ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 липня 2023 рокуСправа № 912/921/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М., розглянувши клопотання №б/н від 27.06.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат"

про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі №912/921/23 від 05.06.2023

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" (далі - ТОВ "Агрофірма "Шаболат"), код ЄДР 03768767, вул. Центральна, 120-Б, с. Шабо, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., 67700

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Скляренка Василя Володимировича (далі - ФОП Скляренко В.В.), ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про стягнення платежів в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 86 593,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява №б/н від 24.05.2023 ТОВ "Агрофірма "Шаболат" до ФОП Скляренка В.В. про стягнення суми трьох відсотків річних в розмірі 13 500 грн та збитків від інфляції в сумі 73 093,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що обставини справи 912/2773/20 у вигляді отримання ФОП Скляренком В.В. грошових коштів в сумі 150 000,00 грн за відсутності на це достатньої правової підстави та виникнення у відповідача обов`язку повернути вказані грошові кошти 28.08.2015 є такими, що не потребують повторного доведення та визнаються преюдиційними для даної справи обставинами відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

За вказаного позивач просить стягнути з відповідача суму трьох відсотків річних в розмірі 13 500 грн за період з 25.05.2020 по 25.05.2023 та збитків від інфляції в 73 093,35 грн за період з травня 2020 року по квітень 2023 року.

Ухвалою від 05.06.2023 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/921/23, ухвалив справу №912/921/23 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 04.07.2023 - 11:30, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

30.06.2023 на електронну адресу суду (з КЕП) від позивача надійшло клопотання №б/н від 27.06.2023 про вжиття заходів до забезпечення позову з вимогою вжити заходів до забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Скляренку Василю Володимировичу або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах суми позову - 86 593,35 грн.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив таке.

Предметом позову ТОВ "Агрофірма "Шаболат" є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 86 593,35 грн.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі за позовом ТОВ "Агрофірма "Шаболат" про стягнення 86 593,35 грн у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому заходом забезпечення позову, безпосередньо пов`язаним із предметом позову, має бути накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Адекватність такого заходу забезпечення позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Звертає увагу суду, що дії відповідача у минулому під час примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості на користь ТОВ "Агрофірма "Шаболат" були спрямовані на ухилення від його (рішення) виконання. Так, постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. від 07.05.2021 року було відкрите виконавче провадження №65360477 з примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області №912/2773/20 від 21.04.2021 року, виданого на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2021 року про стягнення з ФОП Скляренка В.В. на користь ТОВ "Агрофірма "Шаболат" заборгованості в розмірі 152 250 грн.

Під час примусового виконання зазначеного виконавчого документа приватним виконавцем було встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить, зокрема, зернозбиральний комбайн САSЕ ІН 2388 (1998 р.в., д.н.з НОМЕР_2 ), що підтверджувалось довідкою ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області.

Виконавче провадження №65360477 було відкрите на протязі приблизно півроку, однак боржник за весь цей час всупереч вимогам ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" не подав приватному виконавцю декларацію про свої доходи та майно, жодного разу не з`явився до приватного виконавця та не повідомив про місце знаходження належної йому сільськогосподарської техніки, тобто фактично ухилявся від виконання рішення. Тому виконавець був змушений оголосити розшук майна ФОП Скляренка В.В. Однак усі вжиті виконавцем заходи виявились безрезультатними, місце перебування комбайну встановлено не було. Як наслідок - 27.09.2021 року виконавче провадження було закінчене, а заборгованість на користь ТОВ "Агрофірма "Шаболат" стягнута не була.

На думку позивача, така поведінка відповідача по справі вказує на необхідність застосування заходів забезпечення позову. Викладені обставини свідчать про те, що відповідач в майбутньому, у випадку задоволення позовних вимог, може вчиняти дії, спрямовані на ухилення від виконання судового рішення.

Позивач вважає, що відмова у задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти відповідача в межах позовних вимог унеможливить ефективний захист або поновлення оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, відчуження ФОП Скляренком В.В. належного йому майна чи грошових коштів до моменту вирішення спору щодо стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ "Агрофірма "Шаболат" призведе до невідворотних наслідків та знівелює суть відповідного судового розгляду, а в майбутньому унеможливить виконання рішення у разі задоволення відповідного позову.

Водночас задоволення клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову не призведе до повного припинення господарської діяльності ФОП Скляренка В.В., оскільки запропоновані заходи лише обмежать можливість відповідача розпоряджатися належним йому майном, однак не позбавлять можливості ним користуватися.

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

У зв`язку з викладеним існує необхідність застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України), оскільки саме такий вид забезпечення позову унеможливить ухилення від виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Такі заходи забезпечення позову відповідають обставинам справи та, водночас, їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

При вирішенні питання вжиття зустрічного забезпечення, заявник просить врахувати той факт, що запропоновані до вжиття заходи забезпечення позову не направлені на блокування господарської діяльності ФОП Скляренка В.В., не створюють обмежень щодо користування власністю останнього та не впливають на його майновий стан.

Отже, запропоновані до вжиття заходи до забезпечення позову не спроможні завдати ФОП Скляренку В.В. збитків, пов`язаних із їх вжиттям, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивачем до заяви про забезпечення позову додано платіжну інструкцію №824 від 26.06.2023, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи зазначене клопотання позивача, господарський суд виходить з такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. 136-137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Виходячи з положень ст. 136-137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 73-74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, предметом даної справи є майнові вимоги позивача до відповідача про стягнення суми грошових коштів у розмірі 86 593,35 грн.

Разом з тим, позивач, з метою забезпечення даного позову, просить суд накласти арешт, у тому числі, на майно відповідача, однак у такому випадку відсутній зв`язок між вказаним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки майно не належить до предмета спору в даній справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 14.02.2020 у справі №916/2278/19, від 26.11.2020 у справі №911/949/20, від 24.05.2021 у справі №910/3158/20 при застосуванні такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження належного йому майна. Тобто в цьому випадку відсутні підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому позивач не зазначає, яке саме майно відповідач має у власності.

Отже, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 14.06.2018 у справі №916/10/18 та від 25.05.2021 у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20).

З урахуванням наведеного вище та оскільки позивачем не заявлені вимоги стосовно конкретно визначеного рухомого та нерухомого майна відповідача, суд не вбачає наявності зв`язку між цим заходом забезпечення позову і предметом заявленої позовної вимоги, а, отже, відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно.

Господарський суд зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2020 по справі №915/1912/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS №005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Отже, в розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

Також суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин ймовірності того, що майно та грошові кошти відповідача можуть зникнути. При цьому будь-яких відомостей стосовно наявних у відповідача активів так і наміру відчуження таких активів (пошук покупців нерухомості, укладення договорів стосовно відчуження активів, тощо) - відсутні в матеріалах справи і позивачем до клопотання про вжиття заходів для забезпечення позову додано не було.

Разом із тим, клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позову. Доказів того, що відповідач здійснює дії спрямовані на зняття або витрачання коштів позивачем суду також не надано.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що позивачем у клопотанні про вжиття заходів до забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведені позивачем обставини щодо необхідності застосування заходів до забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені відповідними доказами.

Крім того, господарський суд зазначає, що на переконання суду, обставини належного та/або неналежного виконання своїх обов`язків боржника під час здійснення дій виконавчого провадження №65360477 з примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області №912/2773/20 від 21.04.2021, виданого на виконання постанови Центрального апеляційного суду від 14.04.2021 про стягнення з ФОП Скляренка В.В. на користь ТОВ "Агрофірма "Шаболат" заборгованості в розмірі 152 250 грн, які здійснювались у 2021 році, не мають визначального значення під час розгляду клопотання про забезпечення позову на даний час та не можуть беззаперечно свідчити про те, що відповідач у майбутньому, у разі задоволення позовних вимог, може вчиняти дії, спрямовані на ухилення від виконання судового рішення.

З огляду на наведене вище, підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Скляренку Василю Володимировичу або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах суми позову - 86 593,35 грн, господарський суд на даний час не вбачає, тому в задоволенні клопотання відмовляє.

У зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання, сплачена позивачем сума судового збору за його подання покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Керуючись ст. 136-137, 140, 233-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання №б/н від 27.06.2023 позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Копії ухвали направити позивачу засобами поштового зв`язку, а також на e-mail: та та відповідачу засобами поштового зв`язку та на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 та @mail.gov.ua.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.