ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1382/23

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Нечепуренко К.С., розглянувши заяву Приватного підприємства "Контракт КМЗК" про забезпечення позову у справі №911/1382/23

за позовом: Приватного підприємства "Контракт КМЗК" (08154, Київська обл., Фастівський р-н, м. Боярка, вул.Гоголя М., буд. 58, кв. 50)

до відповідача: Виробничо-комерційного підприємства "Акваріум-1" (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Полярна, буд. 10)

про стягнення 1 199 593,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Лебедєв В.В., ордер серія АІ №1339751 від 08.05.2023

від відповідача: Цвера І.С., ордер серія АА №1315368 від 14.06.2023

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємстве "Контракт КМЗК" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. № б/н від 08.05.2023 до Виробничо-комерційного підприємства "Акваріум-1" про стягнення вартості капітального ремонту в розмірі 1 199 593,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.06.2023 о 14:20.

В судовому засіданні 15.06.2023 судом було оголошено перерву до 29.06.2023 о 15:20.

27.06.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи те, що підготовче засідання з розгляду справи №911/1382/23 призначено на 29.06.2023, суд дійшов висновку про доцільність розгляду заяви позивача про забезпечення позову в судовому засіданні та заслуховування пояснень сторін з цього питання.

У судове засідання 29.06.2023 з`явились представники сторін та надали усні пояснення щодо заяви.

За результатами розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Заява про забезпечення позову від 19.06.2023 була подана позивачем в порядку приписів ст. ст. 136, 137 ГПК України, в якій останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі позовних вимог 1199593, 00 грн., які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299 виробничо-комерційного підприємства «Акваріум-1» (код 31222685, адреса: вул. Полярна, 10, м. Боярка, Київська обл., 08153) та на будь-яких інших рахунках, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач намагався у незаконний спосіб припинити існуючі договірні відносини між сторонами, а саме намагався змусити позивача підписати документи про припинення договору оренди і покинути приміщення аптеки, у якому зберігається належне позивачу майно і його товарно-матеріальні цінності, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи заяву про вчинення кримінального правопорушення, що зареєстрована у відділенні поліції №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

Також, в заяві про забезпечення позову позивач вказує, що дії відповідача направлені на передачу прав на нерухоме майно третім особам, оскільки відповідачем виставлено на продаж приміщення аптеки по вул. Полярна, буд. 10 у м. Боярка Київської області, про що свідчать оголошення про продаж приміщення на декількох онлайн-ресурсах з купівлі-продажу нерухомості. Такі дії позивач безпосередньо пов`язує із тим, що відповідач вирішив терміново продати приміщення після того, як відповідачу не вдалося примусити позивача покинути приміщення і заволодіти належним позивачу майном.

При цьому позивач зазначає, що у відповідача наявний єдиний актив, а саме вказане вище приміщення, що орендує позивач. Інших об`єктів у власності відповідача не має, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №333102012 від 22.05.2023.

Крім того, позивач зазначає, що з онлайн-ресурсу «Opendatabot» ним було отримано відомості про те, що фінансові показники господарської діяльності відповідача мають стійку тенденцію до зниження, у зв`язку з чим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, буде ускладненим. Позивач припускає, що єдиним джерелом доходу у відповідача є орендна плата, яка сплачується останньому позивачем.

Зважаючи на вищевикладене, позивач припускає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а саме арешту грошових коштів відповідача, може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки відповідач, на думку позивача, схильний до ухилення від виконання взятих на себе договірних зобов`язань і у випадку продажу приміщення може використати грошові кошти на власну користь, а не на виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзаців 2, 3, 4 пункту 3 вказаної вище постанови Пленуму достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову в обов`язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття того чи іншого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Такі докази повинні міститься в позовних матеріалах або в заяві про забезпечення позову, тому питання про вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані позивачем до позову або до заяви про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 74 ГПК України позивач зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Разом з тим, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 01.04.2022 у справі №925/1615/21, зокрема, зазначено таке:

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову..

Матеріали заяви про забезпечення позову містять відповідь відділення №1 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на звернення позивача з приводу того, що директор підприємства відповідача використовуючи погрози вимагає у нього підписання незрозумілих документів щодо розірвання договору оренди.

З вказаної вище відповіді відділення №1 Фастівського районного управління поліції вбачається, що за результатами розгляду звернення позивача, працівниками поліції було встановлено, що у зверненні відсутні дані, які дозволяють кваліфікувати ситуацію-небезпечне діяння, як конкретний злочин. З урахуванням вказаного, поліцією було рекомендовано позивачу звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Так, звертаючись із вимогою про накладення арешту на грошові кошти відповідача, позивач не надав суду належних доказів, які підтверджують дійсну імовірність утруднення виконання або невиконання майбутнього рішення господарського суду в разі невжиття згаданих заходів забезпечення позову.

Наведені заявником обставини не свідчать про те, що грошові кошти відповідача, які він отримає від можливого продажу приміщення аптеки, будуть використані останнім на власну користь, а не на виконання рішення суду, як про це зазначає позивач, що є виключно припущеннями останнього.

Жодних доказів на підтвердження обставин того, що грошові кошти, які є у боржника на момент пред`явлення позовної заяви до нього або які в нього можуть з`явитися, у зв`язку із можливим продажем приміщення аптеки, можуть зникнути або зменшитись, до заяви не надано.

Роздруківка з сайту «Opendatabot» не є належним доказом, який підтверджує фінансові показники господарської діяльності відповідача, та те, що вони мають стійку тенденцію до зниження.

Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення боржника від виконання грошових зобов`язань без відповідного доказового обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з цим, лист керівника ОСББ «Боярка Полярна 10» не свідчить про те, що відповідач використовує отримані від позивача кошти (орендну плату) не за призначенням.

Не є підставою для забезпечення позову самі лише доводи позивача про ухилення відповідача від виконання зобов`язань, оскільки на час подання вказаної заяви про забезпечення позову ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки під час розгляду самої позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, оскільки є безпосереднім предметом позову. Тому, не можна розглядати твердження заявника як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову, зокрема в сумі, що заявлена до стягнення.

Так, забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд зазначає, що загальне посилання заявника на наявність зобов`язання зі сторони відповідача, тобто, наявність спору між сторонами, не створює підстав для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Наявність спору щодо предмету позову - необхідна умова для розгляду правовідносин у господарському суді, відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відтак, як загальна, кваліфікуюча, ознака господарсько-процесуальних правовідносин не може бути сама по собі підставою для забезпечення позову, оскільки застосування даних заходів має виключний характер і потребує доведення на загальних умовах наявності відповідних підстав.

При цьому, спір про право відбувається з дотриманням принципу змагальності сторін господарського процесу, відповідно до частини 3 статті 2, статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлення наявності права на предмет спору відбувається при розгляді справи по суті та зазначається у резолютивній частині рішення суду. Відтак, зокрема, неприпустимим є використання заходів забезпечення позову - арешта усього або значної частини майна боржника, як способу тиску на сторону у справі, примусу до завершення спору на користь позивача, що також негативно вплине на дотримання принципу змагальності сторін господарського процесу.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства "Контракт КМЗК" про забезпечення позову у справі №911/1382/23.

З огляду на положення ст. 129 ГПК України та Закону України "Про судовий збір", оскільки заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342,00 грн., відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами) клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Контракт КМЗК" про забезпечення позову у справі №911/1382/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ч. 8 ст. 140, ст. 235, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 256 може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.2023.

Суддя О.Г. Смірнов