РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2023Справа № 910/14743/22

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ";

про стягнення 130 674,72 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ";

про стягнення 123 123,20 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І.П.

Представники за первісним позовом:

Від позивача: не з`явилися;

Від відповідача: Ковальчук Т.В., адвокат, ордер серії АІ № 1341251 від 27.01.2023.

Представники за зустрічним позовом:

Від позивача: Ковальчук Т.В., адвокат, ордер серії АІ № 1341251 від 27.01.2023;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" суму заборгованості за договором поставки № 01-09/21-1 від 01.09.2021 у розмірі 130 674,72 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14743/22, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

01.02.2023 до суду через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" надійшла зустрічна позовна заява, в якій останнє просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" штраф у розмірі 123 123,20 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" зобов`язань згідно умов договору поставки № 01-09/21-1 від 01.09.2021, зокрема в частині порядку складання та подання податкових накладних, що призвело до нарахування штрафу у розмірі 123 123,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 постановлено прийняти зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" про стягнення 123 123,20 грн до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" про стягнення 123 123,20 грн об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" про стягнення 130 674,72 грн. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 07.03.2023.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" надійшов відзив на первісний позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/14743/22 до судового розгляду по суті.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 13.06.2023 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні первісного позову просив відмовити.

Представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні 13.06.2023 просив зустрічний позов задовольнити повністю.

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання 13.06.2023 не з`явився.

13.06.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" (далі також - постачальник, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" (далі також - покупець, відповідач за первісним позовом) укладено договір поставки № 01-09/21-1 (далі - договір), за змістом п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставляти і передавати на умовах та у встановлені договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти у власність товар та оплачувати його на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, асортимент, загальна кількість та ціна товару, що має бути поставлена згідно цього договору, визначається в узгоджених сторонами замовленнях та складених на їх підставі видаткових накладних.

Згідно з розділом 2. договору, ціна товару визначається у рахунках та видаткових накладних. Товар за договором поставляється на умовах передоплати. Моментом здійснення передоплати вважається момент зарахування коштів на рахунок постачальника. Покупець сплачує за товар не пізніше ніж за день до поставки товару згідно з узгодженим замовленням. Порушення строків внесення передоплати чи внесення її не у повному обсязі може бути підставою для анулювання замовлення на розсуд постачальника. При цьому постачальник не зобов`язаний додатково повідомляти покупця про таке анулювання замовлення. Кошти передоплати, внесені з порушенням строків передоплати, а також кошти за ті товари, які безпідставно не прийняті покупцем, за рішенням постачальника можуть бути зараховані в рахунок майбутніх замовлень покупця. Постачальник не сплачує будь-які відсотки за користування такими коштами. Всі розрахунки за договором покупець проводить в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника за реквізитами, які вказані у цьому договорі або у рахунках постачальника. Покупець під час проведення оплати зобов`язаний зазначати номер та дату договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів. Відсутність таких даних дає право постачальнику повернути отриманий платіж покупцю або зарахувати його на власний розсуд в рахунок зобов`язань за будь-якими іншими договорами покупця з постачальником. Загальна вартість договору становить загальну вартість товару, поставленого за всіма видатковими накладними, складеними на виконання цього договору.

Умовами пункту 4.7. договору передбачено, що право власності на поставлений товар переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної уповноваженою особою.

Як вбачається з п. 5.3 договору, підписання представником покупця видаткової накладної підтверджує факт передачі разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується.

У п. 7 договору, сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до кінця календарного року, у якому його було укладено.

Позивач за первісним позовом вказує, що ним на виконання умов договору було здійснено поставку товару згідно з замовленням відповідача за первісним позовом, а відповідач за первісним позовом прийняв товар у власність, у результаті чого сторонами було підписано видаткову накладну № 602/1 від 17.02.2022 на загальну суму 130 674,72 грн.

Проте, як вказує позивач за первісним позовом, покупець не виконав свої зобов`язання в частині сплати грошових коштів за поставлений товар, внаслідок чого у останнього перед постачальником утворилася заборгованість, яка складає 130 674,72 грн.

Відповідач за первісним позовом вказує, що ним було сплачено на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 7 551,52 грн. Також покупець вказує, що з врахуванням вказаного платежу, його заборгованість складає 123 123,20 грн.

У зустрічному позові покупець вказує, що постачальником не було виконано умов договору в частині реєстрації податкової накладної, у зв`язку з чим покупець і пред`явив зустрічну позовну заяву про стягнення штрафу у розмірі 123 123,20 грн.

Позивач за первісним позовом відзиву на зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що постачальником, на виконання умов договору, було здійснено поставку товару на загальну суму 130 674,72 грн, що підтверджується видатковою накладною № 602/1 від 17.02.2022, яка підписана сторонами засобами кваліфікованого цифрового підпису. Вказане також не заперечується покупцем.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, покупцем платіжним дорученням № 3267 від 03.02.2023 сплачено на користь постачальника грошові кошти у розмірі 7 551,52 грн.

Таким чином, загальна заборгованість покупця перед постачальником складає 123 123,20 грн. Доказів оплати вартості поставленого товару в розмірі 123 123,20 грн покупцем до суду не надано.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Приймаючи до уваги умови укладеного сторонами договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судових засіданнях всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання первісного позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що у п. 9.8. договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної згідно вимог статті 201.1. Податкового Кодексу України, а також зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням граничних строків згідно п. 201.10. Податкового Кодексу України: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до п. 9.10. договору, у разі порушення термінів реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної, вказаних у цьому договорі, та/або порядку складання/коригування податкової накладної згідно статті 201 податкового Кодексу України, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від вартості послуг з урахуванням податку на додану вартість, зазначеної а такій податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної.

За змістом п. 9.11. договору, у разі нездійснення постачальником реєстрації податково накладної протягом 1095 днів з дати складання такої податково накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної, постачальник бере на себе зобов`язання відшкодувати завданні покупцю збитки в розмірі сум податку на додану вартість згідно вищевказаних податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальник не виконав своє зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних та, зокрема порушив порядок складання податкових накладних через що їх реєстрацію було зупинено.

Матеріали справи не містять доказів реєстрації податкових накладних. Постачальником не надано до суду доказів того, що останній здійснив їх реєстрацію чи вчиняє дії щодо такої реєстрації.

У зв`язку з наведеним покупець просить стягнути з постачальника штраф у розмірі 123 123,20 грн.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Дослідивши та перевіривши наданий покупцем розрахунок суми штрафу, господарський суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, а тому вимоги покупця про стягнення з постачальника 123 123,20 грн штрафу підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судових засіданнях всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за первісним позовом.

Приписами ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум, суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Приймаючи до уваги часткове задоволення первісного позову на суму 125 460,80 грн (з яких 123 123,20 грн заборгованість, 2 337,60 грн витрати по сплаті судового збору) та задоволення зустрічного позову в сумі 123 123,20 грн (з яких 123 123,20 грн штраф, 2 684,00 грн витрати по сплаті судового збору) суд здійснює зустрічне зарахування в розумінні ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, в результаті якого з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 23/25, ідентифікаційний код 39080209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" (03194, м. Київ, бульв. Кольцова, буд. 19, ідентифікаційний код 42813425) підлягає стягненню 346 (триста сорок шість) грн 40 коп.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" (03194, м. Київ, бульв. Кольцова, буд. 19, ідентифікаційний код 42813425) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 23/25, ідентифікаційний код 39080209) 123 123 (сто двадцять три тисячі сто двадцять три) грн 20 коп. заборгованості та 2 337 (дві тисячі триста тридцять сім) грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовити повністю.

4. Зустрічний позов задовольнити повністю.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 23/25, ідентифікаційний код 39080209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" (03194, м. Київ, бульв. Кольцова, буд. 19, ідентифікаційний код 42813425) 123 123 (сто двадцять три тисячі сто двадцять три) грн 20 коп. штрафу та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Здійснити зустрічне зарахування та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРУКТИВ ВТВ" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 23/25, ідентифікаційний код 39080209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЛАЙТ ФОРМ" (03194, м. Київ, бульв. Кольцова, буд. 19, ідентифікаційний код 42813425) 346 (триста сорок шість) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.07.2023.

Суддя О.В. Мандриченко