 00 грн із місцевого бюджету на закупівлю електричної енергії в січні 2022 року. Відповідно до приписів додаткової угоди № 5, укладеної сторонами даного спору до Договору № 62175 «Про постачання електричної енергії споживачу», термін дії договору був продовжений до 31 січня 2022 року і передбачав постачання позивачем відповідачу електричної енергії в обсязі 134 600, 00 грн, що відповідає 20 відсоткам суми, визначеної в договорі. Таким чином, як вказує відповідач, він не мав права розпоряджатися коштами місцевого бюджету в більшому розмірі, а позивач не мав права претендувати на більшу суму, ніж була передбачена у додатковій угоді № 5. Окрім цього, як зазначає відповідач, не виконання ним умов додаткової угоди № 5 до договору спричинено саме неправомірними діями позивача, який не направляв на адресу відповідача відповідного рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії. Щодо нарахування позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат, відповідач посилається на обставини форс-мажору, настання яких, на його думку, на підставі ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язання.

25.05.2023 позивачем надано до господарського суду відповідь на відзив (вх. № 13265), в якій зауважив, що розрахунки за спожиту електричну енергію відповідачу ПрАТ Харківенергозбут проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ Харківобленерго. Також вказує, що відповідач не спростував факту споживання ним електроенергії в лютому 2022 року і також не надав доказів про те, що купував електроенергію у іншого постачальника. Позивач зазначає, що незалежно від того, що стало причиною відсутності у відповідача необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. ПрАТ Харківенергозбут не вбачає підстав для звільнення відповідача від оплати штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсягу.

01.06.2023 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив на позов (вх. № 13917), в яких підтримав свої доводи щодо безпідставності заявлених позовних вимог, викладені у відзиві на позов та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Згідно договору про постачання електричної енергії споживачу № 62175 від 11.10.2021, Комунальне некомерційне підприємство Балаклійської міської ради Харківської області Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування (скорочено - КНП БМР ХО БКБЛІЛ), (відповідач, споживач) є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут (позивач, постачальник або Товариство).

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно зі ст. 56 Закону, постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з пп. 3.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Постанова), укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

У відповідності до п. 3.1.7 Правил, електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача.

Відповідно до п. 4.12., 4.13. Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 11 Постанови, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Відповідно до п. 4.3 Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ Харківенергозбут проводить на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу в порядку передбаченому умовами договору.

Пунктом 3.2.1 Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного Договору на основі примірного чи типового Договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Відповідно до п. 3.2.5 Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Так, ураховуючи наведені приписи, а також те, що КНП БМР Харківської області Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування надала до Товариства підписану заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції та фактично споживалась електрична енергія - договір про постачання електричної енергії споживачу № 62175 від 11.10.2021 (далі - договір № 62175) вважається укладеним.

Додатковою угодою № 5 від 23.12.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 62175 від 11.10.2021 термін дії зазначеного договору було продовжено до 31.01.2022 і передбачав постачання позивачем відповідачу електричної енергії в обсязі 134 600, 00 грн.

Згідно з п. 2.1 договору № 62175, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

П. 5.3. договору № 62175 зазначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

П. 5.7 договору № 62175 встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Додатковою угодою від 02.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 62175 від 11.10.2021, сторони домовились внести зміни до договору № 62175 та до пунктів 2, 3, 6 Комерційної пропозиції, а саме викласти їх в наступній редакції:

Згідно п. 2 визначено, що спосіб оплати по факту. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

П. 3, визначено, що термін надання рахунку за спожиту електричну енергію до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

П. 6, визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу;

- 3 % річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3 % річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Суми пені, 3 % річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.

П. 5.8. договору № 62175 визначено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненною після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 5.9. договору № 62175 передбачено, що розрахунки проводяться споживачем на підставі відповідного рахунка постачальника, згідно акту прийому-передачі активної (реактивної) електричної енергії, підписаної обома сторонами, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10-ти банківських днів після дати отримання рахунку за спожиту електричну енергію споживачем.

Акти приймання - передачі в двох примірниках надсилалися споживачу, підписаними з боку постачальника, але постачальнику не були повернуті другі примірники з підписами споживача.

Згідно з пп. 1 та 6 п. 6.2. договору № 62175 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору та відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та/або цим договором.

Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

- за січень 2022 на суму 339 071, 57 грн, ПДВ 20 % - 67 814,31 грн, разом з ПДВ 406 885,88 грн.

Відповідачем за січень 2022 спожито 90738 кВт*год згідно фактичних даних.

Рахунок за електроенергію нараховану в січні 2022 разом з Актом приймання - передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 11.10.2021 № 62175 було особисто отримано 08.02.2022 уповноваженою особою, про що свідчить копія аркуша з Книги реєстрації видачі рахунків за електроенергію за січень 2022, актів приймання-передачі електроенергії за січень 2022, рахунків на попередню оплату електроенергії за березень 2022 з відміткою про отримання.

Строк оплати рахунку 22.02.2022. Рахунок не сплачено.

Також акти звіряння розрахунків за електроенергію станом на 01.02.2022 було направлено 16.02.2022 на адресу відповідача поштовою кореспонденцією згрупованих відправлень послугою Укрпошта Стандарт.

- за лютий 2022 на суму 262 145, 39 грн, ПДВ 20 % - 52 429, 08 грн, разом з ПДВ 314 574, 47 грн. Відповідачем за лютий 2022 спожито 70152 кВт*год згідно фактичних даних. Рахунок за електроенергію нараховану в лютому 2022 разом з Актом приймання - передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 11.10.2021 № 62175 було відправлено 23.02.2022 поштовою кореспонденцією, про свідчить копія реєстру відправленого пакету документів Укрпоштою 23.02.2022 із зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 28.02.2022 уповноваженій особі.

Строк оплати рахунку 09.03.2022. Рахунок не сплачено.

Також вищевказаним поштовим відправленням було надіслано відповідачу акт звіряння розрахунків за електроенергію на 01.03.2022 та на 01.11.2022.

Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії за договором не виконав.

Станом на 01.02.2023 сума заборгованості за спожиту електричну енергію по договору № 62175 від 11.10.2021 складає 721 460, 35 грн.

ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору у повному обсязі, проте відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по пені, 3% річних та індексу інфляції, яка станом на 01.02.2023 становить 164 358, 72 грн, з яких:

- 67 442, 78 грн - пеня;

- 11 469, 92 грн - 3% річних;

- 85 446, 02 грн - індекс інфляції.

Загальна сума заборгованості відповідача за договором № 62175 від 11.10.2021 станом на 01.02.2023 становить 885 819, 07 грн, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості у добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк (дату).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. 202-205 ГК України, ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, виконання своїх зобов`язань за договором відповідачем, яке виконано боржником з порушенням строків, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, на які заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період прострочення платежу.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Як встановлено судом, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, відповідачем за січень 2022 спожито 90738 кВт*год., та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію за січень 2022 на суму 339 071, 57 грн, ПДВ 20 % 67 814, 31 грн, разом з ПДВ 406 885,88 грн.

Рахунок за електроенергію нараховану в січні 2022 разом з актом приймання - передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 11.10.2021 № 62175 було особисто отримано 08.02.2022 уповноваженою особою відповідача, про що свідчить копія аркуша з Книги реєстрації видачі рахунків за електроенергію за січень 2022, актів приймання-передачі електроенергії за січень 2022, рахунків на попередню оплату електроенергії за березень 2022 з відміткою про отримання. Також акти звіряння розрахунків за електроенергію станом на 01.02.2022 було направлено 16.02.2022 на адресу відповідача поштовою кореспонденцією згрупованих відправлень послугою Укрпошта Стандарт.

Строк оплати рахунку 22.02.2022.

Натомість даний рахунок відповідачем у визначений термін сплачено не було. Зазначене не заперечується відповідачем.

Також, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, відповідачем за лютий 2022 спожито 70152 кВт*год., та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію за лютий 2022 на суму 262 145, 39 грн, ПДВ 20 % 52 429, 08 грн, разом з ПДВ 314 574, 47 грн.

Рахунок за електроенергію нараховану в лютому 2022 разом з актом приймання - передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 11.10.2021 № 62175 було відправлено 23.02.2022 поштовою кореспонденцією, про свідчить копія реєстру відправленого пакету документів Укрпоштою 23.02.2022 із зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 28.02.2022 уповноваженій особі відповідача.

Строк оплати рахунку 09.03.2022.

Натомість даний рахунок відповідачем у визначений термін сплачено не було. Зазначене не заперечується відповідачем.

Станом на 01.02.2023 сума заборгованості за спожиту електричну енергію по договору № 62175 від 11.10.2021 складає 721 460, 35 грн, яка відповідачем не сплачена.

Щодо заперечень відповідача, що відповідно до приписів додаткової угоди № 5, укладеної сторонами даного спору до Договору № 62175 «Про постачання електричної енергії споживачу», термін дії договору був продовжений до 31 січня 2022 року і передбачав постачання позивачем відповідачу електричної енергії в обсязі 134 600, 00 грн, що відповідає 20 відсоткам суми, визначеної в договорі, а також того, що відповідач не мав права розпоряджатися коштами місцевого бюджету в більшому розмірі, а позивач не мав права претендувати на більшу суму, ніж була передбачена у додатковій угоді № 5, суд зазначає про таке.

Так, у лютому 2022 року споживалась електрична енергія відповідачем на 70152 кВт*год про що свідчить витяг з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по вищезазначеному споживачу переданим від АТ Харківобленерго.

Відповідно до п. 13.5 договору про постачання електричної енергії споживачу № 62175 від 11.10.2021 де дія договору припиняється в випадках... ...- анулювання постачальнику ліцензії на постачання; - банкрутства або припинення господарської діяльності постачальником; - у разі зміни власника об`єкта споживача; - у разі зміни постачальника....

Суд наголошує, що в процесі розгляду даного спору, відповідач не спростував факту споживання ним електроенергії в лютому 2022 року і також не надав доказів того, що купував електроенергію у іншого постачальника.

Відповідно до п. 6.1.16. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, ...Попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи у зв`язку з припиненням дії договору про постачання електричної енергії споживачу зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника; до припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору.....

Щодо заперечення відповідача про неотримання рахунків, то зазначене спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що рахунки за спожиту електричну енергію, акт приймання-передачі за січень 2022 року були особисто отримані уповноваженою особою відповідача Гопцій Л.В. про що свідчить наданий до позовної заяви Наказ Про призначення відповідальної особи від 09.09.2021 № 121 г.д. Остаточний акт звіряння, акт приймання-передачі та рахунок за лютий 2022 року відповідно до умов договору, комерційної пропозиції та додатковими угодами відправлені засобами поштового зв`язку.

Окрім цього, суд вбачає за доречне наголосити, що неотримання відповідачем актів приймання-передачі та рахунків не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в силу ст. 613 цього Кодексу, тобто наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично спожитої електричної енергії, що також не суперечить ч. 1 ст. 692 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 918/1395/15.

Отже, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують правомірність заявлених вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію по договору № 62175 від 11.10.2021 за період січень - лютий 2022 у розмірі 721 460, 35 грн.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу у розмірі 721 460, 35 грн, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача даної суми заборгованості належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Позивачем наданий обґрунтований розрахунок інфляційних втрат у розмірі 85 446, 02 грн та 3 % річних у розмірі 11 469, 92 грн.

Контррозрахунку даних нарахувань відповідачем суду надано не було.

Розрахунки позивача перевірено судом, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про їх правомірність та обґрунтованість.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивач, відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та у відповідності до п. 5.11 договору, п. 4 комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, за порушення строків виконання зобов`язання, нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу за весь час прострочення, станом на 01.02.2023 у розмірі 67 442, 78 грн та просить суд стягнути її на користь позивача, надавши обґрунтований розрахунок, який перевірено судом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 67 442, 78 грн.

Щодо посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від сплати пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до розділу 12 договору про постачання електричної енергії споживачу № 62175 від 11.10.2021 визначено п. 12.1 Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). 12.2. Під форс - мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. 12.3. Строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. 12.5. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення.

Ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

У ч. 2 ст. 218 ГК України також міститься визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

- Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи № 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором.

За змістом листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 саме форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання зобов`язань у встановлений договором термін.

Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання суду не надані.

Відтак, твердження відповідача щодо звільнення його від сплати пені, 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію, внаслідок настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, є безпідставними.

Враховуючи викладене, заявлена позивачем до стягнення сума пені у розмірі 67 442, 78 грн; 11 469, 92 грн - 3% річних; 85 446, 02 грн - інфляційних втрат, є правомірними, законодавчо обґрунтованими, не спростованими відповідачем, а, отже підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача на відсутність коштів та належності до бюджетної організації, що фінансується з державного бюджету, суд зазначає про таке.

Законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачених ст. 230 ГК України, ст. ст. 549, 625 ЦК України, організацій, які являються бюджетними та фінансуються із загального державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі N 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі N 908/1076/17.

Отже посилання відповідача на неналежне фінансування з державного бюджету, несвоєчасне та не в повному обсязі виділення коштів не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку здійснити оплату за спожиту електричну енергію у відповідності до умов договору договором № 62175 від 11.10.2021.

Отже суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими, такими, що не спростовують заявлені позивачем позовні вимоги, а, отже, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Балаклійської міської ради Харківської області "Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" (вул. Партизанська, 25, м. Балаклія, Харківська обл., 64207, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037; адреса для листування: вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057, ) заборгованість за електричну енергію в сумі 721 460, 35 грн (на п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ Ощадбанк НОМЕР_1 , МФО 351823); заборгованість з пені у сумі 67 442, 78 грн, 3% річних у сумі 11 469, 92 грн, індексу інфляції у розмірі 85 446, 02 грн, судовий збір у сумі 13 287, 29 грн (на ХОУ АТ Ощадбанк НОМЕР_2 , МФО 351823).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037; адреса для листування: вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057, );

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство Балаклійської міської ради Харківської області "Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" (вул. Партизанська, 25, м. Балаклія, Харківська обл., 64207, ).

Повне рішення складено 03.07.2023.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1557/23