ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року м. Дніпро Справа № 904/801/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 р.

( суддя Мельниченко І.Ф., повний текст складено 21.04.2023 р.)

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.

про стягнення у сумі 424 436, 35 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 217 889,34 грн., що складають суму пені за порушення умов Договору № 14-08/018 від 14.08.2020 р., 176 788,00 грн. - інфляції грошових коштів, 29 759,01 грн. - річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору № 14-08/018 від 14.08.2020 р., в частині своєчасної оплати за поставлений Позивачем товар.

У відзиві на позовну заяву, Відповідач посилається на те, що нараховані Позивачем суми пені, інфляції грошових коштів та річних за фактично виконані зобов`язання в частині повної оплати за поставлений товар відповідно до договору є надмірно великими, при їх розрахунку не було враховано майновий стан Відповідача, збитків Позивачу завдано не було. Так, Відповідач зазначає, що у зв`язку із оголошенням військового стану на території України, постійними обстрілами м. Кривий Ріг та відсутністю електроенергії підприємство останнього має скрутне фінансове становище, через що виникають борги перед іншими контрагентами та борги по заробітній платі перед працівниками. На підтвердження скрутного матеріального становища ТОВ "Техномайн Інжиніринг" до відзиву на позовну заяву долучено банківськи виписки його підприємства. Крім того, ТОВ "Техномайн Інжиніринг" не погоджується із посиланням Позивача на те, що строк позовної давності в силу п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України продовжується на строк дії карантину та вважає, що строк позовної давності щодо позовних вимог сплив 23.04.2022 р., оскільки Господарський суд Дніпропетровської області здійснював приймання та розгляд позовних заяв протягом всього терміну дії карантину, Позивач не був позбавлений можливості у зв`язку з карантинними обмеженнями надіслати позовну заяву. З огляду на викладені обставини, Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог або зменшити нараховані пеню, втрати від інфляції та 3 % річних у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та несправедливо великою сумою.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" 107 889,65 грн. - пені, 29 505,21 грн. - річних, 176 788,00 грн. - інфляції грошових коштів, 6 331,09 грн. - судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через систему "Електронний суд" до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг", в якій просить рішення суду від 21.04.2023 р. скасувати та прийняти нове рішення, з урахуванням наведених у скарзі норм.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що Позивач повинен був обмежитися нарахуванням інфляційних втрат та 3% річних до дати отримання судового рішення по справі № 904/8862/22 від 07.07.2022 р.. Нарахована Позивачем сума пені, інфляційних збільшень та 3 % річних дорівнює 424 436 грн. 35 коп., що складає майже 55 % від суми заборгованості, яка дорівнювала 772 000 грн. 00 коп., на думку Скаржника, є не справедливо великим збільшенням.

Також Скаржник зауважує на тому, що з урахуванням зменшення пені судом першої інстанції, загальна сума збільшень дорівнює 41 % від суми виконаних зобов`язань, що в свою чергу все одно являється не справедливо великим збільшенням, та не враховує всіх обставин справи та матеріальне становище Апелянта.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить суд залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 р. у справі № 904/801/23 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обгрунтування своїх заперечень, Товариство вказує на те, що апеляційна скарга має формальний характер з метою затягування термінів виконання судового рішення. Відповідачем не наведено, які саме норми матеріального та процесуального права були порушені судом.

Разом з тим, Позивач звертає увагу на те, що заборгованість Відповідача виникла задовго до початку військової агресії 24.02.2022 р. та він не вчиняв дії щодо добровільного її погашення. Судом враховано клопотання Відповідача та зменшено розмір штрафних санкцій з урахуванням вимог чинного законодавства.

Заявлені в апеляційній скарзі витрати на правову допомогу, в сумі 30 500,00 грн. Позивач вважає необґрунтованими, нерозумними та неспівмірними та такими, що не відповідають обсягу виконаної роботи та складності вирішеного спору.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/801/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 р. у справі № 904/801/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/801/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначити апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 29.06.2023 р..

Представники сторін не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

28.06.2023 р. на електронну адресу суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальності «Техномайн Інжиніринг» про відкладення розгляду справи № 904/801/23.

Перевіривши подану заяву, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити її без розгляду, з огляду на наступне.

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Вказане клопотання не містить кваліфікованого електронного підпису.

Станом на 29.06.2023 р., оригінал клопотання в паперовій формі до Центрального апеляційного господарського суду не надходив.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність кваліфікованого електронного підпису, суд не вважає вказане клопотання офіційним документом та не розглядає його.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 29.06.2023 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

14.08.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" ( Продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріпеа-Буд" / в подальшому перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" ( Покупець ) укладено Договір купівлі-продажу № 14-08/018, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти й оплатити товар, який вказується сторонами у специфікаціях, які з моменту їх підписання та скріплення печатками сторін є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 1.2. договору, загальна кількість товару ( партії товару ), його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру товару вказуються сторонами у специфікаціях.

Базис поставки за цим договором вказується у специфікаціях ( п. 1.7. договору ).

За умовами п. 2.1. договору, загальна ціна товару за цим договором складає ціну усіх підписаних та скріплених печатками сторін специфікацій.

П. 2.3. договору передбачено, що оплата вартості товару виконується Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, згідно умов вказаних у специфікаціях, та підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною, на підставі рахунку-фактури продавця.

Датою оплати товару є дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця ( п. 2.4. договору ).

За умовами п. 3.2. договору, товар має бути поставлений у строк, який вказано у специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п. 3.7. договору, товар вважається прийнятим Покупцем, якщо передача по кількості та якістю підтверджена підписом уповноваженого представника Покупця у видатковій накладній.

Згідно з п. 3.8. договору, датою передачі (поставки) та моментом переходу права власності на товар від продавця до покупця, є дата оформлення видаткових накладних та актів прийому-передачі.

За змістом п. 8.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк дії договору починає свій перебіг у момент підписання та закінчується 31.12.2021 року (п. 8.2. договору).

П. 8.5. договору передбачено, що зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України.

14.08.2020 р. сторонами підписано та узгоджено специфікацію № 1 до договору про наступне:

Найменування товару - Електровоз шахтний контактний К14 у кількості 1, вартістю 1 320 000,00 грн., з ПДВ.

Загальна сума договору з урахуванням специфікації № 1 складає 1 320 000,00 грн., у тому числі ПДВ 220 000,00 грн..

Умови постачання: ЕХW - склад «Продавця» м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 23 (Інкотермс - 2000);

Умови оплати: 30 % попередня оплата, 30 % по факту готовності продукції та 40 % протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

Строк поставки: 60 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати.

18.03.2021 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, якою у зв`язку із кадровими змінами, а саме звільненням тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора ТОВ «Ріпеа-Буд» ОСОБА_1 та призначенням тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора ТОВ «Ріпеа-Буд» Нагорного П.О., виклали розділ 10 договору «Місцезнаходження і реквізити сторін» у новій редакції. Крім того, внесли зміни до специфікації № 1 від 14.08.2020 р. та виклали її в редакції, з урахуванням змін керівника та зменшення ціни, а саме: з 1 320 000,00 грн. на 1 270 000,00 грн. Також змінено дату специфікації на 18.03.2021 р..

На виконання умов договору та специфікації № 1 в новій редакції Позивач виставив до сплати Відповідачу рахунок від 07.10.2020 р. № 98 на суму 1 270 000,00 грн., який оплачений Відповідачем частково, на суму 498 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 16.10.2020 р. № 3182, на суму 438 000,00 грн. та від 18.03.2021 р. № 4135, на суму 60 000,00 грн..

Позивач виконав свої зобов`язання за договором, поставивши Відповідачу визначений специфікацією товар Електровоз шахтний контактний К14 вартістю 1 270 000,00 грн., з ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковою накладною від 22.03.2021 р. № 20, товарно-транспортною накладною від 22.03.2021 р. № 20 та актом приймання-передачі обладнання від 23.03.2021 р. № 1. При цьому, товар отримано повноважним представником Відповідача, про що свідчить довіреність від 22.03.2021 р. № 44, видана керівником ТОВ «Ріпеа-Буд» Нагорним П.О. на ім`я менеджера постачання ОСОБА_2 на отримання спірного товару.

30.04.2021 р. сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору, якою внесені такі зміни до договору, зокрема, « 1. В преамбулі та тексті Договору назву Замовника ТОВ Ріпеа-Буд в усіх відмінках замінити ТОВ «ТЕХНОМАЙН ІНЖИНІРИНГ відповідно». Додаткова угода з боку Відповідача підписана генеральним директором ТОВ «Техномайн Інжиніринг» Нагорним П.О..

В порушення взятих на себе договірних зобов`язань Відповідач вартість поставленого товару у повному обсязі та у визначений специфікацією строк не оплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, в сумі 772 000,00 грн..

З урахуванням умов специфікації № 1 від 18.03.2021 р. за спірною поставкою строк оплати решти вартості поставленого товару є таким, що настав 26.04.2021 р..

Зазначені вище обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 р. у справі № 904/8862/21, яке набрало законної сили 04.08.2022 р., яким позовні вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" заборгованості у розмірі 772 000,00 грн. задоволені повністю.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач зазначає про те, що після набрання судовим рішенням у справі № 904/8862/21 законної сили, Відповідачем 05.08.2022 р. здійснено остаточний розрахунок за поставлений товар за договором купівлі-продажу № 14-08/018 від 14.08.2020 р., на загальну суму 783 580,00 грн., що підтверджується залученим до матеріалів справи платіжним дорученням № 6433.

Посилаючись на те, що всупереч чинного законодавства та спірного договору, заборгованість сплачено з пропуском встановленого строку, Позивач нарахував Відповідачу пеню у розмірі 217 889,34 грн., 3% річних, у розмірі 29 759,01 грн. та інфляційні втати, у розмірі 176 877,00 грн..

У зв`язку із не оплато, означеної суми, Позивач звернуся з відповідним позовом до Відповідача.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі, яким позов задоволено частково.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати штрафних санкцій за несвоєчасну оплату вартості поставленого товару та відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів внаслідок порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленого в договорі товару.

Беручи до уваги правову природу укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" ( Продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріпеа-Буд" / в подальшому перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" ( Покупець ) Договору купівлі-продажу № 14-08/018 від 14.08.2020 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого господарського суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару та відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі неповної або несвоєчасної оплати товару на нарахування у відповідності до ст. 625 ЦК України матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та трьох процентів річних, а також суми пені у розмірі встановленому умовами договору.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач зазначає про те, що після набрання судовим рішенням у справі № 904/8862/21 законної сили, Відповідачем 05.08.2022 р. здійснено остаточний розрахунок за поставлений товар за договором купівлі-продажу № 14-08/018 від 14.08.2020 р., на загальну суму 783 580,00 грн., що підтверджується залученим до матеріалів справи платіжним дорученням № 6433. Посилаючись на те, що всупереч чинного законодавства та спірного договору, заборгованість сплачено з пропуском встановленого строку, Позивач нарахував Відповідачу пеню у розмірі 217 889,34 грн., 3% річних, у розмірі 29 759,01 грн. та інфляційні втати, у розмірі 176 877,00 грн..

Суд першої інстанції, частково задовольняючі позов, стягнув з з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроммаш" 107 889,65 грн. - пені, 29 505,21 грн. - річних, 176 788,00 грн. - інфляції грошових коштів, 6 331,09 грн. - судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Згідно з наданим позивачем розрахунком останнім до стягнення заявлені річні в сумі 29 759,01 грн. за загальний період прострочення з 23.04.2021 по 04.08.2022 та інфляція в сумі 176 788,00 грн. за загальний період прострочення з травня 2021 по липень 2022.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивачем не вірно визначено період, за яким нараховано річні у зв`язку з неврахуванням умов специфікації № 1 до спірного договору стосовно строків оплати. Після перерахунку до стягнення підлягають річні за загальний період прострочення з 27.04.2021 по 04.08.2022 в сумі 29 505,21 грн. Розрахунок інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказана сума підлягає до примусового стягнення.

Відповідальність Відповідача за несвоєчасну оплату за договором передбачена п. 5.6. договору, за умовами якого при невиконанні п. 2.3. спірного договору покупець повинен сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день затримання оплати.

Згідно з наданим Позивачем розрахунком останнім до стягнення заявлена пеня в сумі 217 889,34 грн. за загальний період прострочення з 23.04.2021 р. по 04.08.2022 р..

З урахуванням клопотання Відповідача, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, в умовах воєнного стану, введеного за наслідком збройної агресії Росії проти України, господарський суд дійшов висновку, що справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права щодо можливості зменшення розміру пені на 50%. При цьому суд також враховано, що стягнення інфляційних втрат та 3% річних, також певною мірою компенсує можливі негативні наслідки, викликані простроченням сплати відповідачем суми заборгованості.

Апеляційна скарга не містить заперечень в частині розрахунку судом як пені, так і 3% річних, інфляційних втрат; доводи щодо непогодження зі стягнутими сумами в цій частині пов`язані з наявністю, на думку Скаржника, підстав для їх зменшення.

Так Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву просив зменшити суму нарахованої пені, інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, на підтвердження чого надав докази.

Частиною 1 ст. 233 ГК України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Отже, за змістом наведених норм суд має право зменшити розмір санкцій зокрема з таких підстав: у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік не є вичерпним, оскільки ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав ( відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 р. у справі № 904/5645/19; від 14.04.2021 р. у справі № 922/1716/20 ).

З огляду на наведені приписи чинного законодавства, з урахуванням встановлених обставин справи суд першої інстанції вважав за доцільне зменшити розмір пені до 107 889,65 грн..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що зменшення пені майже на 50 % від заявленої суми, з урахуванням скрутного матеріального стану Відповідача, є справедливим, пропорційним і таким, що забезпечить баланс між заходами відповідальності та компенсації позивачу за вчинене відповідачем порушення зобов`язання.

Доводи Скаржника щодо наявності підстав для зменшення розміру пені в більшому розмірі не знайшли свого підтвердження. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за договором була стягнута рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 р. по справі № 904/8862/21, заборгованість виникла до початку введення воєнного стану на території України.

Апеляційний суд також вважає помилковими доводи Відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру 3 % річних з урахуванням критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, оскільки обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних відсутні, розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3 %), наведені відповідачем підстави для зменшення пені не можуть бути підставою для зменшення розміру 3 % річних без встановлення судом виключних (надзвичайних) обставин. Подібні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 24.06.2021 р. у справі № 904/3177/20.

Зменшення судом розміру інфляційних втрат жодною нормою права не передбачено.

Посилання Скаржника на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2022 р. у справі № 902/417/18, є помилковим з огляду на те, що в зазначеній постанові судом вирішено питання правомірності зменшення процентів річних, визначених сторонами у більшому розмірі, ніж передбачено ст. 625 ЦК України. Отже, відносини у справі, що розглядається, та у справі № 902/417/18 не є подібними.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).

Також Велика Палата Верховного Суду зазначала, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).

Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції (постанови Верховного Суду від 18.04.2022 р. у справі № 522/18010/18, від 28.09.2022 р. у справі № 343/131/17, від 05.10.2022 р. у справі № 757/72370/17 тощо).

Колегія суддів також зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг".

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

13. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 р. у справі № 904/801/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.07.2023 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус