РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023Справа № 910/15050/22

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 34 551,00 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ "СК "Альфа-Гарант", відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 34 551,00 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 08.11.2021 у місті Києві, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 34 551,00 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ТДВ "СК "Альфа-Гарант" не сплатило, тому у позові просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 34 551,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2023 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування у термін, встановлений ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та до суду з даним позовом звернувся з порушенням зазначеного строку, тому просив відмовити у задоволенні позову. Указаний відзив був поданий з порушенням визначеного законом строку, у зв`язку з чим відповідач просив поновити йому цей процесуальний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відзиву, відповідач зазначив, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, постійними ракетними обстрілами та тривалими відключеннями електроенергії, працівники ТДВ "СК "Альфа-Гарант" не мали безпечного доступу до офісу компанії для перегляду та належного опрацювання матеріалів страхової справи, тому ТДВ "СК "Альфа-Гарант" не мало змоги надати відзив на позов у встановлений законом строк.

Дослідивши наведені ТДВ "СК "Альфа-Гарант" доводи, суд вважав поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, а тому прийшов до висновку щодо поновлення відповідачу строку для подання відзиву та прийняття його до розгляду.

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 1703/21-Т/Х/03 від 27.07.2021, укладеного ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ «Орендний Бізнес», були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08.11.2021 у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.01.2022 у справі № 760/30312/21 за фактом вказаної ДТП водій ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до звіту ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» про оцінку колісного транспортного засобу № 528-2021 від 03.12.2021, наявного в матеріалах справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, склав 36 953,72 грн., а згідно з рахунками-фактури СТО № РІ-00193 від 15.11.2021, № 74 від 25.11.2021 - 38 056,00 грн.

На підставі зазначених рахунків-фактур СТО, страхового акту № 006.02590021-1 від 14.12.2021 та розрахунку страхового відшкодування від 14.12.2021 до нього, позивач платіжними дорученнями № 73025942 від 15.12.2021, № 73025943 від 15.12.2021 сплатив потерпілій особі матеріальний збиток у сумі 34 551,00 грн., що був заподіяний страхувальником ТДВ "СК "Альфа-Гарант".

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ "СК "Альфа-Гарант" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/202943384.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (кредитора) як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Поряд з цим суд дійшов висновку, що про наявність підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування за заявленим позовом.

Так, за змістом ст. 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України слідує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - ОСЦПВВНТЗ), а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

При цьому визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування, законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

У контексті викладеного право кредитора (позивача) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що, у свою чергу, законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. При цьому таке положення застосовується як у випадку, коли з такою заявою звертається безпосередньо потерпілий, так і у випадку звернення особи, яка здійснила відшкодування потерпілому збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу, на підставі договору добровільного майнового страхування. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, Північним апеляційним господарським судом у постанові від 29.11.2022 у справі № 910/4409/22.

Також Великою Палатою Верховного Cуду в постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к було зроблено висновок, що у системному зв`язку зі ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього ж Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц зробила висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду, але в межах річного строку.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася 08.11.2021.

При цьому в матеріалах справи відсутня заява ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" як особи, що здійснила відшкодування потерпілому збитку, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, про компенсацію відповідачем страхового відшкодування в сумі 34 551,00 грн., а до суду з даним позовом заявник звернувся 27.12.2022, що підтверджується відміткою пошти на поштовому відправленні ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", тобто із порушенням річного строку, передбаченого положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до приписів статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань, проте, виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме - права на відмову у виплаті страхового відшкодування у разі неподання заяви (позову) про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Отже, враховуючи наведені правові норми та встановлені судом обставини щодо неподання позивачем заяви чи позову про виплату страхового відшкодування протягом одного року з моменту ДТП, як це передбачено положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також зважаючи на те, що з даним позовом заявник звернувся до суду з пропуском строку, передбаченого вказаною нормою Закону, суд вважає, що у виплаті страхового відшкодування позивачу в порядку суброгації необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у разі відмови у позові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн., про що ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було подано окрему заяву, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування в сумі 34 551,00 грн.

Повне судове рішення складено 6 липня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.