ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2023р. Справа №905/1005/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання (помічник судді) Колтак Т.М.,

розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця Алексєєвої Юлії Володимирівни, м.Добропілля, Донецька область,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (Общество с ограниченной ответственностью "Вентус-Групп"), м.Москва, Російська Федерація,

про стягнення 86154,75 доларів США, що еквівалентно 3150558,59 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Алексєєва Юлія Володимирівна, м.Добропілля, Донецька область, звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (Общество с ограниченной ответственностью "Вентус-Групп"), м.Москва, Російська Федерація, про стягнення 86154,75 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день складання позову дорівнює 3150558,59 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами контракту 08.11.2021 №1/11-21 в частині повної та своєчасної оплати поставленої продукції, у зв`язку з чим виник борг в сумі 78303,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день складання позову дорівнює 2863431,09 грн., та нарахована пеня в сумі 7851,75 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день складання позову дорівнює 287127,50 грн.

Щодо підсудності даної справи та застосування законодавства України при вирішенні даного спору.

За приписами ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (Общество с ограниченной ответственностью "Вентус-Групп") у справі є нерезидентом України, та зареєстрований у Російській Федерації (місто Москва).

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 366 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Умовами п. 12.2. Контракту №1/11-21 від 08.11.2021, в редакції додаткової угоди №2 від 29.11.2021 передбачено, що усі спори, які виникають у зв`язку із ним, неврегульовані п. 12.1. Контракту, підлягають остаточному врегулюванню в українському господарському суді у відповідності до процесуального та матеріального права України.

Таким чином, з огляду на вище зазначені положення Господарського процесуального кодексу України та умови Контракту №1/11-21 від 08.11.2021, суд дійшов висновку, що цей позов поданий у відповідності до встановлених законом та Контрактом правил підсудності.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою суду від 20.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1005/22; справу №905/1005/22 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Відповідно до ч.5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Інформація про наявність представництва відповідача на території України суду не надана.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 367 ГПК України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

В ухвалі про відкриття провадження у справі №905/1005/22 суд звернувся до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) із запитом для отримання роз`яснень та методичних рекомендацій щодо порядку повідомлення відповідача про розгляд справи в умовах збройної агресії Російської Федерації.

12.01.2023 до суду від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) надійшов лист №383/278-10-23 від 05.01.2023 із наступною інформацією: За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. Водночас, з урахуванням звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво між такими державами, у томі числі на підставі міжнародних договорів про надання правової допомоги, не здійснюється. До того ж, міжнародне правове співробітництво передбачає надання міжнародної правової допомоги. Враховуючи, низку порушень та системне ігнорування з боку російської федерації міжнародного права, що підтверджується виключенням її з Ради з прав людини ООН та Ради Європи, надання цією державою допомоги, яка б мала характер "правової" є неможливим.

Відповідно до Закону України від 01.12.2022 (набрав чинності 23.12.2022) "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року" преамбули: 1. Керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст.162).

Відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

Отже на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу судових документів у справі №905/1005/22 дипломатичними каналами, суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Станом на 02.06.2023 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв та/або клопотань до суду не надав.

Позивач в письмових поясненнях від 07.03.2023 просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача.

Під час розгляду справи судом витребувані та оглянуті оригінали контракту №1/11-21 від 08.11.2021 року, додаткових угод №1, №2 та додатків до контракту.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

08.11.2021 між Фізичною особою-підприємцем Алексєєвої Юлією Володимирівною, м.Добропілля, Донецька область, (далі - Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (Общество с ограниченной ответственностью "Вентус-Групп"), м.Москва, Російська Федерація (далі Відповідач, Покупець) був укладений Контракт № 1/11-21, за умовами п. 1.1. якого Продавець зобов`язується продати Покупцю в обумовлені контрактом строки прес-форми для лиття пластмаси під тиском (Товар), а Покупець зобов`язався прийняти Товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2. Контракту №1/11-21 повні відомості про асортимент і кількість Товару визначаються в Специфікаціях №1-4 (Додаток №1 до Контракту №1/11-21), що погоджені і підписані сторонами та є невід`ємною частиною Контракту №1/11-21.

Відповідно до пунктів 2.1. Контракту №1/11-21 поставка Товару здійснюється на умовах СРТ - Москва (Carriage paid to/ Перевезення оплачене до - Інкотермс

2010).

Відповідно до пунктів 2.2. Контракту Продавець зобов`язаний доставити товар власними засобами, або укласти договір перевезення товару (чи: забезпечити укладання договору перевезення Товару) до пункту поставки, вказаного в пункті 2.3. Контракту.

Відповідно до пунктів 2.3 Контракту Товар за цим Контрактом передається Продавцем Покупцю в пункті постачання за адресою (далі - мовою оригіналу): «Россия, Московская обл., Воскресенский р-н, д.Щербино, ул. Центральная, 141».

Додатковою угодою №1 від 25 листопада 2021 року в п. 2.4. Контракту №1/11-21 були внесені зміни, відповідно до яких передача Товару має бути здійснена до 30 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 2.11. Контракту №1/11-21 поставка вважалася здійсненою, коли Товар

поставлений Позивачем в пункт поставки, встановлений п.п. 2.3, 2.4. Контракту.

Відповідно до п. 2.12. Контракту №1/11-21 право власності на Товар переходить від

Продавця до Покупця в момент, коли поставка вважається здійсненою в порядку,

визначеному п.п. 2.3., 2.4., 2.11. Контракту №1/11-21.

На виконання п. 2.2. Контракту №1/11-21 Позивач (Замовник) уклав разовий договір №29453548 від 14 грудня 2021 року з Фізичною особою - підприємцем Ковалем Артемом Ігоревичем (Експедитор), далі - Разовий договір, на доставку Товару Відповідачу.

Відповідно до п. 2 Разового договору Експедитору для доставки Відповідачу було передано Товар (вантаж), спакований в ящики розмірами 420*600*750мм - 1 шт; 420*500*840мм - 1 шт; 280*370*410мм - 1 шт; 370*410*700мм - 1 шт, вагою до 1500 кг; адреса розвантаження (пункт поставки відповідно до Контракту №1/11-21): Росія, Московська область, Воскресенський район, д. Щербіно, вул. Центральна, 141.

Згідно з п. 4.1. Контракту №1/11-21 Відповідач зобов`язався оплатити вартість Товару у

відповідності з розділом 8 Контракту №1/11-21.

Відповідно до п. 8.1. розділу 8 Контракту №1/11-21 ціна Товару визначена в доларах США і становила 78303,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на день складання цього позову дорівнює 2863431,09 гривень (1 долар США = 36,5686 гривень).

Ціна Товару включає в себе вартість Товару, а також витрати, які поніс Позивач

при виконанні ним обов`язків, передбачених п. 3.5. Контракту №1/11-21, а саме: обов`язків щодо сприяння Відповідачу в отриманні документів і інформації, включаючи інформацію стосовно безпеки, яка може знадобитися Відповідачу для оформлення Товару та/або його транспортуванню до кінцевого пункту поставки.

Товар був доставлений Експедитором і отриманий Відповідачем 16 грудня 2021 року, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR в графі 24

міжнародної товарно-транспортної накладної СМR стоїть підпис і відбиток печатки Відповідача, а також зазначено дату отримання Товару - 16.12.2021.

Також, згідно з електронною митною декларацією (форма МД-2) номер UА100110/2021/701741, довідковий номер Вн. № 6997 з доповненням №1 (форма МД-6), в якій значиться відправник - ФОП Алексєєва Ю.В. (графи 2, 9), одержувач - Товариство з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (графа 8), митний орган виїзду/в`їзду - Харківська митниця ЦА807120 (графа 29), в графі 31 зазначено Товар за ціною 78303,00 USD (доларів США). На вказаній митній декларації міститься відмітка митного органу: «Результат: ПМК 72/125 16.12.2021 ОНП 72/125 16.12.2021».

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Контрактом №1/11-21 щодо поставки Товару Відповідачу.

Як обумовлено п. 8.2. Контракту №1/11-21 ціна Контракту оплачується при наданні інвойсу шляхом банківського переказу протягом 90 календарних днів з моменту передачі Товару, з чого слідує, що поставлений Позивачем товар мав бути оплачений не пізніше ніж до 16 березня 2022 року.

Як зазначає позивач, станом на теперішній час відповідач не виконав своє

зобов`язання щодо оплати Товару. Кошти за поставлений Товар не надійшли на банківський

рахунок Позивача до цього часу.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі -ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У цьому разі, правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки поставки товару, які регулюються законодавством України у сфері постачання продукції та виконання зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Аналогічно, згідно з положеннямист.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно з ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кіль кість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав належним чином свої зобов`язання за контрактом та здійснив відповідачу поставку товару.

Доказів повернення товару відповідачем чи наявності будь-яких зауважень щодо поставленого товару в матеріалах справи відсутні.

Доказів оплати вартості поставленого товару суду не надано.

За приписами ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частинні стягнення основного боргу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення пені в розмірі 7851,75 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день складання позову дорівнює 287127,50 грн.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст. ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 9.3. Контракту №1/11-21 за порушення строків оплати переданого у відповідності з цим Контрактом Товару, встановлених розділом 8 Контракту, Покупець у випадку направлення йому відповідної вимоги Продавцем зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 3% від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначено позивачем, оскільки в Контракті №1/11-21 визначено вищий розмір неустойки (пені), пеня нарахована в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку.

Перевіривши за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН розрахунок пені, нарахованої за період з 17.03.2022 до 15.09.2022, судом встановлено, що загальний розмір пені за визначений період становить більшу суму ніж заявлена позивачем, та враховуючи, що згідно ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача підлягає сума пені у заявленому позивачем розмірі - 7851,75 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день складання позову дорівнює 287127,50 грн.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Алексєєвої Юлії Володимирівни, м.Добропілля, Донецька область, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (Общество с ограниченной ответственностью "Вентус-Групп"), м.Москва, Російська Федерація, про стягнення 86154,75 доларів США, що еквівалентно 3150558,59 грн., задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Вентус-Групп" (Общество с ограниченной ответственностью "Вентус-Групп") (код ЄДРПОУ відсутній; основний державний реєстраційний номер: 646; адреса місцезнаходження: Російська Федерація, м. Москва, вн. тер. г. муніципальний округ Даніловський, пер Гамсоновський, д. 2, стр. 1, поверх 2, прим. 68) на користь Фізичної особи - підприємця Алексєєвої Юлії Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму основного боргу в розмірі 78303,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на день складання позову дорівнює 2863431,09 гривень; пеню в сумі 7851,75 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на день складання позову дорівнює 287127,50 гривень; витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 47258,38 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 02.06.2023 складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2023.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз