ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. Справа №914/2681/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Марко Р.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління №2410-10-983 від 04.04.2023 (вх.ЗАГС №01-05/1063/23 від 06.04.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2023 (повний текст рішення складено 20.03.2023, суддя Стороженко О.Ф.)

у справі №914/2681/22

за позовом: Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління (79005, м.Львів, пл.Міцкевича, 6/7; ідент.код 13804591)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Лева Святослава Юрійовича ( АДРЕСА_1 )

про: стягнення грошових коштів у сумі 950,91грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.03.2023 у справі №914/2681/22 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Лева Святослава Юрійовича на користь Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління борг у сумі 201,86 грн. та витрати на судовий збір у сумі 2481,00 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2023 у справі №914/2681/22 скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю, судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що висновки викладені у рішенні господарського суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом з врахуванням поданих позивачем розрахунків не досліджено, що заборгованість утворився не лише за вересень місяць 2017 року, а й до вересня 2017, що відображено у журналі оплати за тимчасове користування місцями для розміщення зовнішньої реклами на дату січень 2017-вересень 2022.

Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до умов договору №401 на тимчасове користування місяцями для розміщення рекламних засобів він набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 19.03.2015. При відсутності письмових заперечень будь-якої сторони договору за 1 місяць до закінчення терміну його дії договір вважається продовженим на такий же термін. Так, за відсутності заперечень термін дії договору продовжувався.

Однак, згідно умов договору дострокове припинення дії цього договору за ініціативою робочого органу та/або оператора можливе у разі скасування (припинення) дозволу, відмови у його наданні (продовженні терміну дії). Так, 21.09.2017 строк дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 2-12-09-103, що виданий 24.09.2012 закінчився і не поновлювався, з огляду на що дія договору № 401 припинилася достроково.

І власне, за вказаний період користування місцем для розміщення реклами з урахуванням положень п.4.1. договору, який визначає порядок розрахунку плати за таке розміщення позивачем заявлено суму заборгованості у розмірі 950,91 грн., що підлягає до стягнення на користь Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Марко Р.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління №2410-10-983 від 04.04.2023 (вх.ЗАГС №01-05/1063/23 від 06.04.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2023 у справі №914/2681/22; призначити справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 10.05.2023; витребувано матеріали справи №914/2681/22 в Господарського суду Львівської області.

13.04.2023 до Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи на вимогу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді апеляційної інстанції з приводу чого, колегія суддів вважає за необхідне додатково звернути увагу на наступне.

Згідно ст. 42 ГПК України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 120 ГПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що підприємницька діяльність ФОП Лева Святослава Юрійовича не припинена, а місцезнаходженням фізичної особи підприємця визначено АДРЕСА_1 . Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за вказаною адресою. Однак, як вбачається із довідки Укрпошта рекомендований лист повернувся на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відтак, з огляду на направлення ухвали суду рекомендованим листом за належною поштовою адресою відповідача, яка зазначена у Витягу з єдиного державного реєстру і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, що викладено у постанові від 14.08.2020 у справі №904/2584/19.

Частиною 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.03.2010 між Департаментом економічної політики Львівської міської ради (робочий орган), Комунальним підприємством Адміністративно-технічне управління (оператор) та ФОП Левом Святославом Юрійовичем (розповсюджувач) укладено договір № 401 на тимчасове користування місяцями для розміщення рекламних засобів, за умовами якого договір регулює правовідносини, що виникають між робочим органом, оператором та розповсюджувачем зовнішньої реклами щодо встановлення спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами на території м.Львова, а також надання в у тимчасове платне користування місць для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за адресами і на терміни, визначеними у виданих дозволах на розміщення зовнішньої реклами у межах м.Львова, згідно з правилами розміщення зовнішньої реклами у м.Львові.

Плата за користування місцями та порядок розрахунків визначено у розділі 4 договору. Так, зокрема, п 4.1. встановлено, що розмір плати за тимчасове користування місцем для розміщення зовнішньої рекламного засобу визначається шляхом множення базового тарифу на розміщення площі місця розташування спеціальної конструкції та величину відношення розміру рекламної плащі до розміру площі місця розташування спеціальної конструкції, коефіцієнт економіко-планувальних зони, у якій надається місце, і коригується на рівень інфляції за попередній рік.

Конкретні розміри рекламної площі, площі місця розташування спеціальної конструкції встановлює робочий орган при видачі (перереєстрації) дозволу на розміщення спеціальної конструкції на підставі поданої і погодженої у встановленому порядку проектної документації.

Додатком до договору №401 від 19.03.2010 визначено місячні тарифні ставки на основі яких визначається щомісячний розмір плати за розташування спеціальних конструкцій.

До матеріалів справи позивачем долучено дозвіл № 2-12-09-103 на розміщення зовнішньої реклами, що виданий 24.09.2012, де визначено характеристики спеціальної конструкції, зокрема, двостороння рекламна конструкція просто неба на газоні, розміром кожної сторони 1,5*1,0 м, рекламна площа 3,0 кв. метрів, а також Довідку про місячні тарифні ставки плати з 01.01.2017 за 1 м.кв. рекламної площі.

Здійснивши відповідний розрахунок, місячний тариф відповідача у 2017 році становив 302,80 грн.

Згідно п.3.3 договору оператор має право своєчасно отримувати від розповсюджувача плату за тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу відповідно до умов цього договору та порядку надання розповсюджувачам зовнішньої реклами у тимчасове користування місць, що перебувають в комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій.

Розділом 8 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 19.03.2015. При відсутності письмових заперечень будь-якої із сторони договору за 1 місяць до закінчення терміну його дії договір вважається продовженим на такий самий термін.

Пунктом 8.3. встановлено випадки дострокового припинення дії цього договору з ініціативи робочого органу та/або оператора, зокрема, у разі скасування (припинення) дозволу, відмови у його наданні (продовжені терміну його дії).

Позивач зазначає, що термін дії договору № 401 від 19.03.2010 на підставі відсутності заперечень жодної із сторін продовжувався, однак термін дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідача закінчився - 21.09.2017 (матеріали справи не місять доказів продовження строку його дії), у зв`язку з чим термін дії договору був достроково припинений.

Щодо норм матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 16 Закону України Про рекламу розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу (п. 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постаново Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно частини 2 статті 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи здійснення часткової оплати відповідачем за користування місяцями для розміщення рекламного засобу починаючи з січня 2017, розмір заборгованості станом на жовтень 2017 становив 950,91 грн., що підтверджується поданим позивачем розрахункjv (том.1 а.с.7-8). Натомість, колегія суддів в спростування висновків господарського суду зазначає, що сума заборгованості яку заявив до стягнення позивач, а саме 950,91 грн. не є заборгованістю за вересень 2017, а включає у себе також заборгованість за попередні місяці 2017 року, з огляду на відсутність періодичної та повної оплати відповідачем наданих згідно договору послуг.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, на що господарський суд уваги не звернув.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам не відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід скасувати, прийнявши нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на відповідача.

Враховуючи проведення судового засідання без участі сторін, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління №2410-10-983 від 04.04.2023 (вх.ЗАГС №01-05/1063/23 від 06.04.2023) задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2023 у справі №914/2681/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лева Святослава Юрійовича ( АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, м.Львів, пл. Міцкевича, 6/7, ) заборгованості у сумі 950,91 грн.; 2481,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3721,5 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2023.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Марко Р.І.