ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023м. ДніпроСправа № 904/1598/23

за позовом Акціонерного товариства "ОБ`ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ", м. Київ в особі філії "Вільногірський гірничо - металургійний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат по договору

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Аціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в якому просить суд стягнути заборгованість у загальному розмірі 1 032 155, 17 грн, з яких: основний борг у розмірі 717 370, 52 грн, пеня у розмірі 73 494, 28 грн, 3 % річних у розмірі 27 796, 12 грн, інфляційні втрати у розмірі 213 494, 25 грн.

Ухвалою суду від 04.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1598/23. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.04.2023 від Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву.

25.04.2023 від Аціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" надійшла відповідь на відзив.

17.05.2023 від Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надійшли заперечення.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №151-2 про надання послуг з приймання стічних вод від 24.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву та запереченнях

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Заборгованість перед позивачем виникла не з вини відповідача, неможливість оплати за відведення стічних вод виникла у зв`язку з арештом рахунків відповідача, що накладений органами виконавчої служби за заявами позивача (примусове стягнення сум боргу за попередні роки). Підприємство відповідача не може здійснювати господарську діяльність, баланс має негативний показник, і з року в рік борг підприємства лише збільшується. Всі кошти, що надходять на рахунки відповідача від мешканців міста та споживачів-суб`єктів господарювання органами державної виконавчої служби направляються позивачу. Крім того, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або з окремих її місцевостях та виникнення об`єктивних обставин, що сприяли введенню воєнного стану, платоспроможність населення міста Вільногірськ знизилася в значній мірі і продовжує знижуватися з кожним наступним місяцем. Відповідач не має можливості розпоряджатися своїми коштами та здійснювати сплату позивачу поточних сум за відведення стічних вод.

Відповідач просить суд врахувати, відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов`язань за вказаним договором, оскільки невиконання зобов`язань виникло з об`єктивних причин, пов`язаних із важким фінансовим становищем через відсутність можливості користуватись своїми коштами.

Також, відповідач просить суд зменшити суму пені та відстрочити виконання судового рішення на один рік.

Позиція позивача викладена у відповіді на відзив

Позивач вказує, що відповідачем було допущено порушення умов Договору, що є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених умовами договору та діючим законодавством.

Щодо відстрочки виконання судового рішення на один рік, то воно є передчасним, оскільки це питання вирішується вже після закінчення розгляду справи по суті, на стадії виконання рішення суду. У зв`язку з наведеним позивач підтримує в повному обсязі вимоги, викладені в позовній заяві та просить позов задовольнити в повному обсязі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

24.01.2019 між Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м.Київ в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі позивач, виробник) та Комунальним підприємством "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі відповідач, споживач) укладено договір № 151-2 про надання послуг з приймання стічних вод (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виробник бере на себе зобов`язання надати послугу з приймання від Споживача стічних вод на свої каналізаційні споруди, відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених наказом №190 від 27.06.2008 року Міністерства з питань ЖКГ України зі змінами та доповненнями (далі Правил), а Споживач зобов`язується оплатити надані послуги.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що виробник бере на себе зобов`язання надати послугу з приймання від Споживача стічних вод на свої каналізаційні споруди в обсязі - 1103, 0 тис. м на рік.

Тариф на послуги з приймання стічних вод становить: - тариф без ПДВ - 1, 82 грн за м/ ПДВ - 0, 36 грн, тариф з ПДВ - 2, 18 грн за м3 (пункт 2.1 договору).

Згідно з пунктом 2.2 договору сума Договору складає 2 404 540, 00 грн (два мільйона чотириста чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ - 400 756, 67 грн.

У разі зміни уповноваженими органами цін (тарифів) на послуги вони є обов`язковими для Сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію уповноваженим органом (пункт 2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору фактична кількість прийнятих стічних вод, узгоджується в Акті наданих послуг, який складається в останній день поточного місяця, підписується у двох примірниках уповноваженими представниками Виробника і Споживача та передається Споживачу разом з рахунком.

Пунктами 4.1-4.3 встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплату за надані послуги з приймання стічних вод Споживач здійснює на підставі рахунків на оплату, виставлених Виробником, відповідно до Акту наданих послуг. Надані послуги підлягають оплаті Споживачем протягом 30-ти календарних днів після закінчення місяця, в якому надавалися послуги.

Споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату за надані послуги, Споживач сплачує Виробнику пеню, яка нараховується у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого дня прострочення та припиняється у день виконання Споживачем своїх зобов`язань (пункт 11.2 договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та розповсюджується на правовідносини між Сторонами, які виникли з 01.01.2019 та діє до 31.12.2019 року (пункт 10.1 договору).

Договір вважається переукладеним на кожен наступний рік на таких же умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії (пункт 10.3 договору).

Споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату за надані послуги, Споживач сплачує Виробнику пеню, яка нараховується у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого дня прострочення та припиняється у день виконання Споживачем своїх зобов`язань (пункт 11.2 договору).

15.12.2020 між сторонами була підписана Додаткова угода № 2 до договору № 151-2 від 24.01.2019, в якій сторони внесли змінити до Договору, зокрема, у Розділ 2 «Тарифи на послуги" п.2.2 виклавши його у наступній редакції: «Ціна договору мас складати не більше 6000000, 00 (шість мільйонів гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 1 000 000, 00 грн та визначається як загальна вартість послуг з приймання стічних вод за весь період дії Договору згідно підписаних сторонами Актів наданих послуг.

19.01.2022 Додатковою угодою № 3 до Договору № 151-2 від 24.01.2019 сторони узгодили, зокрема, внести зміни до Договору № 151-2 від 24.01.2019 у Розділ 1 "Предмет договору" п.1.2, виклавши його у наступній редакції: "Виробник бере на себе зобов`язання надати послугу з приймання від Споживача стічні води на свої каналізаційні споруди протягом строку дії Договору в обсязі - 4 412 000 м3" та внести зміни до Договору № 151-2 від 24 січня 2019 року у Розділ 2 "Тарифи на послуги" п.2.2, виклавши його у наступній редакції: "Сума договору має складати не більше 9 618 160, 00 (дев`ять мільйонів шістсот вісімнадцять тисяч сто шістдесят гривен 00 коп.), у т.ч. ПДВ 1 603 026, 67 грн, та визначається як загальна вартість послуг з приймання стічних вод за весь період дії Договору згідно підписаних Сторонами Актів наданих послуг".

На виконання умов Договору у період з 01.07.2021 по 31.12.2021 виробник надав, а Споживач прийняв послуги в обсязі 328 466, 3560 м3 на загальну суму 717 370, 52 грн, що підтверджується наступними актами наданих послуг та рахунками-фактурами:

- № ОУс-000431 від 31.07.2021 на загальну суму 121 072, 38 грн;

- № ОУс-000451 від 31.08.2021 на загальну суму 120 092, 18 грн;

- № ОУс-000555 від 30.09.2021 на загальну суму 121 379, 98 грн;

- № ОУс-000616 від 31.10.2021 на загальну суму 117 504, 43 грн;

- № ОУс-000672 від 30.11.2021 на загальну суму 118 589, 11 грн;

- № ОУс-000689 від 31.12.2021 на загальну суму 118 732, 44 грн.

Відповідач свої зобов`язання по повній та своєчасній оплаті отриманих послуг не здійснив, внаслідок чого заборгованість останнього складає 717 370, 52 грн основного боргу.

Для досудового врегулювання спору 14.02.2022 позивачем була направлена вих. № 234/734, а Споживачем 16.02.2022 отримана претензія про погашення заборгованості за Договором.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому позивач просить стягнути суму основного боргу в розмірі 717 730, 52 грн, пеню у розмірі 73 494, 28 грн, 3 % річних у розмірі 27 796, 12 грн та інфляційні втрати у розмірі 213 494, 25 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Щодо суми основного боргу

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Факт надання позивачем відповідачу платних послуг за договором та наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 717 730, 52 грн підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

З урахуванням приписів пункту 4.3 договору, строк оплати послуг з приймання стічних вод у період з 01.07.2021 по 31.12.2021, є таким, що настав.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду доказів сплати суми боргу за надані позивачем послуги за договором та не заперечує проти наявності суми боргу у заявленому позивачем до стягнення розмірі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 717 730, 52 грн є доведеними та обгрунтованими, у зв`язку з чим підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормою частини 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 73 494, 28 грн, з яких: за період з 31.08.2021 по 28.02.2022 в сумі 10 757, 20 грн, за період з 01.10.2021 по 31.01.2022 у сумі 11 009 грн, за період з 02.11.2021 по 31.05.2022 у сумі 13 375, 07 грн, за період з 01.12.2021 по 30.06.2022 у сумі 15 996, 70 грн, за період з 31.12.2021 по 30.06.2022 у сумі 14 419, 13 грн, за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 у сумі 17 533, 36 грн.

Суд встановив, що послуги, які надаються позивачем відповідно до умов Договору № 151-2 на надання послуг з приймання стічних вод на каналізаційні споруди від 24.01.2019, є комунальними послугами, а тому їх регулювання підпадає під норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

17.03.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», де зазначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Оскільки в Україні постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» введено карантин і який до 30 червня 2023 року, підстави для нарахування відповідачу заявленої до стягнення пені відсутні.

Таким чином, суд відмовляє у позові Акціонерному товариству "ОБ`ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" в особі філії "Вільногірський гірничо - металургійний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" у стягненні пені у розмірі 73 494, 28 грн.

Щодо 3 % річних та інфляційних втрат

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані нормами статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати в загальній сумі 213 494, 25 грн грн розраховані за загальний період з вересня 2021 по лютий 2022 року.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

Дослідивши наданий розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що заявлена до стягнення сума вказаного нарахування є вірною.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у загальній сумі 27 736, 12 грн, з яких: за період з 31.08.2021 по 28.02.2022 в сумі 5 453, 23 грн, за період з 01.10.2021 по 31.01.2022 у сумі 5 103, 10 грн, за період з 02.11.2021 по 31.05.2022 у сумі 4 838, 57 грн, за період з 01.12.2021 по 30.06.2022 у сумі 4 404 грн, за період з 31.12.2021 по 30.06.2022 у сумі 4 152, 24 грн, за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 у сумі 3 844, 98 грн.

Перевіркою розрахунку 3% річних встановлено, що він здійснений правильно.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 213 494, 25 грн та 3% річних у розмірі 27 796, 12 грн.

Щодо відстрочення виконання судового рішення на один рік, суд відмовляє з огляду на таке.

Позивач заперечує проти відстрочення виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до чч. 1, 3-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У заяві про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що заборгованість перед позивачем виникла не з вини відповідача, неможливість оплати за відведення стічних вод виникла у зв`язку з арештом рахунків відповідача, що накладений органами виконавчої служби за заявами позивача (примусове стягнення сум боргу за попередні роки). Підприємство відповідача не може здійснювати господарську діяльність, баланс має негативний показник, і з року в рік борг підприємства лише збільшується. Всі кошти, що надходять на рахунки відповідача від мешканців міста та споживачів-суб`єктів господарювання органами державної виконавчої служби направляються позивачу. Крім того, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або з окремих її місцевостях та виникнення об`єктивних обставин, що сприяли введенню воєнного стану, платоспроможність населення міста Вільногірськ знизилася в значній мірі і продовжує знижуватися з кожним наступним місяцем. Відповідач не має можливості розпоряджатися своїми коштами та здійснювати сплату позивачу поточних сум за відведення стічних вод. Відповідач просить суд врахувати, відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов`язань за вказаним договором, оскільки невиконання зобов`язань виникло з об`єктивних причин, пов`язаних із важким фінансовим становищем через відсутність можливості користуватись своїми коштами.

Враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач, на думку суду, не є виключними саме для і тільки для відповідача, враховуючи заперечення позивача та необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін, у тому числі позивача, який не позбавлений обов`язку надавати послуги навіть в умовах воєнного стану, що потребує надходження оплати, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 14 379, 91 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Молодіжна, 53; ідентифікаційний код 36489096) на користь Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3; ідентифікаційний код) в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Степова, 1; ідентифікаційний код 39389830) суму основного боргу в розмірі 717 730, 52 грн, 3 % річних у розмірі 27 796, 12 грн, інфляційні втрати у розмірі 213 494, 25 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 14 379, 91 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко