ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Справа№ 910/13419/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 28.06.2023

за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023

у справі № 910/13419/22 (суддя - Алєєва І.В.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАС Транс"

про стягнення 843 509, 29 грн,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАС Транс» про стягнення 843 509, 29 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, 20.02.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13419/22, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13419/22 та постановити нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАС Транс" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що в діях відповідача є склад цивільного правопорушення, оскільки відповідачем не було здійснено необхідних дій, пов`язаних з евакуацією автомобілів, в яких вантаж позивача.

Також апелянт зазначає, що відсутні будь які підстави вважати, що лист торгово-промислової палати України є належним підтвердженням наявності форс-мажорних обставин, тож суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального права.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13419/22 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

22.03.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13419/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13419/22 та призначено до розгляду у судовому засіданні 26.04.2023.

26.04.2023 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Гончарова С.А. у щорічній відпустці з 10.04.2023 по 05.05.2023.

Судді Шаптала Є.Ю. та Яковлєв М.Л. з 08.06.2023 по 09.05.2023 перебували у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 910/13419/22 за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 на 07.06.2023.

Суддя Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному з 06.06.2023 по 09.06.2023.

08.06.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАС Транс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі №910/13419/22 без змін.

Ухвалою суду від 12.06.2023 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.06.2023.

В судове засіданні 22.06.2023 з`явились представники позивача та представник відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.08.2021 між позивачем (відправник) та відповідачем (перевізник) укладено Договір перевезення № 21/1278, за яким перевізник зобов`язується згідно заявці відправника, складеної по формі Додатку № 1 до Договору, здійснювати перевезення автомобільним транспортом наданого йому відправником скрапленого вуглеводородного газу (надалі за текстом - «Вантаж») до пункту призначення (АЗС відправника, зазначена у відповідній заявці) та видавати його зазначеній відправником особі - отримувачу вантажу (надалі - «послуги» або «перевезення»), а відправник в свою чергу зобов`язується прийняти надані послуги та сплачувати перевізнику їх вартість в порядку та на умовах, передбачених договором ( п. 1.1. Договору).

На виконання умов Договору у лютому 2022 року відправником було передано перевізнику для перевезення наступні партії скрапленого газу:

1. Згідно Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів від 21.02.2022 №ВS-1546, перевізнику (автомобіль СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_2 ) було передано 16 319 кг скрапленого газу.

Зазначений скраплений газ у подальшому відповідачем було доставлено та передано на АЗС позивача у наступній кількості:

- 21.02.2022 перевізником на АЗС №11-07 (Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 10) було повернуто відправнику 1250 л (680 кг) скрапленого газу;

- 21.02.2022 перевізником на АЗС № 25-04 (Чернігівська обл., Ніжинський район, с. Григоро-Іванівка, вул. Колхозна, 14) було повернуто відправнику 4100 л (2227 кг) скрапленого газу;

- 22.02.2022 перевізником на АЗС № 19-01 (м. Суми, вул. Прокоф`єва, 37) було повернуто відправнику 7301 л (4008 кг) скрапленого газу;

- 22.02.2022 перевізником на АЗС № 19-02 (м. Суми, вул. Героїв Крут, 25/1) було повернуто відправнику 3500 л (1923 кг) скрапленого газу;

- 23.02.2022 перевізником на АЗС № 17-07 (Полтавська обл., с. Новофедорівка, вул. Чкалова, 102) було повернуто відправнику 4000 л (2200 кг) скрапленого газу.

Вказані обставини підтверджуються відомостями, зазначеними у ТТН № ВS-1546 та відомостях обліку передачі скрапленого газу на АЗС.

У перевізника після відвантаження частини товару, у автомобілі СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_2 залишалось 5281 кг скрапленого газу.

Згідно Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів від 22.02.2022 №ВS-1549 перевізнику (автомобіль СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_10 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_4 ) було передано 16 308 кг скрапленого газу.

У подальшому скраплений газ відповідачем було доставлено та передано на АЗС позивача у наступній кількості:

- 23.02.2022 перевізником на АЗС № 10-03 (Київська обл., с. Віта Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса) було повернуто відправнику 3401 л (1862 кг) скрапленого газу;

- 23.02.2022 перевізником на АЗС № 24-11 (Черкаська обл., Христинівський р-н, а/д Стрий-Тернопіль-Знаменка 534 км + 700 м) було повернуто відправнику 8000 л (4385 кг) скрапленого газу.

Вказані обставини підтверджуються відомостями, зазначеними у ТТН № ВS-1549 та касовими чеками.

У перевізника після відвантаження частини товару, у автомобілі СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_4 залишалось 10 061 кг скрапленого газу.

Згідно Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів від 23.02.2022 № ВS-1551 перевізнику (автомобіль СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_6 ) було передано 17 489 кг скрапленого газу.

Вказаний скраплений газ відповідачем було доставлено та передано на АЗС позивача у наступній кількості:

- 24.02.2022 перевізником на АЗС № 02-04 (Вінницька обл., Літинський район, с. Дяківці, вул. Центральна, 53) було повернуто відправнику 3500 л (1867 кг) скрапленого газу, що підтверджуються відомостями, зазначеними у ТТН № BS-1551 та відомостях обліку передачі скрапленого газу на АЗС та касовим чеком.

У перевізника після відвантаження частини товару, у автомобілі СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_7 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_6 залишалось 15 622 кг скрапленого газу.

Згідно Товарно-транспортної накладної від 23.02.2022 № перевізнику (автомобіль МЕРСЕДЕС-БЕНЦ реєстраційний номер НОМЕР_8 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_9 ) було передано 17 620 кг скрапленого газу.

Вказаний скраплений газ відповідачем було доставлено та передано на АЗС позивача у наступній кількості:

- 23.02.2022 перевізником на АЗС № 08-02 (Запорізька обл., Василівський район, с. Василівка, вул. Ліхачова, 2к) було повернуто відправнику 4700 л (2543 кг) скрапленого газу;

- 23.02.2022 перевізником на АЗС № 08-04 (м. Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, 462) було повернуто відправнику 6700 л (3605 кг) скрапленого газу;

- 24.02.2022 перевізником на АЗС № 08-03 (Запорізька обл., м. Мелітополь, просп. Б. Хмельницького, 74/1) було повернуто відправнику 2700 л (1469 кг) скрапленого газу;

- 24.02.2022 перевізником на АЗС № 08-08 (Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна, 2/17) було повернуто відправнику 3000 л (1635 кг) скрапленого газу.

Вказані обставини підтверджуються відомостями, зазначеними у ТТН № та відомостях обліку передачі скрапленого газу на АЗС.

У перевізника після відвантаження частини товару, у автомобілі МЕРСЕДЕС-БЕНЦ реєстраційний номер НОМЕР_8 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_9 залишалось 8368 кг скрапленого газу.

Позивач зазначає, що перевізник (відповідач) листом від 09.06.2022 № 09/06 повідомив відправника про втрату 39 335 кг скрапленого газу, який у нього залишився.

Також, позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2.9. Договору перевізник несе відповідальність за збереження у дорозі усіх вантажів, що є предметом перевезення за цим Договором, а відповідно до п. 7.3. Договору у випадку втрати, нестачі або псування вантажу чи частини вантажу перевізник зобов`язується відшкодувати відправникові понесені останнім збитки у повному обсязі, у тому числі, вартість втраченого або зіпсованого вантажу. Вартість втраченого вантажу розраховується відправником за його обліковими цінами, з урахуванням ПДВ, станом на дату пред`явлення претензії/складання рахунку.

Відповідно до облікових цін, позивач розрахував загальну вартість втраченого вантажу у розмірі 843 509, 29 грн та пред`явив відповідачу претензію від 29.06.2022 № 721 на вказану суму, яку відповідач не задовольнив, що і стало підставою для звернення до господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 843 509, 29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із втратою відповідачем товару (скрапленого газу) позивача, останньому спричинено збитки у розмірі 843 509, 29 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем (відправник) та відповідачем (перевізник) 01.08.2021 укладено Договір перевезення № 21/1278, за п. 1.1. якого перевізник зобов`язується згідно заявці відправника, складеної по формі Додатку № 1 до Договору, здійснювати перевезення автомобільним транспортом наданого йому відправником скрапленого вуглеводородного газу до пункту призначення (АЗС відправника, зазначена у відповідній заявці) та видати його зазначеній відправником особі - отримувачу вантажу, а відправник в свою чергу зобов`язується прийняти надані послуги та сплачувати перевізнику їх вартість в порядку та на умовах передбачених договором.

За умовами п. 2.2 Договору, найменування, кількість вантажу до перевезення, дата, час та місце навантаження вантажу, місце доставки вантажу, отримувач вантажу погоджується сторонами в заявках на перевезення вантажу, які складаються відправником по формі Додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору, у випадку необхідності здійснення перевезення вантажу відправник зобов`язаний надати перевізнику не пізніше 17-00 дня, що передує дню конкретного перевезення, належним чином оформлену заявку на перевезення вантажу, шляхом її надсилання по факсу, електронною поштою або передачею уповноваженому представнику перевізника під підпис.

Згідно п.п. 4.2.11. Договору, перевізник зобов`язаний доставляти вантаж в зазначене у заявці місце призначення та здавати його особі - одержувачу вантажу, визначеному відправником у заявці.

Відповідно до п. 5.1. Договору, з метою замовлення послуги відправник не пізніше ніж 17-00 дня, що передує даті запланованого перевезення заповнює заявку за Формою Додатку № 1 до Договору та надає її перевізникові шляхом надсилання факсом або електронною поштою за реквізитами, вказаними у цьому Договорі.

Як зазначає позивач, відповідач втратив 39 335 кг скрапленого газу, який у нього залишився.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом частини другої статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, частина друга статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Таких саме висновків дотримуються колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21.

Отже, для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити нездійснення господарської діяльності у спірний період.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Суд зазначає, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Колегія суддів наголошує, що форс-мажор (у даному випадку військова агресія проти України) повинен бути у причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Так, відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Наразі Торгово-промислова палата України ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин та з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Зокрема, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований «Всім кого це стосується», Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

З огляду на це, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Тож, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Пунктом 5.4. Договору встановлено, що перевізник має право відмовитися від виконання прийнятої заявки відправника лише за умови дії обставин непереборної сили.

Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за порушення договірних зобов`язань у визначених випадках, що наступили незалежно від волі сторін (п. 9.1. Договору).

Сторони звільняються від відповідальності, якщо обставини (перешкоди), що мішають їм виконати свої зобов`язання, наступили тільки після підписання цього Договору (п. 9.2. Договору).

Випадками, що звільняють сторони від відповідальності, вважаються обставини непереборної сили, а саме: стихійні лиха природного характеру (повені, пожежі, землетруси, сніжний занос, обвал і т.п.), суспільні явища (війна, збройний конфлікт, інтервенція, блокада і т.п.), а також акти органів влади і управління, що безпосередньо впливають на виконання сторонами договірних зобов`язань (заборона експорту/імпорту, скасування раніше виданої ліцензії т.п.), інші явища (події), що не залежать від волі сторін та мають безпосередній вплив на правовідносини за цим договором (п. 9.3. Договору).

Сторона, що посилається на які-небудь обставини, зазначені в п. 9.3. Договору, зобов`язана негайно (у строк не більш ніж три робочі дні) сповістити іншу сторону по телефону, факсу, телеграфу про настання і припинення дії цієї обставини з доданням належних письмових доказів. Єдиним належним доказом є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (її регіональним органом), що підтверджує настання таких обставин (п. 9.4. Договору).

Сторона, зачеплена обставиною непереборної сили, не може посилатися на неї, якщо своєчасно не проголосить про її настання або не надасть вищевказані докази настання таких обставин, хіба що сама ця обставина перешкоджала відправленню такого повідомлення (п. 9.5. Договору).

У телефонній розмові, особисто засновником TOB «ІТАС ТРАНС» ОСОБА_1 24.02.2022 на виконання умов Договору було повідомлено позивача, а саме начальника департаменту роздрібної торгівлі нафтопродуктами ПІІ «АМІК Україна» ОСОБА_2 про обставини (перешкоди), що заважають виконати зобов`язання в наслідок суспільного явища (війни, збройного конфлікту) та повідомлено про знаходження автотранспорту відповідача з залишками вантажу позивача на стоянці за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, 21 км Житомирського шосе, буд. 11 , до отримання заявок на розвантаження від ОСОБА_2 особисто. Інформація щодо переміщення автомобілів на стоянку підтверджується листом ТОВ «РУПТЕЛА Україна» () від 04.11.2022.

Будь-які докази щодо отримання відповідачем заявок (розпоряджень) від позивача та/або начальника департаменту роздрібної торгівлі нафтопродуктами ПІІ «АМІК Україна» ОСОБА_2 на доставку решти вантажу.

Як встановлено судом першої інстанції, особисто Засновник ТОВ «ІТАС ТРАНС» повідомив позивача про те, що:

- 21.02.2022 на нафтобазі м. Бориспіль водій ТОВ «ІТАС ТРАНС» ОСОБА_3 здійснив завантаження автомобіля SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_2 скрапленим газом в кількості 16 319, 00 кг (ТТН № BS-1546 від 21.02.2022). 21.02.2022 на АЗС № 11-07 та на АЗС № 25-04 злито 1250 л (680кг) та 4100 л (2227 кг) скрапленого газу. 22.02.2022 на АЗС № 19-01 та на АЗС № 19-02 було злито 7301 л (4008 кг) та 3500 л (1923 кг) скрапленого газу. 23.02.2022 на АЗС № 17-07 було злито 4000 л (2200 кг) скрапленого газу. В зв`язку із відсутністю заявок про злив газу, водій автомобіля поїхав на місце його стоянки: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, 21 км Житомирського шосе, буд. 11. В автоцистерні знаходився залишок скрапленого газу в кількості 5281 кг;

- 22.02.2022 на нафтобазі м. Бориспіль водій TOB «ІТАС ТРАНС» ОСОБА_4 здійснив завантаження автомобіля SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_4 скрапленим газом в кількості 16 308, 00 кг (ТТН №BS-1549 від 22.02.2022). 23.02.2022 на АЗС № 10-03 було злито 3401 л (1862 кг) скрапленого газу. 23.02.2022 року на АЗС № 24-11 було злито 8000 л (4385 кг) скрапленого газу. В зв`язку із відсутністю заявок про злив газу, водій автомобіля поїхав на місце його стоянки: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, 21 км Житомирського шосе, буд. 11. В автоцистерні знаходився залишок скрапленого газу в кількості 10 061 кг;

- 23.02.2022 на нафтобазі м. Бориспіль водій ТОВ «ІТАС ТРАНС» ОСОБА_5 здійснив завантаження автомобіля SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_6 скрапленим газом в кількості 17 489, 00 кг (ТТН № BS-1551 від 23.02.2022). 24.02.2022 року на АЗС № 02-04 було злито 3500 л (1867 кг) скрапленого газу. В зв`язку із відсутністю заявок про злив газу, водій автомобіля поїхав на місце його стоянки: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, 21 км Житомирського шосе, буд. 11. В автоцистерні знаходився залишок скрапленого газу в кількості 15 622 кг.

Відповідачем зазначено, що під час бойових дій, які проходили поблизу місця стоянки вказаних автомобілів, від прямих влучань та розривів боєприпасів сталася масштабна пожежа на території місця стоянки. Внаслідок пожежі повністю знищено вогнем вказані транспортні засоби разом із вантажем.

Також відповідач зазначає, що засновник ТОВ «ІТАС ТРАНС» повідомив позивача, що 23.02.2022 на нафтобазі ТОВ «ЮНОНАГРУП», яка знаходиться в м. Запоріжжя за адресою: вул. М. Краснова, 13, водій ТОВ «ІТАС ТРАНС» ОСОБА_6 здійснив завантаження автомобіля MERCEDES-BENZ реєстраційний номер НОМЕР_8 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_9 скрапленим газом в кількості 17 620, 00 кг (ТТН № 0159 від 23.02.2022). 23.02.2022 на АЗС № 08-02 та на АЗС № 08-04 було злито 4700 л (2543 кг) та 6700 л (3605 кг) скрапленого газу. 24.02.2022 року на АЗС № 08-03 та на АЗС № 08-08 було злито 2700 л (1469 кг) та 3000 л (1635 кг) скрапленого газу. В зв`язку із відсутністю заявок про злив газу, водій автомобіля поїхав на місце його стоянки: м. Мелітополь, Запорізької області. В автоцистерні знаходився залишок скрапленого газу в кількості 8368 кг.

Після початку бойових дій 24.02.2022 евакуювати транспортний засіб з м. Мелітополя не вдалося. Станом на 08.12.2022 (згідно даних GPS) автомобіль та причеп знаходиться в м. Мелітополь, Запорізької області на території заводу «Авто ЗАЗ-МОТОР».

Про вказані обставини непереборної сили, відповідач 09.06.2022 повідомив позивача листом № 09/06, який міститься в матеріалах справи.

Відповідачем з 24.02.2022 в якості письмових доказів настання обставин непереборної сили (форс-мажор) було отримано та долучено до матеріалів справи наступні докази:

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань 0003198 дата реєстрації 10.11.2022 щодо заволодіння майном представниками окупаційної влади рф, що належить ТОВ «ІТАС ТРАНС» - автомобілем Мерседес-Бенц реєстраційний номер НОМЕР_8 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_9 з скрапленим газом в кількості 8368 кг, в період з 24.02.2022 по 26.05.2022 за адресою: м. Мелітополь, Запорізької обл., вул. Білякова, 350;

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань 0003428 дата реєстрації 11.11.2022 щодо пошкодження майна внаслідок збройної агресії (бойових дій) рф, що належить TOB «ІТАС ТРАНС» - автомобіля СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_2 , з скрапленим газом в кількості 5281, 00 кг; автомобіля СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом- цистерною реєстраційний номер НОМЕР_4 з скрапленим газом в кількості 10 061, 00 кг; автомобіля СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_5 , з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_6 з скрапленим газом в кількості 15 622, 00 кг, які знаходились за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Стоянка, вул. 21 км Житомирського шосе, 11 (ЄО № 7674 від 10.11.2022);

- Довідка Національної поліції Головного управління національної поліції в Київській області Бучанського районного управління поліції від 01.12.2022 № 2482 (відповідь на запит ТОВ «ІТАС ТРАНС») щодо знищення техніки на території компанії ТОВ «ЕСТЕЙТ РЕНТ СЕРВІС» за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Стоянка, вул. 21 км Житомирського шосе, 11 - автомобілів: СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом- цистерною реєстраційний номер НОМЕР_2 , з скрапленим газом в кількості 5281, 00 кг; СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_4 з скрапленим газом в кількості 10 061, 00 кг та СКАНІЯ реєстраційний номер НОМЕР_5 , з напівпричепом-цистерною реєстраційний номер НОМЕР_6 з скрапленим газом в кількості 15 622, 00 кг;

- Лист ТОВ «ЕСТЕЙТ РЕНТ СЕРВІС» від 05.12.2022 № 1/05.12-2022 до ТОВ «ІТАС ТРАНС» яким/повідомляється про пошкодження транспорту мінометними обстрілами, який знаходився за адресою Київська обл., Бучанський р-н, с. Стоянка, вул. 21 км Житомирського шосе, 11;

- Положення про використання мобільного зв`язку в ТОВ «ІТАС ТРАНС»;

- Лист ТОВ «РУПТЕЛА Україна» () від 04.11.2022.

Крім того, відповідачем 19.12.2022 отримано від Київської обласної ТПП Сертифікат про форс-мажорі обставини (обставини непереборної сили) № 3200-22-1789 від 16.12.2022 вих. № 262/03.23, яким Київська обласна Торгово-промислова палата на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), із змінами та доповненнями (копія додається), засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність форс-мажорних обставин, що виникли під час виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором перевезення від 01.08.2021 № 21/1278.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача збитків/шкоди є причиною, а збитки/шкода, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Протиправна поведінка є різновидом правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки людини нормою права.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, позивач мав довести, що його (відповідача) поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.

Відповідно до п. 44, 52 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21, для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що зобов`язання відповідача за договором щодо відвантаження на АЗС позивача товару після 24.02.2022 не могли бути виконанні відповідачем, внаслідок форс-мажорних обставин, а саме військової агресії російської федерації на території України, що призвело до знищення автомобілів із товаром позивача на місці їх стоянки (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, 21 км Житомирського шосе, буд. 11) від прямих влучань та розривів боєприпасів та зникнення автомобіля з товаром відповідача на тимчасово окупованій території в м. Мелітополь, Запорізької області.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відсутність відповідальність відповідача за відшкодування позивачу збитків у розмірі 843 509, 29 грн, спричинених російською федерацією під час військової агресії на території України.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13419/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13419/22 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна".

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 05.07.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала