УХВАЛА

21.06.2023Справа № 910/6798/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галузеве підприємство "Промсервіс" (40024, м. Суми, вул. СКД, буд. 24; ідентифікаційний код 36066710)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" (04052, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9; ідентифікаційний код 42322556)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, буд. 3; ідентифікаційний код 42971976)

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

від заявника 1 Громніцький Ю.П. - представник

від заявника 2 не з`явилися

від боржника Косминін О.В. - представник, Опанасик В.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галузеве підприємство "Промсервіс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" звернулись до суду зі спільною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, буд. 3; ідентифікаційний код 42971976) у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.05.2023 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 22.05.2023.

19.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Перепелиці В.Д. про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.05.2023 розгляд справи відкладено на 29.05.2023.

22.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про визнання зловживанням заявником процесуальними правами та залишення заяв ініціюючих кредиторів без розгляду.

29.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло доповнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" до клопотання про визнання зловживанням заявником процесуальними правами та залишення заяв ініціюючих кредиторів без розгляду.

29.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс".

29.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" до відзиву на позовну заяву.

Судове засідання 29.05.2023 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.05.2023 розгляд справи призначено на 07.06.2023.

01.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання заявника 2 про долучення доказів.

06.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли клопотання заявника 2 про відкликання заяви в частині.

07.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли додаткові пояснення боржника до відзиву.

Протокольною ухвалою від 07.06.2023 відмовлено в задоволенні клопотання боржника про залишення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство без розгляду.

Крім того, у судовому засіданні 07.06.2023 оголошено перерву до 14.06.2023.

14.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли заява боржника про відмову у відкриття провадження у справі про банкрутство та додаткові пояснення до відзиву.

У судовому засіданні 14.06.2023 оголошено перерву до 21.06.2023.

21.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява заявника 2 про зменшення розміру вимог.

У судовому засіданні 21.06.2023 представник заявника 1 надав пояснення по суті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та підтримав подану заяву в повному обсязі.

Представник боржника щодо задоволення поданої заяви заперечив.

Представник заявника 2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно приписів ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, заявник 1 вказав про наявність у боржника непогашеної заборгованості в загальному розмірі 66 506 604,17 грн., з яких: 52 240 252,61 грн. основний борг, 1 388 865,81 грн. - 3 % річних, 6 623 022,85 грн. - пеня та 4 254 462,90 - інфляційні нарахування.

Як вбачається з поданої заяви, 20.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галузеве Підприємство "Промсервіс" (постачальник, заявник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (споживач) укладений договір № 10.8 постачання природного газу (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому цим Договором, а Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Постачальник передає Споживачу природний газ в запланованому обсязі по місяцях. Добовий плановий обсяг (добова норма) визначається шляхом ділення місячного планового обсягу природного газу на кількість днів у відповідному місяці. Річний плановий обсяг складається із сум місячних планових обсягів.

Сторонами був погоджений протокол розбіжностей до Договору.

Згідно з п. 2.2. Договору (в редакції, погодженій Протоколом розбіжностей), обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - Планований обсяг), можуть змінюватись сторонами шляхом подачі Споживачем Постачальнику письмових заявок не пізніше 20-ти календарних днів до початку розрахункового місяця. В разі не вибірки або перебору місячних обсягів природного газу, зазначених в п.2.1. цього договору, останнім днем коригування обсягів природного газу є 15 число розрахункового місяця, для чого Споживач повинен надати Постачальнику письмову заявку, завірену печаткою підприємства. Зменшення планового обсягу газу у розрахунковому місяці здійснюється на підставі листа Споживача.

Відповідно до п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, що складається сторонами на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 6.2. Договору, загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 7.1. Договору (в редакції, погодженій Протоколом розбіжностей) передбачено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування з поточного рахунку або внесення через банківську установу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за наступним графіком:

30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 10-го числа місяця поставки газу включно;

30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 20-го числа місяця поставки газу включно;

30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 30-го числа місяця поставки газу включно;

10 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 10-го числа наступного за розрахунковим місяця включно.

Згідно з п.13.3. Договору, усі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками (у випадку їх наявності), крім випадку, зазначеного у пункті 13.4. цього договору.

Відповідно до додаткової угоди № 60 до Договору від 30.09.2020 сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 5 863,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у жовтні 2020 року в загальному обсязі 2 595 952,80 куб. м. газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 60 від 30.09.2020, що підтверджується актом № 149/10.8 від 31.10.2020, актом № 144/10.8 від 31.10.2020, актом № 143/10.8 від 31.10.2020, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у жовтні 2020 року газу склала 15 222 397,24 грн. з ПДВ.

