ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"06" липня 2023 р. м. Ужгород Справа №907/594/23

Суддя господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

розглянувши заяву Берегівської окружної прокуратури, м. Берегове Закарпатської області №07.50-101-1849-23/2768ВИХ-23 від 08.06.2023 (вх. №02.3.1-02/4704/23 від 26.06.2023) про забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі №907/594/23

За позовом Берегівської окружної прокуратури, м. Берегове Закарпатської області в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради, м. Виноградів Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Агро, м. Ужгород Закарпатської області

про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0009, площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в межах, координатах та конфігурації, яка була передана ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1851-сг від 12.03.2020 Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності ТОВ Закарпаття Агро на земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0032, площею 4 га, припинивши право власності Товариства на вказану ділянку; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0032, площею 4 га, яка утворена в результаті об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :05:004:0009, :05:004:0027; поновлення у Поземельній книзі запису про земельну ділянку загальною площею 2 га, яка на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1851-сг від 12.03.2020 Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки була передана у приватну власність ОСОБА_1 (архівний кадастровий номер :05:004:0009),

шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташовану за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборони ТОВ Закарпаття Агро, а також іншим фізичним та юридичним особам, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради;

ВСТАНОВИЛА:

Берегівська окружна прокуратура звернулася до Господарського суду Закарпатської області із позовом в інтересах держави в особі Виноградівської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Агро про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0009, площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в межах, координатах та конфігурації, яка була передана ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1851-сг від 12.03.2020 Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності ТОВ Закарпаття Агро на земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0032, площею 4 га, припинивши право власності Товариства на вказану ділянку; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0032, площею 4 га, яка утворена в результаті об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :05:004:0009, :05:004:0027; поновлення у Поземельній книзі запису про земельну ділянку загальною площею 2 га, яка на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1851-сг від 12.03.2020 Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки була передана у приватну власність ОСОБА_1 (архівний кадастровий номер :05:004:0009).

Разом із позовною заявою подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташовану за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборони ТОВ Закарпаття Агро, а також іншим фізичним та юридичним особам, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову в даній справі, прокурор звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2022, ухваленим за результатами розгляду справи №907/759/21, встановлено протиправність набуття ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0009, площею 2 га, вартістю 1 300 000 грн, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, та яку останній у подальшому відчужив на користь ТОВ Закарпаття Агро на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №162 від 18.12.2020.

Прокурор наголошує, що спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ТОВ Закарпаття Агро, як у добросовісного набувача, на користь Виноградівської міської ради Закарпатської області, водночас виконання відповідного рішення суду від 08.09.2022 у справі №907/759/21 у цій частині є неможливим у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:004:0009 припинила своє існування, а її державна реєстрація скасована з огляду на об`єднання із земельною ділянкою :05:004:0027. Кадастровий номер сформованої в результаті об`єднання земельної ділянки площею 4 га :05:004:0032.

Як стверджує прокурор, у разі відчуження відповідачем земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, на користь третіх осіб або її поділу чи об`єднання з іншими земельними ділянками, в подальшому, у разі задоволення позову, виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду даної справи, буде неможливим.

Враховуючи викладене, а також підстави набуття права власності на оспорювану земельну ділянку ТОВ Закарпаття Агро, обґрунтованими, на переконання прокурора, є накладення арешту на земельну ділянку площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташовану за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради та заборона будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо означеної земельної ділянки.

Покликаючись на необхідність запобігання зміни предмета спору в даній справі, забезпечення реального виконання рішення суду та поновлення інтересів держави у випадку задоволення позову, прокурор також просить заборонити відповідачу, а також іншим фізичним та юридичним особам, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради.

Оцінюючи заяву Берегівської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі №907/594/23, суд зазначає наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 у справі №921/40/20).

Отже умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №911/1111/20).

Статтею 1291 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спірних правовідносин є заявлена прокурором вимога майнового характеру витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, а також немайнові позовні вимоги скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності на земельну ділянку з одночасним його припиненням, скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, утвореної в результаті об`єднання земельних ділянок, та поновлення у Поземельній книзі запису про земельну ділянку, що існувала до вищевказаного об`єднання.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, в постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі №911/1551/18.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому, суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас якщо позивач звертається до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведена правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Суд зазначає, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деякими визначеними в ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, такими, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, таке судове рішення стає обов`язковим до виконання до його апеляційного перегляду.

Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що позивач, звертаюсь до суду із заявою про забезпечення позову, повинен підтвердити ті обставини, на які він посилається у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду (Близькі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20, в постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі №916/3710/22).

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Із наявних у матеріалах справи документальних доказів, зокрема, з інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, судом встановлено, що власником земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, є відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Закарпаття Агро, який, у силу визначених ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України правомочностей щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном, може в будь-який час розпорядитись земельною ділянкою шляхом її відчуження третім особам чи вчинити дії, спрямовані на поділ, об`єднання, передачу в оренду спірної земельної ділянки тощо.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій частині, суд враховує, зокрема, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.03.2020 у справі №910/7338/19, згідно з яким невжиття наведених позивачем у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі (у разі задоволення позову), ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи відповідач здійснить розпорядження своїм майном або частиною майна у будь-який спосіб, зокрема відчужить своє майно (частину майна) на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження), то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Таким чином, суд констатує, що у разі відчуження відповідачем земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, на користь третіх осіб або її поділу чи об`єднання з іншими земельними ділянками, в подальшому, у разі задоволення позову, виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду даної справи, буде неможливим. Також існує ймовірність, що відповідач розпорядиться спірною земельною ділянкою на користь інших осіб, ініціює питання щодо прийняття рішення про реєстрацію речових прав таких осіб, що унеможливить та ускладнить захист прав позивача. Вказані обставини є підставою для вжиття заходів забезпечення позову відповідно до приписів процесуального законодавства.

Забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду в разі ухвалення його на користь прокурора, а тому, вимоги про забезпечення позову в цій частині є співмірними позовним вимогам.

Подібні правові висновки сформульовані Верховним Судом у постанові від 04.05.2023 у справі №916/3710/22.

Зважаючи на викладене, суд визнає доведеним факт наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташовану за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Закарпаття Агро, а також іншим фізичним та юридичним особам, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, відтак, подану прокурором заяву про забезпечення позову в даній справі належить задоволити.

Крім того, суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що обрані прокурором заходи забезпечення позову не перешкоджають господарській діяльності відповідача, а також не порушують права інших осіб, а лише запроваджують тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому, суд, з урахуванням приписів статті 141 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 6 статті 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Що стосується зустрічного забезпечення, то в даному випадку прокурор зазначив про відсутність у нього пропозицій щодо його застосування.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, суд не зобов`язаний в кожному випадку вживати заходи зустрічного забезпечення, оскільки ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Разом з тим, суд зауважує, що виходячи із приписів ч. 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника звернутись із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подане після застосування судом заходів забезпечення позову.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Отже, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Берегівської окружної прокуратури, м. Берегове Закарпатської області №07.50-101-1849-23/2768ВИХ-23 від 08.06.2023 (вх. №02.3.1-02/4704/23 від 26.06.2023) про забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі №907/594/23, задоволити.

2. Накласти арешт на земельну ділянку площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташовану за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради.

3. Заборонити відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю Закарпаття Агро, вул. Льва Толстого, будинок 27, офіс 8, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 41279264), а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, до набрання законної сили рішенням суду у справі №907/594/23.

4. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 4 га, з кадастровим номером :05:004:0032, розташованої за межами с. Олешник Берегівського району Закарпатської області на території Виноградівської міської ради, до набрання законної сили рішенням суду у справі №907/594/23.

Стягувачем за даною ухвалою є: Виноградівська міська рада Закарпатської області, пл. Миру, будинок 5, м. Виноградів, Берегівський район, Закарпатська область, 90300 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 04053677).

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Закарпаття Агро, вул. Льва Толстого, будинок 27, офіс 8, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 41279264).

5. Згідно із ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме, з 07.07.2023 та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 07.07.2026.

6. На підставі ч. 2 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

7. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

8. Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

9. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 07.07.2023.

Суддя Пригара Л.І.