номер провадження справи 18/93/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 справа № 908/886/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/886/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін і Ко" (вул. Кооперативна, 72, смт. Нововасилівка, Мелітопольський район, Запорізька область, 72420; адреса для листування: бул. Центральний, 3/171, м. Запоріжжя, 69005)

до відповідача Приазовської селищної ради (вул. Покровська, буд. 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401; адреса для листування: пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107)

про стягнення 491913,06 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з Приазовської селищної ради 491913,06 грн., які складаються з: 466464,71 грн. основного боргу за договором з постачання теплової енергії № 2 від 19.01.2022, 2407,91 грн. 3% річних та 23040,44 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням умов договору з постачання теплової енергії № 2 від 19.01.2022 щодо сплати вартості спожитої теплової енергії за період лютого-березня 2022 року, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 466464,71 грн. Посилаючись на приписи ст.ст. 509, 525, 526, 625 ЦК України та ст.ст. 175, 179 ГК України, позивач просив позов задовольнити. До попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат позивачем віднесено 56500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022 справу № 908/886/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 02.08.2022, після усунення позивачем обставин, які зумовили залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/886/22, присвоєно справі номер провадження 18/93/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/886/22; відповідачу запропоновано надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; позивачу запропоновано у строк - протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Позивач у листі від 21.07.2022 вих. № 06693/08-49 про надання інформації щодо евакуації Приазовської селищної ради Мелітопольського району повідомив, що голова Приазовської селищної ради Солопов А.О. евакуйований до м. Запоріжжя і офіційні листи на його ім`я слід направляти за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164.

Направлена за адресою реєстрації голови Приазовської селищної ради Солопова А.О., повідомленою листом Запорізької ОВА від 21.07.2022 вих. № 06693/08-49 щодо місця знаходження голови Приазовської селищної ради Солопова А.О., ухвала суду від 02.08.2022 повернулась до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Ухвалою суду від 25.11.2022 поновлено процесуальні строки розгляду справи №908/886/22 по суті; кінцевий строк розгляду справи по суті ухвалено визначити відповідною ухвалою суду після закінчення воєнного стану в Україні та/або деокупації/завершення бойових дій, оточення (блокування) Приазовської селищної територіальної громади.

Від позивача 20.12.2022 та 06.04.2023 надійшли заяви, в яких він просив суд призначити розгляд справи по суті з метою вирішення спору, посилаючись на те, що Господарським судом Запорізької області розглядаються справи, стороною яких є комунальна установа Приазовської селищної ради, позивач наголошує, що неотримання відповідачем процесуальних документів та ненадання суду заяв по суті справи є правом відповідача і свідчить виключно про його бажання затягнути розгляд справи по суті.

Ухвалою від 06.04.2023 поновлено процесуальні строки розгляду справи № 908/886/22 по суті; кінцевий строк розгляду справи по суті визначено не більш шістдесяти днів з моменту винесення даної ухвали; запропоновано відповідачу надати в строк, що не перевищує 15 днів з дня опублікування тексту даної ухвали на офіційному веб-порталі судової влади України, але не пізніше 04.05.2023, відзив на позовну заяву і докази в його обґрунтування; запропоновано позивачу у строк - протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України.

Направлені за адресою реєстрації голови Приазовської селищної ради Солопова А.О. ухвали суду від 02.08.2022 та від 06.04.2023 повернулись до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на те, що місцезнаходженням відповідача Приазовської селищної ради є: вул. Покровська, буд. 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401, що відноситься до Приазовської селищної територіальної громади (Мелітопольський район), тимчасово окупованої Російською Федерацією, відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення ухвал суду від 25.11.2022 та від 06.04.2023 на офіційному веб-сайті Судової влади України, а також їх направлення електронною поштою на адресу .

Згідно довідки про доставку електронного листа ухвалу від 06.04.2023 доставлено до електроннї скриньки відповідача 07.04.2023.

Отже, судом вжито необхідних та достатніх заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/886/22 та розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень"://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 06.04.2023 у справі № 908/886/22 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи № 908/886/22 дозволяють здійснити її розгляд по суті.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на закінчення строків розгляду справи, запровадження воєнного стану на території України, ведення бойових дій на території Запорізької області, інтенсивні ракетні та артилерійські обстріли м. Запоріжжя протягом грудня 2022 року - червня 2023 року, що загрожувало життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду в умовах збройної агресії проти України, а також знаходження судді Левкут В.В. у щорічній відпустці з 08.06.2023 по 22.06.2023, рішення прийнято без його проголошення - 29.06.2023.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубін і Ко" (Теплопостачальна організація, позивач у справі) та Приазовською селищною радою (Замовник, відповідач у справі) 19.01.2022 укладений Договір № 2 з постачання теплової енергії (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Теплопостачальна організація зобов`язується у 2022 році постачати Замовнику вчасно та відповідної якості згідно Національного класифікатора України «Єдиний закупівельний словник» ДК 021:2015 (CPV), затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 23.12.2015 № 1749 із змінами та доповненнями: код ДК 021:20-8 - Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (Теплова енергія), а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити теплову енергію своєчасно і за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

Орієнтовний відпуск за 2022 рік складатиме 196,984 Гкал (п. 1.4 Договору).

Загальна опалювальна площа складає 6211,82 кв. м. (п. 1.8 Договору).

За визначенням п. 3.1 Договору ціна цього договору становить 619083,29 грн. без ПДВ. Для нарахування плати за опалення встановлено тариф: тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії - 3142,81 грн./Гкал без ПДВ.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Споживач здійснює оплату на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації відповідно до рахунка та за актами наданих послуг. Розрахунковий період - один календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно наданого Теплопостачальною організацією рахунка та акта наданих послуг.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк постачання теплової енергії: до 31.12.2022.

Згідно із п. 7.1 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену теплову енергію.

Відповідно до п. 15.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту йог підписання і діє до 31 грудня 2022 року, але у будь-якому разі до повного погашення Замовником зобов`язань з оплати за фактично спожиту теплову енергію. Згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України дія Договору поширюється на правовідносини, які виникли до моменту його укладення (фактичного постачання теплової енергії), а саме з 01 січня 2022 року.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на виконання умов Договору протягом лютого 2022 року поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 328105,64 грн., з яких:

- 18850,00 грн. згідно рахунку-фактурі № 02-1/01-02 від 04.03.2022 та двостороннє підписаному акту здачі-приймання виконаних робіт № 02-1/01-02 від 04.03.2022,

- 84048,16 грн. згідно рахунку-фактурі № 02/01-02 від 04.03.2022 та двостороннє підписаному акту здачі-приймання виконаних робіт № 02/01-02 від 04.03.2022,

- 225207,48 грн. згідно рахунку-фактурі № 02/01-02 від 09.03.2022 та двостороннє підписаному акту здачі-приймання виконаних робіт № 02/01-02 від 09.03.2022.

Протягом березня 2022 року позивачем поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 138359,07 грн. згідно рахунку-фактурі № 1/01-04 від 06.04.2022 та двостороннє підписаному акту здачі-приймання виконаних робіт № 01/01-04 від 06.04.2022.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості спожитої теплової енергії у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття теплової енергії - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, ст. 1, п. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного теплопостачальною організацією та споживачем.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного сторонами договору, які породили взаємні обов`язки: обов`язком позивача стало постачання відповідачу теплової енергії, а обов`язком відповідача - оплата вартості теплової енергії в порядку та на умовах, визначених Договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строк оплати вартості теплової енергії визначено п. 4.1 Договору - не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно долучених до матеріалів справи копій актів здачі-приймання виконаних робіт за період лютий-березень 2022 року позивачем відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 466464,71 грн., до сплати виставлено відповідні рахунки-фактури.

Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати теплової енергії у спірний період, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав, вартість отриманої від позивача теплової енергії не оплатив.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача 466464,71 грн. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2407,91 грн. 3% річних та 23040,44 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлені позивачем правомірно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, виходячи з простроченої вартості теплової енергії за кожним окремо актом (акти за період: лютий-березень 2022 року), за заявлений позивачем загальний період з 21.03.2022 по 01.06.2022, суд встановив, що цей період 3% річних складають 2416,25 грн., однак враховуючи відсутність у суду повноважень виходити за межі заявлених позовних вимог, вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом у визначеному позивачем розмірі 2407,91 грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за кожним окремо актом (акти за період: лютий-березень 2022 року), за визначений позивачем загальний період з квітня 2022 року по травень 2022 року суд встановив, що до стягнення підлягають 23040,44 грн. інфляційних втрат, як і визначено позивачем.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав до суду доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання по оплаті вартості отриманої теплової енергії.

На підставі викладеного, суд позовні вимоги задовольняє в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір". Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом розглянуті вимоги про стягнення з відповідача 491913,06 грн., тобто, предметом розгляду даної справи є вимога майнового характеру, за яку належить до сплати 1,5 відсотки ціни позову, що складає 7378,70 грн.

Згідно наданої до позову квитанції № 0.0..1 від 14.06.2022 позивачем сплачено 7379,00 грн. судового збору, отже, сума зайво сплаченого судового збору складає 0,30 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, сума зайво сплаченого ТОВ "Рубін і Ко" судового збору в розмірі 0,30 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету - за наявності відповідного клопотання позивача.

Наведені позивачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат 56500,00 грн. витрат на правову допомогу судом не розподіляються, оскільки доказів на підтвердження їх розміру позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приазовської селищної ради (вул. Покровська, буд. 31, смт. Приазовське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72401; адреса для листування: пр.Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107; ідентифікаційний код 20527198) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін і Ко" (вул. Кооперативна, 72, смт. Нововасилівка, Мелітопольський район, Запорізька область, 72420; адреса для листування: бул. Центральний, 3/171, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 30641466) 466464,71 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят чотири грн. 71 коп.) основного боргу, 2407,91 грн. (дві тисячі чотириста сім грн. 91 коп.) 3% річних, 23040,44 грн. (двадцять три тисячі сорок грн. 44 коп.) інфляційних втрат та 7378,70 грн. (сім тисяч триста сімдесят вісім грн. 70 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 04.07.2023.

Суддя В.В. Левкут