Проте, в порушення умов Договору споживач провів розрахунки за отриманий у жовтні 2020 року природний газ несвоєчасно і частково на суму 313 853,04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 21.12.2020 року № (в частині суми 113 853,04 грн.) № на суму 200 000,00 грн.

За положеннями Додаткової угоди № 61 до Договору від 31.10.2020 сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 6 963,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у листопаді 2020 року в загальному обсязі 3 178 005,25куб.м. газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 61 від 31.10.2020, що підтверджується актом № 176/10.8 від 30.11.2020, актом № 177/10.8 від 30.11.2020, актом № 178/10.8 від 30.11.2020, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у листопаді 2020 року газу склала 22 131 272,63 грн. з ПДВ.

Як передбачено Додатковою угодою № 61/1 до Договору від 30.11.2020, ціна 1000 кубічних метрів природного газу становить 6563,89 гривень з ПДВ.

Постачальником за заявкою Споживача був поставлений природний газ у грудні 2020 року в загальному обсязі 1 186 443,48 куб. м. газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 61/1 від 30.11.2020, що підтверджується актом № 176/10.8 від 31.12.2020, актом № 164/10.8 від 31.12.2020, актом № 175/10.8 від 31.12.2020, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у грудні 2020 року газу склала 7 787 686,88 грн. з ПДВ.

Відповідно до Додаткової угоди № 62 до Договору від 31.12.2020 сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 7363,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у січні 2021 року в загальному обсязі 451 482,33 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 62 від 31.12.2020, що підтверджується актом № 186/10.8 від 31.01.2021, актом № 183/10.8 від 31.01.2021, актом № 185/10.8 від 31.01.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у січні 2021 року газу склала 3 324 668,92 грн. з ПДВ.

Також, відповідно до додаткової угоди № 63 до Договору від 29.01.2021, сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 8263,89 гривень з ПДВ.

За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у лютому 2021 року в загальному обсязі 454 622,02 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 63 від 29.01.2021, що підтверджується актом № 183/10.8 від 28.02.2021, актом № 184/10.8 від 28.02.2021, актом № 185/10.8 від 28.02.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у лютому 2021 року газу склала 3 756 949,09 грн. з ПДВ.

У березні 2021 року за заявкою Споживача Постачальником поставлений природний газ в загальному обсязі 269 879,92 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 63 від 29.01.2021, що підтверджується актом № 185/10.8 від 31.03.2021, актом № 186/10.8 від 31.03.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у березні 2021 року газу склала 2 230 257,97 грн. з ПДВ.

Крім того, у квітні 2021 року Постачальником був поставлений за заявкою Споживача природний газ в загальному обсязі 12 206,46 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 63 від 29.01.2021, що підтверджується актом № 179/10.8 від 30.04.2021, актом № 184/10.8 від 30.04.2021, які були підписані та скріплені печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у квітні 2021 року газу склала 100 872,92 грн. з ПДВ.

Таким чином, як вказує заявник 1, за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 Постачальником був поставлений споживачу природний газ у загальному обсязі 8 148 592,26 куб. м. загальною вартістю 54 554 105,65 грн., в свою чергу Споживачем сплачено лише 313 853,04 грн., у зв`язку з чим заборгованість за даним договором становить 54 240 252,61 грн.

З матеріалів заяви вбачається, що в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Комплекс Агромарс» за договором постачання природного газу № 10.8. від 20.05.2016 між ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» та ТОВ «Концерн Комплекс» було укладено договір застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за № 1930. У відповідності до зазначеного договору застави ТОВ «Концерн Комплекс» передало у заставу ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» майно, а саме автомобіль марки: Porsche, модель: Panamera, 2020 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , колір: червоний, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 .

У п.7 зазначеного договору застави сторони договору визначили вартість предмета застави на момент укладення договору застави, що складає 6 030 335,45 грн. без ПДВ.

Сторони у п.18 договору застави передбачили, що у разі звернення стягнення на предмет застави, заставодавець не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання вимоги заставодержателя зобов`язаний передати йому предмет застави для його реалізації та погашення забезпечених заставою вимог, або виконати обов`язки за договором основного зобов`язання у повному обсязі.

Заявник 1 вказує, що оскільки ТОВ «Комплекс Агромарс» не виконано основного зобов`язання за договором постачання природного газу у строки, передбачені додатковою угодою № 62 від 23.12.2020, на підставі пунктів 2 і 23 договору застави ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» як заставодержатель 13.12.2022 звернулось до ТОВ «Концерн Комплекс» як до заставодавця з претензією-повідомленням (вимогою) № 1312-22 про передачу протягом 30 днів у власність заставодержателя предмету застави - автомобіль марки марки: Porsche, модель: Panamera, 2020 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , колір: червоний, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 для погашення забезпечених заставою вимог, або виконати обов`язки за договором основного зобов`язання у повному обсязі.

Однак, як зазначає заявник 1, станом на дату звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, відповіді на вказану претензію надано не було, предмет застави у власність заставодержателя не передано, обов`язки за договором у повному обсязі не виконані, заборгованість в сумі 66 506 604,17 грн. не погашена.

Отже, за переконанням заявника 1, керуючись п. 18 Договору застави від 23.12.2020, ст. 589 ЦК України, ст. 19-20 Закону України «Про заставу», у ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» виникло право вимоги до ТОВ «Концерн Комплекс» - виконання зобов`язань за основним договором в розмірі 66 506 604,17 грн.

У відзиві за заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство боржник заперечив щодо визнання заявлених кредитором вимог, оскільки заявлені вимоги, які складають заборгованість за договором постачання природнього газу № 10.8 від 20.05.2016 в повному обсязі забезпечені майном основного боржника - ТОВ «Комплекс Агромарс» та визнані у справі про банкрутство останнього № 910/15043/21, що розглядається Господарським судом м. Києва ухвалою від 20.03.2023, а також те, що вимоги ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» до майнового поручителя є спірними, необґрунтованими та майновими, що можуть бути задоволені виключно за рахунок предмета застави в порядку, передбаченому ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст. 572-576 ЦК України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Порядок подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також перелік документів, які мають бути додані до вказаної заяви, визначені статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

За змістом частини першої статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно правових висновків Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі 911/2043/20, процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Судова палата також зауважила, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Згідно з частиною другою статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Частинами першою, другою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Поряд з цим, у силу частини восьмої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2022 у справі № 910/13242/21 вказав, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Вимоги ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» за заявою про відкриття провадження про банкрутство ТОВ «Концерн Комплекс» ґрунтуються на договорі застави від 23.12.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. і зареєстровано в реєстрі за № 1930, що забезпечує виконання грошових зобов`язань ТОВ «Комплекс Агромарс», як боржника за основним зобов`язанням, перед ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» за договором постачання природного газу № 10.8. від 20.05.2016 р.

У відповідності до норм Закону України «Про заставу», ст. 572 - 576 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержателів) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідні положення наведено також у ч. 2 ст.11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавець, як майновий поручитель відповідає перед Заставодержателем у межах переданого у заставу майна.

Договором застави укладеним між сторонами не перебачений порядок та застереження у відповідності до яких Заставодавець відповідає перед Заставодержателем як поручитель іншим майном та несе солідарну відповідальність за основним зобов`язанням.

Частиною 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Аналогічні умови зазначені у п. 24 зазначеного вище договору застави.

Норми КУзПБ не містять вичерпного переліку підстав, з яких виникають зобов`язання боржника, які є грошовими в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства. Водночас, визначальним для таких зобов`язань є можливість вираження зобов`язань саме в грошових одиницях.

Абзацами другим, третім частини другої статті 45 КУзПБ визначено, що забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Тобто, абзацом третім частини другої статті 45 КУзПБ передбачено декілька можливих правових моделей поведінки забезпеченого кредитора, які застосовуються залежно від змісту заставних відносин кредитора і боржника (майнового поручителя): 1) забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника в частині вимог, що є незабезпеченими; 2) забезпечені кредитори можуть повністю відмовитися від забезпечення; 3) забезпечені кредитори можуть частково відмовитися від забезпечення.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 04.02.2021 у справі № 904/1360/19 дійшов висновку, що вимоги забезпеченого кредитора, якщо інше не обумовлено договором застави (іпотеки) та немає заяви такого кредитора про повну чи часткову відмову від забезпечення, до майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні, є забезпеченими в цілому незалежно від облікової оцінки заставного (іпотечного) майна визначеної сторонами в договорі застави (іпотеки).

Такий підхід враховує положення абзацу третього частини другої статті 45 КУзПБ, та мінімізує виникнення проблемних ситуацій, про які зазначалося у цій постанові. Забезпечений кредитор при такому підході самостійно визначає модель поведінки щодо своєї участі у справі про банкрутство: або його вимоги є повністю забезпеченими (з урахуванням умов відповідного договору застави (іпотеки)), однак при цьому він бере участь у засіданні зборів кредиторів та комітеті кредиторів лише з правом дорадчого голосу, або він вчиняє активні процесуальні дії щодо повної чи часткової відмови від забезпечення і таким чином набуватиме право вирішального голосу на зборах кредиторів.

Втім, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 07.02.2023 у справі № 910/23952/15 передаючи справу на розгляд Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважала необхідним відступити від такого висновку, оскільки вважає, що іпотекодержатель за іпотечним договором як кредитор в процедурі банкрутства іпотекодавця - майнового поручителя (тобто який не є одночасно боржником за основним зобов`язанням), не має права самостійно визначати модель поведінки щодо своєї участі у справі про банкрутство відповідно до приписів статті 45 КУзПБ, оскільки:

- кредитор повинен мати до боржника грошову вимогу, а негрошова вимога має бути трансформована у грошову як наслідок неможливості виконання відповідного договору (перше та друге речення абзацу 4 частини 1 статті 1 КУзПБ). Стосовно ж майнового поручителя жодної з вказаних умов не виконується;

- вимоги власне сплатити гроші до майнового поручителя не існує (погасити борг є його правом, а не обов`язком - якщо майновий поручитель цього забажає, то він може просто «відпустити» предмет іпотеки, не протидіючі зверненню стягнення на нього) й після звернення стягнення на предмет іпотеки жодної відповідальності перед кредитором такий іпотекодавець не несе, хоч би вимоги кредитора не вдалося задовольнити в повному обсязі;

- застосування до іпотекодавця - майнового поручителя процедур банкрутства нерівнозначно неможливості виконання договору іпотеки.

Виходячи із аналізу норм абзацу третього ч.2 ст. 45 КУзПБ у взаємозв`язку з положеннями ст. 572, 575, 589 ЦК України, ст. 7, 11, 17, 18 Закону України «Про іпотеку» та ст. 12, 19, 28 Закону України «Про заставу» суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» вимоги до боржника, як майнового поручителя, є майновими та можуть бути задоволені в порядку, передбаченому ст. 20 Закону України «Про іпотеку», ст. 572-576 ЦК України.

В свою чергу, при наявності відзиву боржника, поданого в порядку статті 36 КУзПБ, на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство з запереченнями щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, що не були предметом судового розгляду та щодо яких відсутнє судове рішення, з доданням доказів необґрунтованості вимог такого заявника (за наявності), господарський суд, на розгляді якого перебуває заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, не розглядає спір по суті (спір щодо кредиторських вимог, які стали підставою для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), а на підставі положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки вимоги кредитора не є безспірними та свідчать про наявність спору про право (такий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі №910/2522/20, від 13.12.2022 року у справі №910/862/22).

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Отже, встановлення судом у підготовчому засіданні наявності спору про право, характерного для справ позовного провадження, є однією із перешкод для відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим слід зазначити, що відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу заявленої вимоги кредитора може свідчити про її визнання, а відтак і про відсутність між сторонами спору про право.

Вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати наступне.

Спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. Здійснюючи розгляд спорів про право, суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин (юридичних фактів). За відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Отже, якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

При цьому законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з приводу заявленої вимоги кредитора.

Правова позиція аналогічного змісту викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного суду у постановах від 13.08.2020 року у справі №910/4658/20, від 15.10.2020 року у справі №922/1174/20, від 16.09.2020 року справі №911/593/20 від 25.11.2020 року у справі №910/5799/20.

Про існування спору про право може свідчити, наприклад, заперечення боржника щодо дійсності правочину (договору), який є підставою виникнення грошового зобов`язання, або обґрунтоване ствердження про його нікчемність в силу закону, у тому числі заперечення боржника проти правочину, за умовами якого до заявника - кредитора перейшло право вимоги (зокрема, договору про відступлення права вимоги) тощо.

Проте, якщо нікчемний правочин є недійсним у силу закону і визнання його таким судом не вимагається, то спростування презумпції правомірності оспорюваного правочину є предметом дослідження виключно у справі позовного провадження.

Також спір про право наявний у разі, коли боржник не погоджується із методикою (формулою) розрахунку заявленого боргу або взагалі висловлює незгоду з існуванням у нього заборгованості перед кредитором, стверджуючи про припинення зобов`язання зарахуванням тощо; заявляє про сплив позовної давності; заперечує настання строку виконання грошового зобов`язання з мотивів правомірності зупинення ним виконання свого обов`язку (ч.3 ст.538 ЦК України) або з мотивів прострочення кредитора (ст. 613 ЦК України), доводить про припинення поруки тощо.

Встановлення наявності або відсутності наведених обставин переходить в площину доказування, що вочевидь свідчить про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

При цьому, у суду першої інстанції під час проведення підготовчого засідання відсутня можливість вирішення такого спору про право, що в свою чергу пов`язано з особливостями позовного провадження, як то пред`явлення позову, можливості подання зустрічного позову, складу учасників справи у позовному провадженні, прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також диспозитивністю господарського судочинства тощо.

Зі змісту відзиву боржника на заяву ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс» з доданими до нього документами вбачається, що боржник заперечує та не визнає як сам факт наявності у нього заборгованості перед заявником 1, так і розмір такої заборгованості.

Отже, надані боржником та наявні у справі докази викликають розумний сумнів в наявності безспірності вимог ініціюючого кредитора.

За вказаних обставин, на дату проведення підготовчого засідання судом з`ясовано, що між заявником 1 та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, в тому числі щодо суті (предмету) зобов`язання, підстави їх виникнення, суми зобов`язання та структури заборгованості.

Разом з тим, оскільки в силу приписів чинного спеціального законодавства господарський суд, на розгляді якого перебуває заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, не розглядає спір по суті (спір щодо кредиторських вимог, які стали підставою для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), вищенаведені суперечки підлягають вирішенню саме у порядку позовного провадження із застосуванням усього інструментарію, характерного такому провадженню, а тому вимоги кредитора в даному випадку не є безспірними та свідчать про наявність спору про право, що у відповідності до ч. 6 ст. 39 КУзПБ є самостійною підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, заявник 2 - ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» вказав про наявність у боржника непогашеної заборгованості за договором фінансового кредиту № 18/06/21 від 18.06.2021 в розмірі 1 914 550,00 грн., яка в тому числі підтверджена рішенням Господарського суду м. Києва від 25.01.2023 у справі № 910/8421/22, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023, а також заборгованості за договором позики № ФД06/21 від 02.06.2021 в розмірі 2 802 075,35 грн.

В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» звернулось до суду з заявами від 06.06.2023 про відкликання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Концерн Комплекс» в частині вимог за договором позики № ФД06/21 від 02.06.2021 в розмірі 2 802 075,35 грн.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що 13.06.2023 ТОВ «Концерн Комплекс» у відповідності до платіжної інструкції № 322 здійснив погашення суми основного боргу за договором фінансового кредиту № 18/06/21 від 18.06.2021 в розмірі 1 914 550,00 грн.

Таким чином, з наведеного вбачається, що заявлені в межах поданої ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство вимоги до боржника погашені останнім в повному обсязі.

Щодо заяви ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» про зменшення розміру вимог, заявлених в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство внаслідок їх частково погашення, суд зазначає наступне.

Фактично зі змісту поданої заяви вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» збільшено розмір заявлених вимог до боржника на суму 316 479,80 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Заява кредитора може ґрунтуватися на об`єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов`язань перед цим кредитором.

В свою чергу, Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає права ініціюючого кредитора на збільшення розміру заявлених вимог до боржника після звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, прийняття такої заяви до розгляду та її безпосереднього розгляду судом у підготовчому засіданні.

Водночас, додаткові грошові вимоги до боржника, можуть бути заявлені конкурсним кредитором на підставі письмової заяви в порядку та у строк, що передбачені частиною першою ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

При цьому, якщо Кодексом України з процедур банкрутства підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство прямо не визначені та з`ясовуються судом шляхом встановлення, на підставі доказів у справі, заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство, визначених Законом (прямих або непрямих, загальних або спеціальних, тимчасових або не обмежених в часі, умовних або безумовних), то підстави для відмови у відкритті провадження прямо визначені в ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, частиною 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на викладені вище обставини та наведені норми, враховуючи, що судом встановлено факт погашення боржником у повному обсязі заборгованості перед заявником 2 на якій ґрунтується заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, у порядок та спосіб, передбачені чинним законодавством, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс".

Керуючись ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Галузеве підприємство "Промсервіс" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, буд. 3; ідентифікаційний код 42971976).

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк