ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" липня 2023 р. Справа № 911/1488/23

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю Екологічно-виробниче підприємство Авалон ЛТД

про стягнення 3 417 948,57 гривень

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Товариства з обмеженою відповідальністю Екологічно-виробниче підприємство Авалон ЛТД про стягнення 3 417 948,57 гривень, а саме:

- заборгованість, що виникла з п.п. 2.1.3 та 2.1.4. договору за надані послуги (виконані роботи), у сумі 415 933,35 грн;

- заборгованість по компенсації земельного податку відповідно до п. 2.1. договору в розмірі 1 533 259,46 грн;

- загальну суму пені, що виникла за несвоєчасне виконання обох зобов`язань в розмірі 1 468 755,76 грн.

Відповідно до викладених у позові обставин на 11.05.2023 у відповідача перед позивачем виник борг по сплаті грошових сум відповідно до п. 2.1.3 та 2.1.4. договору №536 від 08.08.2016 зі змінами та доповненнями, а загальна сума заборгованості за невиконання обох зобов`язань за надані послуги та з компенсації земельного податку складає 1 949 192,81 грн, що, за доводами позивача, підтверджується наданою ним бухгалтерською довідкою.

Також позивач зазначив, що ним здійснено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки на суму заборгованості (415 933,35 грн) 1 037 744,49 грн та на суму несплаченої компенсації земельного податку (1 533 259,46 грн) 434 011,27 грн.

Отже, посилаючись на те, що відповідач зобов`язання за договором з оплати послуг та сплати компенсації земельного податку своєчасно не виконав, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі №911/1488/23 позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква залишено без руху та надано строк для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної ухвали, шляхом подання до суду письмових пояснень із зазначенням:

1) письмових пояснень із зазначенням обгрунтованого розрахунку заявлених до стягнення:

- 415 933,35 грн заборгованості за надані послуги (виконані роботи) згідно пунктів 2.1.3 та 2.1.4. договору з посиланням на те, з яких сум та частково/повністю неоплачених місяців складається відповідна сума боргу - 415 933,35 грн, а також з поясненням правової природи виникнення (неоплачений місяць/сукупність неоплачених місяців) боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022 4 329 666,65 грн та, відповідно, із зазначенням того, в рахунок оплати частково/повністю яких місяців чи боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022, позивачем здійснено зарахування частково сплачених відповідачем коштів;

- 1 533 259,46 грн заборгованість по компенсації земельного податку відповідно до п. 2.1. договору з визначенням правової природи виникнення (розрахунок до податкової декларації з плати за землю) кожної із зазначених позивачем сум у грудні 2022 року та березні-травні 2023 року, а також з поясненням правової природи виникнення (неоплачений місяць/сукупність неоплачених місяців) боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022 1 261 447,78 грн та, відповідно, із зазначенням того, в рахунок оплати частково/повністю яких місяців чи боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022, позивачем здійснено зарахування частково сплачених відповідачем коштів.

- 1 037 744,49 грн та 434 011,27 грн пені із наведенням: підстав походження зобов`язань (неоплачений/частково неоплачений місяць та/або сукупність неоплачених/частково оплачених місяців), на які здійснено відповідні нарахування по кожній нараховані сумі окремо; пояснень щодо правової природи виникнення боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022, у сумах: 327 393,90 грн та 103 518,69 грн та, відповідно, обрахунку таких сум пені із наведенням періодів (початкова та кінцева дата) обрахунку та відомостей стосовно підстави походження зобов`язань (неоплачений/частково неоплачений місяць та/або сукупність неоплачених/частково оплачених місяців), на які здійснено відповідні нарахування по кожній сумі окремо;

2) пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують обставини проведення відповідачем часткових платежів за надані послуги та по компенсації земельного податку, або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

3) пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують обставини

несплати відповідачем на рахунок позивача 415 933,35 грн заборгованості за надані послуги (виконані роботи) та 1 533 259,46 грн заборгованість по компенсації земельного податку, або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

4) належним чином засвідчених та читабельних копій договору №536 від 08.08.2016 та додаткових угод до нього;

5) письмових пояснень щодо застосування позивачем приписів Закону України Про підприємництво, який втратив чинність з 01.01.2004, крім статті 4, на підставі Господарського кодексу України №436-IV від 16.01.2003.

Згідно ч.ч. 5-7 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є, зокрема:

- день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.06.2023 у справі №911/1488/23 судом надіслано 08.06.2023 на вказану у позовній заяві, як засіб зв`язку, електронну пошту Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква - , а також на вказану у позовній заяві адресу, що є офіційною адресою місцезнаходження відділу згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №200.

З відомостей відстеження поштових відправлень з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за відповідним рекомендованим відправленням №200 слідує, що таке відправлення органом поштового зв`язку вручено адресату 14.06.2023.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що останнім днем строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви є 26.06.2023.

19.06.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква надійшли письмові пояснення, згідно яких позивач, з-поміж викладених доводів та обставин, що є тотожним зазначеним у позовній заяві, зазначив, що:

- на 11.11.2022 у відповідача перед позивачем виник борг, а саме: заборгованість, що виникла з п.п. 2.1.3 та 2.1.4. договору за надані послуги (виконані роботи), у сумі 4 329 666,65 грн; компенсація земельного податку відповідно до п. 2.1. договору в розмірі 1 261 447,78 грн, а загальна сума заборгованості по обох зобов`язаннях становить 5 591 114,43 грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою (оригінал додаємо);

- керуючись умовами договору та чинного законодавства, позивачем здійснено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки на суму заборгованості (4 329 666,65 грн) 327 393,90 грн та на суму несплаченої компенсації земельного податку (1 261 447,78 грн) 103 518,69 грн, а загальна сума пені становить 430 912,59 грн.

Як зауважив позивач, питання про стягнення даних зобов`язань відповідача розглядається Господарським судом Київської області у справі №911/399/23, а у березні 2023 року відповідач сплатив суми основного боргу: 4 329 666,65 грн та 1 261 447,78 грн, нараховані ж суми пені - 327 393,90 грн та 103 518,69 грн залишились несплаченими.

Надалі, викладаючи тотожні змісту позовної заяви аргументи, позивач зазначив, що ним здійснено нарахування 1 037 744,49 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки на 415 933,35 грн заборгованості та 434 011,27 грн пені на суму несплаченої компенсації земельного податку - 1 533 259,46 грн, а тому загальна сума пені, що виникла з невиконання обох зобов`язань становить 1 468 755,76 грн.

В розрізі вказаного позивач надав такі пояснення: заборгованість, що виникла з п.п. 2.1.3 та 2.1.4. договору, за надані послуги (виконані роботи) складає 415 933,35 грн станом на 11.05.2023, в тому числі:

- листопад 2022 року: нараховано 865 933,35 грн (сума увійшла до позову по справі №911/399/23), частково сплачено 800 000,00 грн в рахунок минулих боргів за 2022 рік (сума увійшла в позов по справі №911/399/23);

- грудень 2022 року: нараховано 865 933,35 грн, сплачено 0,0 гривень;

- січень 2023 року: нараховано 140 000,00 грн, сплачено 0,0 гривень;

- лютий 2023 року: нараховано 140 000,00 грн, сплачено 350 000,00 грн в рахунок минулих боргів за 2022 рік (сума увійшла в позов по справі №911/399/23);

- березень 2023 року: нараховано 140 000,00 грн, сплачено 4 329 666,65 грн в рахунок минулих боргів за 2022 рік (сума увійшла в позов по справі №911/399/23);

- квітень 2023 року: нараховано 140 000,00 грн, сплачено 0,0 гривень;

- травень 2023 року: нараховано 140 000,00 грн, сплачено 0,0 гривень, з урахуванням чого сума боргу становить 415 933,35 грн.

До того ж стосовно компенсації земельного податку відповідно до п. 2.1. в розмірі 1 533 259,46 грн станом на 11.05.2023 позивач зазначив, що:

- грудень 2022 року: нараховано 227 149,56 грн, сплачено 0,0 гривень;

- березень 2023 року: нараховано 78366594 грн, сплачено 1 261 447,78 гривень в рахунок минулих боргів за 2022 рік (сума увійшла в позов по справі №911/399/23);

- квітень 2023 року: нараховано 261 221,98 грн, сплачено 0,0 гривень;

- травень 2023 року: нараховано 261 221,98 грн, сплачено 0,0 гривень, з урахуванням чого сума боргу становить 1 533 259,46 грн.

Крім того позивач зазначив, що розрахунки пені за підписом заступника головного бухгалтера КЕВ м. Біла Церква по періодам додані до позовної заяви на 12-ти аркушах, тоді як докази проведення відповідачем часткових платежів позивачем не можуть бути надані, оскільки знаходяться в матеріалах справи №911/399/23, а доказом несплати відповідачем заявлених позовних вимог є відсутність надходження коштів на відповідні рахунки позивача.

Також, за доводами позивача, не можуть бути надані належним чином засвідчені копії договору №536 від 08.08.2016 та додаткових угод до нього з огляду відсутності оригінальних примірників (з цього питання розглядається справа).

Аналізуючи та оцінюючи зміст наданих позивачем пояснень, судом встановлено, що позивачем так і не зазначено:

- з яких сум та частково/повністю неоплачених місяців складається відповідна сума боргу - 415 933,35 грн, як і не пояснено правової природи виникнення (неоплачений місяць/сукупність неоплачених місяців) боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022 4329 666,65 грн:

- правової природи виникнення (розрахунок до податкової декларації з плати за землю) кожної із зазначених позивачем сум у грудні 2022 року та березні-травні 2023 року, що складають загальну суму боргу - 1 533 259,46 грн по компенсації земельного податку відповідно до п. 2.1., як і не пояснено правової природи виникнення (неоплачений місяць/сукупність неоплачених місяців) боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022 1 261 447,78 грн.

Саме ж лише зазначення позивачем, що такі суми боргу виникли станом на певні дати (11.11.2022 та 11.05.2023), що очевидно вбачається з доданного до позову розрахунку та не потребує додаткового роз`яснення, жодним чином не усуває виявлених і зазначених судом недоліків та неможливості ідентифікувати правову природу виникнення кожної іх сум боргу - (неоплачений місяць/сукупність неоплачених місяців та розрахунок до податкової декларації з плати за землю).

В розрізі наведеного суд також звертає увагу на те, що у поясненнях позивач вказав на зарахування в рахунок минулих боргів за 2022 рік (суми увійшли в позов по справі №911/399/23) усіх проведених відповідачем платежів, зокрема по сплаті заборгованості, що виникла з п.п. 2.1.3 та 2.1.4. договору за надані послуги (виконані роботи), сума яких загалом склала 5 479 666,65 грн, тоді як за позовом у даній справі позивач зазначає про нарахування відповідачу загалом з грудня 2022 року по травень 2023 року суми у розмірі 1 565 933,35 грн та, водночас, виникнення боргу у сумі 415 933,35 грн, що явно є меншою від нарахованої суми та не дозволяє ідентифікувати, внаслідок яких оплат сума 1 565 933,35 грн зменшилась до 415933,35 грн та які неоплачені місяці складають відповідну суму - 415 933,35 грн.

До того ж у поданих позивачем пояснення не наведено:

- підстав походження зобов`язань (неоплачений/частково неоплачений місяць та/або сукупність неоплачених/частково оплачених місяців), на які здійснено відповідні нарахування по кожній нараховані сумі окремо;

- пояснень щодо правової природи виникнення боргу, який обліковувався станом на 11.11.2022, у сумах: 327 393,90 грн та 103 518,69 грн та, відповідно, обрахунку таких сум пені із наведенням періодів (початкова та кінцева дата) обрахунку та відомостей стосовно підстави походження зобов`язань (неоплачений/частково неоплачений місяць та/або сукупність неоплачених/частково оплачених місяців), на які здійснено відповідні нарахування по кожній сумі окремо;

Саме ж лише зазначення позивачем про те, що така пеня ним нарахована на загальні суми боргу, у тому числі за попередні періоди станом на 11.11.2022, не усуває виявлених судом недоліків, оскільки не дає змогу ідентифікувати, з яких неоплачених/частково неоплачених місяців складаються ті суми боргу, на які позивач здійснив нарахування, про що також було зазначено позивачу в ухвалі про залишення позову без руху.

Так, в ухвалі про залишення позову без руху суд звернув увагу позивача на те, що зазначення у довідках виставлених до сплати сум за послуги та по компенсації земельного податку окремо у кожному місяці не дозволяє ідентифікувати суми боргу, на які здійснено нарахування пені, у тому числі і виставлені суми пені як борг станом на 11.11.2022.

В розрізі наведеного суд повторно звертає увагу позивача, що вказані у доданих до позовної заяви розрахунках пені на 12 аркушах суми боргу, на які здійснено нарахування такої штрафної санкції, не містять жодного посилання на ідентифікацію таких сум боргу за їх правовою природою виникнення - неоплачений місяць/сукупність неоплачених місяців, як і не співпадають такі суми із вказаним сумами боргу у довідках по кожному місяцю нарахування.

Крім того суд звертає увагу, що позивачем у відповідно поданому позові зазначено про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, відтак у поясненнях позивач зазначив, що він нарахував та заявив до стягнення з відповідача у справі №911/399/23 суми пені на заборгованість, що виникла станом на 11.11.2022, відповідно: 327 393,90 грн 103 518,69 грн, попри це з доданої до позовної заяви довідки слідує, що заявлені у даній справі суми пені - 1 037 744,49 грн та 434 011,27 грн, складаються відповідно з:

- 707 350,59 грн загалом нарахованої пені та 327 393,90 грн заборгованості по пені станом на 11.11.2022 = 1 037 744,49 грн;

- 330 492,58 грн загалом нарахованої пені та 103 518,69 грн заборгованості по пені станом на 11.11.2022 = 434 011,27 грн.

Вказане вище свідчить про те, що заявлена у даній справі загальна сума пені частково складається із сум, які позивачем заявлено до стягнення з відповідача у іншій справі, що свідчить про неузгодженість зазначених позивачем відомостей щодо неподання ним іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Стосовно ж пояснень позивача про те, що докази часткової оплати не можуть бути подані з огляду на подання їх суду у справі №911/399/23, то суд зазначає, що такі пояснення не дозволяють ідентифікувати ані вид таких доказів у розмінні ч. 2 ст. 73 ГПК України, ані їх назву (первинно-облікові/платіжні документи) та дату створення.

Саме ж лише посилання позивача на певну подію та обставини несплати, у тому числі і подання певних доказів у іншій справі, не усувають відповідного недоліку, оскільки:

- судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, а тому повноту дослідження обставин справи забезпечує принцип змагальності, який не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує;

- обов`язок доказування, який в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони, треба розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження власних доводів, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;

- позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази або вказує на такі докази та зазначає про неможливість їх подання, а відсутність у особи певних доказів не звільняє її від дотримання процедури отримання таких доказів та подання їх у належним чином засвідченій копії.

З огляду на вказане суд повторно наголошує на тому, що:

- згідно приписів ст. ст. 14, 74, 164 ГПК України суд позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, тоді як позивач зобов`язаний вказати, якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини, та відповідно надати такі докази або повідомити суд про неможливість їх надання;

- приписи ст. ст. 73, 74, 164 ГПК України не звільняють позивача, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання;

- вказуючи про подання доказів часткової оплати суду у іншій справі, позивач жодним чином не пояснив, як такі обставини перешкоджають йому подати докази на підтвердження викладених у даному позові обставин в силу того, що саме особа, яка вказує про певні докази, наділена можливістю їх отримати та подати до суду.

До того ж, враховуючи наведені вище принципи доказування та зазначення позивачем у позовній заяві про те, що у нього наявні оригінали письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви, суперечливими є викладені у поясненнях аргументи позивача про неможливість подання належним чином засвідчених копій договору №536 від 08.08.2016 та додаткових угод до нього з огляду на наявність спору у справі №911/308/23.

Так, суд звертає увагу, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень предметом позову у справі є вимога про визнання недійсною лише додаткової угоди №4 від 16.01.2020 до договору №536 від 08.08.2016, укладеної між КЕВ м. Біла Церква та ТОВ Екологічно-виробниче підприємство Авалон ЛТД, що жодним чином не пояснює поважності причин подання суду за позовом у даній справі не засвідчених копій договору №536 від 08.08.2016 та додаткових угод до нього з огляду на наявність спору у справі №911/308/23, тим більше, враховуючи зазначення у позовній заяві про наявність у позивача оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви.

В розрізі вказаного вище суд повторно звертає увагу позивача на те, що відсутність в особи, яка подає копії документів, їх оригіналів не звільняє таку особу від дотримання процедури отримання таких доказів та подання їх у належним чином засвідченій копії.

З огляду на зазначене вище суд висновує, що зазначені позивачем у позові відомості та викладені надалі у поясненнях доводи є суперечливими між собою та не усувають виявлених судом недоліків, тоді як в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності, а поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Враховуючи вказане вище, оскільки позиція щодо суті спору та реалізації особою права на здійснення нарахувань має бути однозначною та такою, яка б не змушувала суд тлумачити дії та волю сторони з подвійним змістом, тоді як подані позивачем пояснення не містять відомостей з метою усунення усіх виявлених судом недоліків позовної заяви, а інших заяв, пояснень та/або клопотань з метою усунення виявлених судом недоліків позовної заяви від позивача не надійшло, суд дійшов висновку, що усі виявлені судом недоліки заявником у встановлений строк не усунуто.

В розрізі зроблених вище висновків судом враховано, що:

- передбачена ст. 14 ГПК України диспозитивність, як і власний розсуд позивача не є безмежними та не можуть використовуватись з порушенням передбачених процесуальним законом обов`язків щодо форми та змісту позовної заяви, тоді як суд на стадії відкриття провадження у справі наділений правом перевірити і встановити відповідність позовної заяви таким процесуальним вимогам;

- наявність у особи певних прав та можливостей їх захисту та, відповідно, процесуального права на розпорядження своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не звільняє заявника від обов`язку дотримання унормованих процесуальними приписами правил подання позову, у тому числі щодо об`єднання позовних вимог.

З огляду зазначеного суд звертає увагу на те, що на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв/скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, відтак кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08.06.2021 у справі №910/18946/19.

Частинами 4, 6, 7 ст. 174 ГПК України унормовано, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Аналіз наведених норм процесуального права та позиції позивача щодо виявлених судом недоліків дає підстави для висновку, що:

- усунення недоліків позовної заяви спрямовано як на виключення неточностей заявлених вимог та можливості подвійного тлумачення волі заявника, так і на виключення необхідності у додатковій затраті часу на вчинення відповідних дій під час розгляду справи;

- повторне викладення доводів, що вже зазначені у позові, відповідно, не спрямоване на усунення недоліків позовної заяви;

- неусунення будь-якого з недоліків позовної заяви у строк, встановлений в ухвалі суду про залишення позову без руху, має наслідком повернення вказаної позовної заяви і зазначене свідчить, що причиною повернення позову є не надмірний формалізм суду, а невиконання саме позивачем приписів вказаних вище нормативно-правових приписів та його відповідне ставлення до підготовки документів, що надаються суду.

Отже, враховуючи усе наведене вище, а також ухилення позивача від вчинення дій по усуненню усіх недоліків позовної заяви, що перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та ускладнить вирішення спору і розгляд справи загалом, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Товариства з обмеженою відповідальністю Екологічно-виробниче підприємство Авалон ЛТД про стягнення 3 417 948,57 гривень з доданими до неї документами, а також поясненнями та доданими до них документами в порядку ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Суд вважає за необхідне наголосити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення відповідно вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Товариства з обмеженою відповідальністю Екологічно-виробниче підприємство Авалон ЛТД про стягнення 3 417 948,57 гривень з доданими до неї документами, а також поясненнями та доданими до них документами повернути.

Ухвала складена та підписана 04.07.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема