ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.06.2023м. СумиСправа № 920/487/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду клопотання представника відповідача про залишення позову прокурора без розгляду (п. 2 прохальної частини відзиву на позовну заяву вх №2034 від 07.06.2023) у справі №920/487/23

за позовом керівника Окружної прокуратури міста Суми (вул. Г. Кондратьєва, 79, м. Суми, 40000),

в інтересах держави в особі позивача

Управління освіти і науки Сумської міської ради (вул. Харківська, 35, м. Суми, 40035, код за ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, Сумська область, 40004; код за )

про визнання додаткових угод недійсним та стягнення 165 180,02 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Максимовська Т.С. (довіреність від 27.03.2023 №13.01-18/447),

від відповідача: Сахно Д.А. (довіреність від 26.12.2022 №7-12/7-Д/110),

прокурор: Луцик О.О. (службове посвідчення від 01.03.2023 №074953),

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

установив:

08.05.2023 прокурор звернувся з позовом, відповідно до якого просить:

1)визнати недійсною додаткову угоду №2 від 12.02.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021;

2)визнати недійсною додаткову угоду №3 від 16.03.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021;

3)визнати недійсною додаткову угоду №4 від 11.05.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021.

4)визнати недійсною додаткову угоду №5 від 26.07.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021;

5)визнати недійсною додаткову угоду №6 від 09.09.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021;

6)визнати недійсною додаткову угоду №7 від 07.10.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021;

7)визнати недійсною додаткову угоду №8 від 25.10.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу №161591 від 31.12.2021;

8)визнати недійсною додаткову угоду №12 від 26.11.2021 до договору постачання електричної енергії №441 від 01.03.2021;

9)стягнути з ТОВ «Енера Суми»() на користь Управління освіти і науки Сумської міської ради (код за ) кошти в сумі 165180,02 грн (сто шістдесят п`ять тисяч сто вісімдесят грн 02 коп.);

10)стягнути з ТОВ «Енера Суми»() кошти, витрачені на сплату судового збору у сумі 21472,00 грн (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят дві грн 00 коп.) на наступні банківські реквізити: р/р Сумської обласної прокуратури №UA0002983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, код за ).

Ухвалою від 11.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/487/23 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 26.06.2023; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

17.05.2023 через систему «Електронний суд» надійшло повідомлення №16614 про надання доступу до справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, за яким адвокат Сахнов Д.А. як представник відповідача 17.05.2023 отримав доступ до справи №920/487/23.

07.06.2023 представник відповідача засобами поштового зв`язку надіслав наступні документи:

1)заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (вх №2019 від 07.06.2023) у справі №920/487/23, відповідно до якої просить судове засідання призначене на 26.06.2023, 10:30 провести за участі адвоката Сахнова Дмитра Анатолійовича (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;

2)відзив на позовну заяву (вх №3475/23, 2034 від 07.06.2023), в якому просить прийняти відзив на позовну заяву; позов прокурора залишити без розгляду; у разі відмови в попередньому клопотання - відмовити в задоволенні позову; покласти судові витрати на прокурора.

Ухвалою від 07.06.2023 у справі №920/487/23 задоволено заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх №2019 від 07.06.2023); постановлено провести судове засідання у справі №920/487/23 призначене на 26.06.2023, 10:30 за участю представника відповідача - адвоката Сахнова Дмитра Анатолійовича (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

14.06.2023 позивач подав відповідь на відзив (вх №3640/23), в якій позовні вимоги прокурора підтримав та просить позов задовольнити.

15.06.2023 прокурор подав відповідь на відзив (вх №3675 від 15.06.2023), в якій прокурор позовні вимоги підтримав та зазначив про необґрунтованість доводів відповідача викладених у відзиві на позов, а тому просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

26.06.2023 відповідач подав заперечення, в яких підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Судом долучено до матеріалів справи подані учасниками справи заяви по суті справи.

У судовому засіданні 26.06.2023 розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову прокурора без розгляду, викладене в п. 2 прохальної частини відзиву на позов, суд зазначає наступне.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подане клопотання про залишення позову прокурора без розгляду та просив дане клопотання задовольнити.

Прокурор та представник позивача заперечували проти задоволення зазначеного клопотання за необґрунтованістю.

Подане представником відповідача клопотання ґрунтується на відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави, а тому зазначений представник просить залишити позовну заяву прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Водночас, пунктом 3 статті 1311 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру», стаття 23 якого передбачає, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на їх захист в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Чинним законодавством визначено дві обов`язкових умови, за наявності яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді: 1)порушення або загроза порушення інтересів держави; 2)нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №3-рн/99 із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 зазначив, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація поняття «інтереси держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Порушеннями інтересів держави у спірних правовідносинах, на думку прокурора, є те, що внаслідок неправомірного підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткових угод до договору публічної закупівлі, територіальна громада, інтереси якої представляє орган місцевого самоврядування, втратила можливості отримати електричну енергію у необхідній кількості, при цьому сплачуючи значні кошти з місцевого бюджету за набагато менші обсяги придбаного товару.

Водночас визнання відповідної додаткової угоди недійсною та стягнення на користь місцевого бюджету надмірно сплачених за договором, що є предметом спору, відповідає інтересам держави та інтересам територіальної громади, в особі управління освіти, оскільки у разі їх стягнення у судовому порядку стане можливим їх використання для фінансування освітніх потреб територіальної громади, виконання важливих соціальних та економічних функцій держави та місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальної громади, управління освіти. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції між учасниками.

Отже, правомірне, в порядку, визначеному законодавством, використання бюджетних коштів беззаперечно становить суспільний інтерес. З іншої сторони, недотримання законодавства у цій сфері такому інтересу однозначно не відповідає.

Ураховуючи вищенаведене, у вказаному випадку може мати місце порушення інтересів держави, що є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру, спрямованих на їх захист.

Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із принципів місцевого самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Пункт 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначає, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування.

Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.6. Положення про Управління освіти і науки Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 28.09.2022 року, Управління є виконавчим органом ради, підзвітним їй та підконтрольним, є юридичною особою, має печатку, самостійний кошторис, розрахункові рахунки, утримується за рахунок коштів бюджету Сумської міської територіальної громади. Начальник Управління розпоряджається коштами (п. 2.6.16). Управління має право укладати договори, набувати майнових і немайнових прав (п. 4.1.10.).

Отже, Управління освіти і науки Сумської міської ради є замовником за договором на постачання електричної енергії від 31.12.2020 №16159, укладеним з ТОВ «Енера Суми» та згідно з його умовами Управління наділено правом на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Таким чином, Управління освіти і науки Сумської міської ради є органом, який наділений повноваженнями реагувати, у тому числі заходами цивільно-правового характеру, на порушення вимог законодавства, які впливають на інтереси територіальної громади, тобто є уповноваженим органом у спірних правовідносинах.

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються і висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора, зокрема: ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі№ 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17, від 13.11.2019 у справі № 925/315/19, від 21.01.2020 у справі №910/2538/19.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 висловлено правовий висновок щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у разі здійснення неналежним чином захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, який визначає наступне.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Тобто бездіяльність уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи, в тому числі, досудового врегулювання, які не призвели до реального усунення порушень інтересів держави, до таких не належать.

Окружною прокуратурою міста Суми з метою спонукання Управління освіти і науки Сумської міської ради вжити заходи цивільно-правового характеру з метою усунення порушень вимог законодавства у сфері публічних закупівель надіслано на адресу вказаного органу лист від 28.04.2023.

У листі від 02.05.2023 Управління освіти і науки Сумської міської ради повідомило, що до суду з позовом не зверталося за відсутності коштів для сплати судового збору.

Вказане свідчить про нездійснення управлінням освіти, як уповноваженим органом у спірних правовідносинах, захисту інтересів держави у встановленому законом порядку.

Ураховуючи, що уповноваженим органом необхідні заходи цивільно-правового характеру не вживаються, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

При цьому безпідставним є посилання відповідача на численні постанови Верховного Суду (від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі №359/3337/16, від 25.11.2021 у справі № 917/269/21, від 14.12.2021 у справі №917/562/21, від 07.12.2021 у справі № 903/865/20), в яких зроблено правові висновки про неможливість представництва прокурором інтересів держави в особі державних або комунальних підприємств, установ чи організацій, які не є, ні органами державної влади, ні місцевого самоврядування чи іншими суб`єктами владних повноважень.

Відповідачем не враховано, що керівником Окружної прокуратури міста Суми пред`явлено позовну заяву в інтересах держави в особі Управління освіти і науки Сумської міської ради, тобто у цій справі не йдеться про представництво прокурором інтересів державного чи комунального підприємства, установи чи організації. Представництво ж прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування повністю відповідає положенням ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та узгоджується із вищезгаданими та іншими правовими висновками Верховного Суду.

Необґрунтованими є також доводи відповідача про те, що уповноваженим органом у спірних правовідносинах є територіальний орган Держаудитслужби, який здійснює повноваження у сфері публічних закупівель, відтак прокурор зобов`язаний був звернутись із позовом в інтересах держави в особі саме вказаного органу державної влади.

У вказаній справі прокурором доведено, що уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Управління освіти і науки Сумської міської ради, оскільки останнє є стороною спірного договору публічної закупівлі, має право на звернення до суду із вимогами про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надмірно сплачених коштів, оскільки саме на користь вказаного органу місцевого самоврядування мають сплачуватись відповідні кошти.

Дійсно територіальний орган Держаудитслужби відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» є уповноваженим контролюючим органом з питань проведення публічних закупівель, однак перевірок правомірності укладення додаткових угод, які є предметом спору у вказаній справі не проводив, відтак не наділений повноваженнями звертатись до суду із відповідним позовом.

Чинне законодавство не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду та належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

До таких висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської райдержадміністрації до ТОВ «АС» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів (п. 54 постанови).

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прокурором обґрунтовано визначено належним позивачем Управління освіти і науки Сумської міської ради та в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування пред`явлено позовну заяву до суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для залишення позову без розгляду. Таким чином, суд відмовляє представнику відповідача в задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду, викладене в п. 2 прохальної частини відзиву на позов та заперечень.

Керуючись ст. 12, 32, 42, 46, 226, 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України

постановив:

1. Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову прокурора без розгляду, викладене в пунктах 2 прохальної частини відзиву на позов (вх №2034 від 07.06.2023) та заперечень (вх №3862/23 від 26.06.2023).

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з негайно з моменту її оголошення. Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частин 6-7 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: https://su.arbitr.gov.ua/sud5021/.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.07.2023.

Суддя В.Л. Котельницька