СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/1477/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" (вх. № 799Х)

на рішення Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 (повний текст складено 21.03.2023), ухвалене у складі судді Калініченко Н.В.

у справі № 922/1477/22

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі:

першого позивача - Міністерства юстиції України,

другого позивача - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань,

третього позивача - Північно-Східного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції,

четвертого позивача - Державної установи "Харківський слідчий ізолятор",

п`ятого позивача - Північно-східного офісу Держаудитслужби,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект",

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах держави в особі: 1. Міністерства юстиції України; 2. Департаменту з питань виконання кримінальних покарань; 3. Північно-Східного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; 4. Державної установи "Харківський слідчий ізолятор"; 5. Північно-східного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" про стягнення коштів у розмірі 213 047, 58 грн.

Позов обґрунтований порушенням законодавства в сфері публічних закупівель при укладенні та виконанні зобов`язань за додатковими угодами до договору про постачання природного газу, що призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів (безпідставної зміни істотних умов договору: зростання ціни товару), що не відповідає положенням Закону "Про публічні закупівлі". В результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, відбулась надмірна сплата відповідачу бюджетних коштів у розмірі 213 047, 58 грн, які, у зв`язку з нікчемністю додаткових угод, на думку прокурора, підлягають стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" на користь Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" кошти в сумі 213047, 58 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" на користь Харківської обласної прокуратури судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 3195, 71 грн.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про підставність (процесуальну дієздатність) прокуратура для звернення до суду з позовом у даній справі та наявність (обгрунтованість) підстав для представництва прокурора.

Щодо суті заявлених вимог, за висновком суду, перший позивач, Міністерство юстиції України, другий позивач, Департамент з питань виконання кримінальних покарань, та третій позивач, Північно-Східне міжрегіональне Управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, не є органами, уповноваженими державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах. При цьому, судом було встановлено, що хоча Північно-східний офіс Держаудитслужби уповноважений законом здійснювати фінансовий моніторинг публічних закупівель, однак, лише до моменту виконання Договору. В свою чергу, звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі п`ятого позивача відбулося вже після опублікування звіту про виконання Договору від 02.11.2021 року.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що звернення прокурора в інтересах держави відбулося в особі неналежних позивачів - першого, другого, третього та п`ятого. Враховуючи такий висновок в задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі позивачів 1-3, 5 судом відмовлено.

Стосовно позовних вимог в особі 4 відповідача Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення з огляду на обгрунтованість та доведеність заявлених вимог.

Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1477/22 від 20.03.2023 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" на користь Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" коштів у розмірі 213047, 58 грн та судового збору у розмірі 3195, 71 грн, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", статтю 53 Господарського процесуального кодексу України, а також не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду, щодо застосування зазначених положень законодавства в частині наявності та доведеності підстав представництва прокурором в суді органу, який не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, бездіяльність якого могла б бути підставою такого представництва.

Щодо висновків суду першої інстанції по суті заявлених прокурором вимог, то на думку апелянта, задовольняючи ці вимоги, суд не врахував та не надав оцінки ефективності обраного прокурором способу захисту інтересів держави.

Апелянт вважає, що наслідком нікчемності додаткових угод (на якій наполягає прокурор, з яким погодився суд першої інстанції) до договору, є застосування двосторонньої реституції. З огляду на те, що повернення отриманого Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" за договором газу є неможливим, то останній повинен компенсувати його вартість у розмірі та за цінами, яки діятимуть на момент відшкодування. Апелянт зазначає, що оскільки ціни на газ зросли в порівнянні з тими, за якими замовником було сплачено (дата тендеру та поставки), то обраний спосіб захисту права є не тільки неефективним, а навпаки, створюється ризик порушення такого права (сума виплат державних коштів збільшиться).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2023 у справі № 922/1477/22 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/1477/22.

02.05.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи № 922/1477/22.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Газенергопроект". Ухвалено розгляд справи здійснювати без виклику представників сторін (в порядку спрощеного провадження). Встановлено учасникам строк для подання відзивів на апеляційну скаргу (15 днів з моменту отримання копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження у справі).

Від Міністерства юстиції України надійшов відзив (вх. 5345 від 10.05.2023) на апеляційну скаргу, в якому зазазначає про те, що права першого позивача, Міністерства юстиціх України, не є порушеними. Прокурором не доведено необхідності захисту прав Міністерства в зазначених правовідносинах. Судове рішення у даній справі не впливатиме на права та обов`язки Міністерства. Просить врахувати поданий Міністерством відзив при розгляді справи.

Від керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області надійшов відзив (вх. 5840 від 23.05.2023) на апеляційну скаргу, в якому вважає твердження та доводи апелянта необгрунтованими та наводить свої заперечення щодо них. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші сторони не скористались своїм правом на подання відзиву, про відкриття апеляційного провадження повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. Зазначені повідомлення свідчать про те, що сторонами отримано копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 про відкриття апеляційного провадження та розгляд справи без повідомлення сторін.

Протягом встановленого процесуальним законом строку до суду не надійшло заперечень від сторін щодо розгляду справи без виклику представників сторін.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За результатами проведення відкритих торгів через систему "Prozorro" за ідентифікатором UA-2019-12-05-002851-b, між четвертим позивачем Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" (споживач за договором) та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" (постачальник за договором) укладено Договір про закупівлю природного газу №К-5 від 02 квітня 2020 року. Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) споживачу до 31 грудня 2020 року, а саме протягом 2020 року природний газ (код за ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ) (далі газ/товар) належної якості та кількості у порядку, передбаченому Договором, а споживач зобов`язується прийняти і оплатити газ в розмірах, строки та порядку, визначених Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору плановий обсяг постачання газу 570 тис. куб м.

Згідно із протоколом розкриття тендерних пропозицій ціна відповідача була найменшою та після закінчення аукціону склала - 2 393 316,00 грн (на початок аукціону 2 853 003,90 грн). Відповідно до п. 3.1. Договору ціна становить 2 393 316,00 грн, у тому числі ПДВ 398 886,00 грн, що співпадає з ціною, що зазначена у протоколі розкриття тендерних пропозицій та повідомленні про намір укласти договір. Відповідно до п. 3.2. Договору ціна газу становить 3 499,00 грн за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 699,98 грн. Тобто, загальна ціна газу з урахуванням ПДВ складає - 4 198,98 грн.

В наступному сторонами Договору було підписано ряд додаткових угод до нього, а саме:

1) додаткова угода № 1 від 08 квітня 2020 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Плановий обсяг постачання газу 400 тис. куб. м. Ціна цього Договору становить 1 679 520,00 грн, у тому числі ПДВ 279 920,00 грн.";

2) додаткова угода № 2 від 01 жовтня 2020 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Плановий обсяг постачання газу 377,280138 тис. куб. м. Ціна газу становить 3 835,00 грн за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 767,00 грн";

3) додаткова угода № 3 від 06 жовтня 2020 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Плановий обсяг постачання газу 380,781939 тис. куб. м.";

4) додаткова угода № 4 від 16 листопада 2020 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Плановий обсяг постачання газу 366,796004 тис. куб. м. Ціна газу становить 4 204,17 грн за 1 000 куб м., крім того ПДВ 840,83 грн";

5) додаткова угода № 5 від 28 грудня 2020 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Плановий обсяг постачання газу 358,583709 тис. куб. м. Ціна газу становить 4 610,83 грн за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 922,17 грн.";

6) додаткова угода № 6 від 29 грудня 2020 року, якою внесено зміни до п. 12.1.7. Договору і викладено в наступній редакції: "Дія Договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початок наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку, а саме до 28 лютого 2021 року";

7) додаткова угода № 7 від 19 січня 2021 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості поставленого споживачеві за цим договором та становить 2 015 424,00 грн, у т.ч. податок на додану вартість 335 904,00 грн;

8) додаткова угода № 8 від 12 лютого 2021 року, якою внесено зміни до Договору і викладено в наступній редакції: "Загальна сума Договору складається з місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за цим Договором та становить 1 970 746,42 грн, у т.ч. податок на додану вартість 328 457,71 грн".

З наведеного вбачається, що додатковими угодами ціна газу була збільшена з 3 499,00 грн за 1 000 куб. м. без ПДВ, (4 198,98 грн з ПДВ) до 4 610,83 грн за 1000 куб. м. без ПДВ., (5 533,00 грн з ПДВ), тобто на 1 111,83 грн без ПДВ (1 334,02 грн з ПДВ), а у відсотковому співвідношенні на 31,77%.

Окрім цього, загальний плановий обсяг постачання газу був зменшений з 400 тис. куб. м до 358,583709 тис. куб. м, тобто на 41,416291 тис. куб. м.

Тобто первісні умови Договору були змінені:

- щодо ціни - в бік збільшення на 31,77% порівняно із первісними умовам;

- щодо планового обсягу постачання газу в бік зменшення на 41,416291 тис. куб. м.

Проведеним прокуратурою аналізом (мониторингом) стану законності у сфері публічних закупівель було встановлено невідповідність укладених додаткових угод до Договору закупівлі природного газу вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", що, на думку прокурора, порушує права держави щодо неналежного (нерозумного) використання бюджетних коштів. Прокуратурою з`ясовано, що ані сторона договору - Державна установа "Харківський слідчий ізолятор", ані Держаудитслужба (контролюючий орган) не вчиняли встановлених законом заходів направлених на усунення таких порушень.

Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" з листом № 51-99-208вих-22 від 18 червня 2022 року, в якому запропоновано останньому самостійно вжити заходи щодо захисту порушених інтересів.

Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" ПІСЛЯ звернення до нього прокурора звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ТОВ "Газенергопроект" надмірно сплачені кошти.

Однак, як зазначив прокурор, позовна заява Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" не відповідала вимогам процесуального закону, внаслідок чого була залишена судом без руху. У відповідній ухвалі зазначено про встановлені судом недоліки та надано строк для їх усунення. Недоліки позовної заяви не були виправлені, що мало наслідком повернення позовної заяви.

З огляду на те, що Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" фактично не вчинила належних дій для захисту порушеного права, прокурор звернувся до суду з позовом у даній справі.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання прокурором встановленого законом порядку та наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги наявність прямої заборони в законі для органів прокуратури представляти інтереси держави в особі державних компаній (підприємств установ).

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", Господарського процесуального кодексу України щодо підставності представництва прокурором інтересів Держави в особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" у даній справі, Східний апеляційний господарський суд зазначає про наступне.

Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Абзац третій частини третьої цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Позов у цій справі Прокурор подав в інтересах держави в особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" з посиланням на її бездіяльність щодо захисту інтересів держави, які полягають у забезпеченні реалізації принципів регулювання бюджетних відносин під час здійснення публічних закупівель. (рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до інших позивачів не переглядається оскільки не оскаржується апелянтом).

Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Прокурор у позовній заяві стверджував, що у спірних правовідносинах вона наділена владними повноваженнями, оскільки є розпорядником коштів державного бюджету та стороною Договору.

Відповідно до Положення про Державну установу "Харківській слідчий ізолятор", слідчий ізолятор є розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня, забезпечує законність фінансових і господарських операцій, ефективне, результативне та цільове використання виділених на його утримання бюджетних коштів, розробляє проект кошторису на утримання слідчого ізолятора. Відповідно до п. 13 цього Положення, слідчий ізолятор утримується за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законом.

Відповідно до п. 22, ч. 5 Положення про Державну установу "Харківський слідчий ізолятор", останній розробляє проект кошторису на утримання слідчого ізолятора, який відповідно до ст. 13 Положення, затверджується Управлінням (Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції).

Отже, укладаючи Договір та здійснюючи за ним оплату, державна установа фактично використовує кошти відповідного державного бюджету та реалізує делеговані їй повноваження з розпорядження та викорситання бюджетних коштів.

Правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями Бюджетного Кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок).

Наслідком порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" є нераціональне використання бюджетних коштів, що свідчить про наявність саме ПУБЛІЧНОГО (державного) , а не приватного інтересу суб`єкта закупівлі.

Тобто, нераціональне використання Державною установою бюджетних коштів, в тому числі при укладенні, зміні, виконанні Договору зачіпає публічний (державний) інтерес, оскільки Державна установа в таких відносинах є учасником бюджетних процесів та реалізує функцію розпорядника бюджетних коштів.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (в тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Враховуючи викладене, суб`єкт владних повноважень - це носій публічної влади, а перелік таких суб`єктів, наведений у статті 4 КАС, не є вичерпним (абсолютним), оскільки в адміністративно-правові відносини можуть вступати й інші суб`єкти владних повноважень, що не зазначені у цій статті.

Такими суб`єктами можуть бути й державні установи.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, підпункті 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та пункті 40 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже, саме на суд покладено обов`язки встановити належність позивача, відповідача, надати правову кваліфікацію спірним правовідносинам.

Судова колегія Східного апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини зачіпають права та інтереси держави.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції належним чином перевірено та обгрунтовано встановлено, що прокурором дотримано вимоги статті 53 ГПК України та правильно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах з урахуванням того, що позов поданий після опублікування звіту про виконання договору.

Так, саме Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" по суті реалізує функції держави, як суб`єкта владних повноважень, щодо розпорядження належними державі коштами.

Дії Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" як сторони за договором (у вигляді укладення додаткових уогод) призвели до збільшення використання бюджетних коштів.

Держава може володіти грошовими коштами, здійснення належного розпорядження такими коштами є одним з інтересів держави та підлягає захисту.

Бездіяльність Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" яка полягала у невчиненні фактичних дій, направлених на повернення витрачених у збільшеному розмірі бюджетних коштів, порушує права та інтереси держави.

Як встановлено та зазначено вище, після отримання листа прокурора Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила стягнути з ТОВ "Газенергопроект" надмірно сплачені грошові кошти. Однак, позовна заява не відповідала вимогам процесуального закону та спочатку залишена судом без руху, а в наступному ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 серпня 2022 року по справі № 922/1148/22 позовну заяву Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" повернуто у зв`язку із не оплатою судового збору та ненаданням документів, які підтверджують відправлення відповідачу копії доданих до позовної заяви документів.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. (висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.

Отже, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", повідомив компетентний орган про виявлені порушення і компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

В даному випадку звернення компетентного органу - Державної установи "Харківсьский слідчий ізолятор" до суду виявилося формальним та не призвело до відкриття провадження у справі за таким позовом та його розгляду по суті.

Апелянт посилається на те, що суд не звернув уваги на те, що в ухвалі про повернення позовної заяви роз`яснено позивачу право на повторне звернення після усунення обставин, що зумовили повернення позовної заяви. Як зазначає апелянт, це право Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" на момент звернення прокурора з позовом у даній справі не було втрачене. Несплата судового збору Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" відбулась внаслідок недостатнього фінансування.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі посилання апелянта безпідставними та такими, що не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції про нездійснення компетентним органом своїх повноважень. По-перше, підставами для залишення позовної заяви Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" без руху та наступне її повернення були не тільки не сплата судового збору, а й інші недоліки, які не залежать від наявності фінансування.

Крім того, судова колегія звертає увагу на бездіяльність Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" і в суді апеляційної інстанції : не скористався правом щодо подання відзиву, не висловив своєї позиції щодо заявлених вимог у даній справі.

Також, судова колегія зазначає, що в законі відсутні положення, які б визначали конкретний строк, протягом якого прокурор повинен чекати дій компетентного органу. Верховний Суд неодноразово розглядаючи питання представництва прокурором інтересів держави, в своїх постановах вказував "протягом розумного строку". Отже, поняття "розумність" є суб`єктивним та визначається судом з урахуванням кожного конкретного випадку.

З огляду на викладене, аргументи апелянта про відсутність підстав для представництва прокурором в суді Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" у даній справі не знайшли свого підтвердження, а висновки суду першої інстанції щодо цього питання законні, обгрунтовані та зроблені з урахуванням фактичних обставин.

Розглянувши доводи заявника апеляційної скарги щодо залишення поза увагою суду першої інстанції неефективності обраного прокурором способу захисту інтересів держави, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про настуне.

Як встановлено судом першої та під час апеляційного провадження, про що зазначено вище, між Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" (споживач за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" (постачальник за договором) укладено Договір про закупівлю природного газу №К-5 від 02 квітня 2020 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) споживачу до 31 грудня 2020 року, а саме протягом 2020 року природний газ (код за ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ) (далі газ/товар) належної якості та кількості у порядку, передбаченому Договором, а споживач зобов`язується прийняти і оплатити газ в розмірах, строки та порядку, визначених Договором.

В наступному сторонами підписано ряд додаткових угод до Договору, внаслідок яких було змінено ряд істотних умов Договору в частині:

- ціни - в бік збільшення на 31,77% порівняно із первісними умовам;

- планового обсягу постачання газу в бік зменшення на 41,416291 тис. куб. м.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", що діяла станом на день укладення договору, а саме 02 квітня 2020 року, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлюне можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Аналогічна за змістом норма міститься у пп. 12.1.2. п. 12.1. Договору істотні умови цього Договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону учасника та не повинні змінюватися після підписання цього Договору до повного виконання зобов`язань Сторонами, крім випадків: зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі.

З огляду на встановлене та зазначене вище, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що додаткові угоди до Договору про постачання природного газу не відповідають вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, додаткові угоди № 2, № 4, № 5 до Договору є нікчемними в силу прямої вказівки закону і в такому разі визнання їх недійсними в судовому порядку не вимогається.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Аналогічні висновки, викладені у Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Державна установа "Харківський слідчий ізолятор", як сторона Договору, розпоряджався коштами, які були отримані від держави, тобто коштами платників податків. Отже, збільшення вартості одиниці товару за Договором має наслідком додаткове навантаження на джерело коштів, за рахунок яких вказаний товар оплачується, що призводить до неефективного та нераціонального використання запланованих коштів, оскільки додаткові угоди передбачають незаконне вибуття бюджетних коштів, це є порушенням інтересів держави та всіх платників податків до бюджету з порушенням норм Закону "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами).

З огляду на викладене, за висновком колегії суддів Східного апеляційного господарського суду судом першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення наведено детальні мотиви та підтверджено наявність правових підстав нікчемності додаткових угод № 2, № 4, № 5 до Договору про закупівлю природного газу від 02.04.2020.

Заявник апеляційної скарги вважає, що внаслідок нікчемності додаткових угод до договору, постачальник повинен отримати компенсацію вартості поставленого газу у розмірі його вартості на момент відшкодування. На думку заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення застосував односторонню реституцію.

Однак, Східний апеляційний господарський суд вважає, що така позиція апелянта є помилковою. Доводи апелянта грунтуються на довільному тлумаченні норм чинного законодавства та без врахування фактичних обставин справи та правовідносин між сторонами.

При тому, що як встановлено та зазначено вище, додаткові угоди № 2, № 4, № 5 до Договору є нікчемними, правовідносини між сторонами (в тому числі щодо ціни за поставлений природний газ) регулюються умовами ОСНОВНОГО ДОГОВОРУ, який не оспорений та не визнаний недійсним в установленому законом порядку.

Тобто нікчемність цих додаткових угод (їх недійсність відповідно до закону) не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором, а зобов`язання є договірними. Про що обгрунтовано зазначено в оскаржуваному судовому рішенні Господарського суду Харківської області. З огляду на викладене, є незрозумілим висновок апелянта про необхідність відшкодування вартості поставленого природного газу за іншими, ніж встановлені у Договорі цінами. Натомість, з урахуванням встановленої в Договорі ціни, споживачем сплачено більше, ніж ним було отримано товару (газу). Така ситуація склалась саме через підписання додаткових угод (які як встановлено вище є нікчемними), якими, крім іншого, було встановлено іншу вартість газу та його меншу кількість за таку ціну.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним кодексом України і Господарським кодексом України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована ст. 1212 ЦК України.

Нікчемність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються Договором.

Як встановлено судом першої інстанції, під час апеляційного провадження, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, не заперечується сторонами, Договір №К-5 від 02 квітня 2020 року є виконаним. При цьому, судом встановлено, що споживач сплачував за отриманий газ після підписання нікчемних додаткових угод за цінами, які були встановлені цими нікчемними додатковими угодами, що мало наслідком надмірну сплату.

Загальна сума переплати правильно встановлена судом першої інстанції, що повністю підтверджується матеріалами справи та складає 213 047,58 грн. Отже, обгрунтовано присуджена до стягнення з відповідача.

За наведених обставин, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 у справі №922/1477/22 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 у справі № 922/1477/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін