РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2023Справа № 910/13346/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича

про стягнення 85454,17 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - позивач) боргу та санкцій за спожиті послуги з централізованого опалення (н/п у будинку №16 по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві), разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що йому дійсно було передано в оренду нежиле приміщення площею 406,10 кв.м. у будинку №16 по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві, однак жодного договору з позивачем про надання послуг з опалення не укладалося.

Відповідач каже, що йому рахунки на оплату за теплопостачання не виставлялися, а отже строк оплати послуг не настав.

Крім того, відповідач стверджує, що з 24.02.2022 він перестав користуватися спірним нежилим приміщенням, оскільки воно розташоване у підвалі будинку та використовувалося як укриття.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати надане йому теплопостачання у орендоване приміщення, а обов`язок з укладення договору на теплопостачання покладено як на виконавця так і на споживача. Наявність чи відсутність рахунків на оплату також не звільняють споживача від оплати отриманих ним послуг.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VІІ, з 01.07.2014, виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку №16 по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі ліцензії, яку надано до справи.

01.05.2015 між позивачем та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» укладено договір №35 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з балансоутримувачем та розмежування їх відповідальності.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» є балансоутримувачем будинку №16 по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві.

Так, позивач каже, що з жовтня 2021 року по березень 2022 року ним було надано послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлового приміщення з №6 по №28 (групи приміщень №12) літера А, підвал, нежитлові приміщення 31по №5 (група приміщень №12) загальною площею 406,10 кв.м у будинку №16 по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві на загальну суму 71705,84 грн.

Як зазначає позивач, та підтверджує відповідач, останньому було передано в оренду нежитлове приміщення з №6 по №28 (групи приміщень №12) літера А, підвал, нежитлові приміщення 31по №5 (група приміщень №12) загальною площею 406,10 кв.м у будинку №16 по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві, що підтверджується актом приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого майна, що належить до державної власності від 15.07.2021 підписаного між відповідачем та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

З пояснень позивача вбачається, що послуги за спірний період надавалися у без договірному порядку, претензій з приводу якості отриманих послуг, відмови від отримання послуг від відповідача до позивача, як стверджує останній, не надходило.

Позивач каже, що для здійснення нарахувань вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води використовувалась інформація надана балансоутримувачем будинку щодо площі займаного приміщення відповідачем, внаслідок чого й визначено вартість спожитих саме відповідачем послуг.

Надання послуг з опалення в межах опалювального періоду, підтверджується актом постановки на облік приладу комерційного обліку теплової енергії споживача, акт про готовність вузла комерційного обліку до роботи в опалювальний період, звіти про добові параметри теплопостачання, нарядами на підключення та відключення централізованого опалення у будинку з жовтня 2021 по березень 2022 роки, які додаються до позову.

Також, позивачем з позовом надано копію акта обстеження спірного приміщення складеного 21.09.2021 за підписом відповідача та позивача з якого вбачається, що у орендованому відповідачем нежитловому приміщенні наявні 13 приладів опалення (чавунні, секційні).

Теплопостачання у будинок №16 по по вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві здійснюється у централізованому порядку. Матеріали справи не містять доказів відключення нежитлових приміщень, які належать на праві оренди відповідачу, в установленому законом порядку.

Позивач каже, що розрахунок здійснюється на підставі Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 08.09.2021 №1022, Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 08.09.2021 №1023.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про теплопостачання» балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами; постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - це фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про теплопостачання» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2018 року № 401/710/15-ц та у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 922/2790/17, від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц (провадження № 61-26205св18).

Разом з тим вказаний обов`язок виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг.

За приписами частини 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3-4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що у спірний період з жовтня 2021 року по березень 2022 року позивачем було надано централізоване теплопостачання у будинок №16 на вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві.

Суд відхиляє твердження відповідача стосовно того, що у нього не виник обов`язок з оплати наданого в нежитлові приміщення теплопостачання за спірний період через відсутність договору, оскільки обов`язок з оплати наданих послуг виникає на підставі їх фактичного використання.

Відповідач не заперечує факт надання в орендоване ним нежитлове приміщення теплопостачання за спірний період. Наданими доказами підтверджується факт централізованого постачання теплової енергії у сам будинок №16 на вул. Юрія Пасхаліна у м. Києві, у складі якого є нежитлове приміщення з №6 по №28 (групи приміщень №12) літера А, підвал, нежитлові приміщення з №1 по №5 (група приміщень №12) загальною площею 406,10 кв.м, які передані в оренду відповідачу, а доказів відключення цього приміщення від централізованого теплопостачання матеріали справи не містять, відповідно обов`язок з оплати наданого теплопостачання у ці приміщення за спірний період покладено на відповідача.

Суд також зауважує, що обов`язок з укладення договору про теплопостачання покладено як на позивача, так і на відповідача.

Стосовно тверджень відповідача, що він фактично не користується орендованим нежитловим приміщенням з 24.02.2022, то на підтвердження цього факту не надано жодного доказу.

Суд також відхиляє заперечення відповідача, щодо не надання позивачем відповідних рахунків на оплату послуг з теплопостачання, оскільки за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 614 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар чи послуги.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

Відповідачем не надано заперечень щодо здійсненого розрахунку позивачем наданих послуг з теплопостачання на суму 71705,84 грн за період з жовтня 2021 року по березень 2022 року, також матеріали справи не містять доказів оплати вказаної суми боргу, у зв`язку із чим, суд вимоги позову у цій частині задовольняє.

Стосовно стягнення інфляційних втрат у сумі 12155,31 грн та 3 % річних у сумі 1593,02 грн, то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення фінансових нарахувань, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 12155,31 грн та 3 % річних у сумі 1593,02 грн, тобто у сумах, заявлених позивачем.

Судові витрати, у які позивачем включено судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (вул. Гната Хоткевича, 20, м. Київ; ідентифікаційний код 37739041) 71705 (сімдесят одну тисячу сімсот п`ять) грн 84 коп. боргу, 1593 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто три) грн 02 коп. 3% річних, 12155 (двадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 31 коп. інфляційних втрат, а також 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.