РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2023Справа №910/6091/23

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"

до Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал"

про стягнення 33 969,75 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" про стягнення 33 969,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" вказує, що Казенним підприємством спеціального приладобудування "Арсенал" неналежно виконано своє зобов`язання за Договором №100/35/22 про постачання електричної енергії споживачу від 22.12.2021 з оплати спожитої у січні 2022 року активної електричної енергії, у зв`язку з чим позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 29 539,00 грн. та 3% річних у розмірі 4 430,75 грн., нарахованих за період з 16.02.2022 по 24.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2023 відкрито провадження у справі №910/6091/23; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору.

17.05.2023 через відділ діловодства суду від Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, в якому відповідач вказує, що є об`єктом державної власності, який має стратегічне значення. Також відповідач звертає увагу суду на незначне прострочення свого грошового зобов`язання - 9 днів, що не могло потягнути за собою жодних фінансових наслідків для електропостачальної компанії. Крім того, відповідач вказує на пропуск позивачем річного строку позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення пені.

За інформацією з пошукової системи Акціонерного товариства "Укрпошта" в мережі Інтернет клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (поштове відправлення №323) було вручене Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" 22.05.2023, однак позивач не скористався своїм правом на подання до суду заперечень/пояснень щодо такого клопотання.

Будь-яких інших заяв, клопотань, пояснень від сторін по суті спору не надходило, у зв`язку з чим справа №910/6091/23 підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (постачальник) та Казенним підприємством спеціального приладобудування "Арсенал" (споживач) укладено Договір №100/35/22 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови для постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 Договору).

У пункті 2.2 Договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заявці-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п. 3.1 Договору).

Відповідно п. 4.1 Договору для забезпечення безперервного надання послуг з постачання електричної енергії споживачу постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору (п. 5.1 Договору).

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Цей Договір укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (п. 13.1 Договору).

Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" із заявою-приєднання, в якій просило розпочати постачання електричної енергії з 01.01.2022.

У Комерційній пропозиції (додаток 2 до Договору) сторонами було погоджено, що постачання електричної енергії здійснюється за неврегульованим тарифом.

Пунктом 4.2 Комерційної пропозиції визначено, що споживач здійснює розрахунок за спожиту електроенергію плановими платежами за цінами (тарифами), викладеними у п. 1.2 цього додатку на поточний рахунок постачальника наступним чином:

- до 07 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 14 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 21 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 28 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії.

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковими днями, споживач здійснює оплату в наступний робочий день (за вихідним чи святковим днем).

Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється протягом п`яти робочих днів з дати отримання фактичного рахунку на підставі фактичних обсягів споживання електричної енергії.

У пункті 7 Комерційної пропозиції зазначено, що розмір пені за порушення строку оплати або штраф: з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2022 включно, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 Комерційної пропозиції.

В січні 2022 року Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" спожило електричну енергію в обсязі 1 462 115 кВт/год. на суму 5 989 852,37 грн. з ПДВ, що підтверджується актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.01.2022 та рахунком №100/35/1/1 від 08.02.2023.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованих у період з 16.02.2022 по 24.02.2022 за порушення грошових зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії пені у розмірі 29 539,00 грн. та 3% річних у розмірі 4 430,75 грн.

Дослідивши зміст укладеного позивачем та відповідачем-1 договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Матеріалами справи (актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.01.2022) підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" було поставлено, а Казенним підприємством спеціального приладобудування "Арсенал" спожито у січні 2022 року електричну енергію в обсязі 1 462 115 кВт/год. вартістю 5 989 852,37 грн. з ПДВ.

Відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій не спростовував тверджень позивача щодо обсягів та вартості спожитої електричної енергії у спірний період.

За умовами пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 5.1 Договору розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору (п. 5.1 Договору).

Пунктом 4.2 Комерційної пропозиції визначено, що споживач здійснює розрахунок за спожиту електроенергію плановими платежами за цінами (тарифами), викладеними у п. 1.2 цього додатку на поточний рахунок постачальника наступним чином:

- до 07 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 14 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 21 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії;

- до 28 числа поточного місяця - 25% вартості заявленого обсягу споживання електроенергії.

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковими днями, споживач здійснює оплату в наступний робочий день (за вихідним чи святковим днем).

Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється протягом п`яти робочих днів з дати отримання фактичного рахунку на підставі фактичних обсягів споживання електричної енергії.

Рахунок №100/35/1/1 на оплату спожитої в січні 2022 року електричної енергії був виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" 08.02.2022 та того ж дня був направлений споживачу засобами електронного зв`язку, а відтак згідно п. 4.2 Комерційної пропозиції до Договору Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" повине було оплатити спожиту у січні 2022 року електричну енергію протягом п`яти робочих днів, тобто до 15.02.2023 включно.

Із наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" почало сплачувати за спожиту у січні 2022 року електричну енергію лише в кінці травня 2022 року (з 31.05.2022). Наведені обставини відповідачем також не спростовувались у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій.

Однак, встановлені обставини погашення боргу з оплати спожитої електричної енергії в січні 2022 року спростовують твердження відповідача про нетривале (9 днів) прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за Договором.

Водночас, заявлення позивачем пені лише за період прострочення, що передував запровадженню воєнного стану, жодним чином не свідчить про те, що після запровадження воєнного стану прострочення відповідача припинилось, з огляду на наступне.

Повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, та зумовлені цими діями наслідки, є обставиною, яка за умови доведення неможливості виконання учасником цивільних правовідносин своїх договірних зобов`язань, може бути кваліфікована судом як форс-мажор та бути підставою для звільнення такої особи від відповідальності за порушення такого зобов`язання.

Наприклад, зумовленими військовою агресією обставинами, які унеможливлюють виконання грошових зобов`язань, можуть слугувати непрацюючі банки (в тому числі внаслідок хакерської атаки), встановлення урядом обмежень щодо переказу коштів (їх обсягу) тощо.

Відповідачем не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали йому оплатити спожиту електричну енергію після початку повномасштабної військової агресії проти України.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись наведеними нормами процесуального закону, суд приходить до висновку, що у спірний період (з 16.02.2022 по 24.02.2022) відповідач був таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати спожитої згідно Договору у січні 2022 року електричної енергії вартістю 5 989 852,37 грн. з ПДВ.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

У пункті 7 Комерційної пропозиції зазначено, що розмір пені за порушення строку оплати або штраф: з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом, враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якими обмежено нарахування пені піврічним строком, однак відповідно до п. 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінетом Міністрів України №211 від 11.03.2020 по всій території України було введено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), наразі строки дії карантину є продовженими до 30.06.2023 (згідно постанови Кабінетом Міністрів №383 від 25.04.2023).

Таким чином, строки нарахування пені, які встановлені у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, є продовженими до закінчення дії карантину.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного позивачем періоду її нарахування (з 16.02.2022 по 24.02.2022), суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування Казенному підприємству спеціального приладобудування "Арсенал" пені у розмірі 29 539,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування (з 16.02.2022 по 24.02.2022) та керуючись імперативними приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування Казенному підприємству спеціального приладобудування "Арсенал" 3% річних у розмірі 4 430,75 грн.

Щодо викладеної відповідачем у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо вимоги про стягнення пені.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Відповідач зазначає, що позивачами було пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення суми пені, нарахованої з 16.02.2022 по 24.02.2022.

Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача, оскільки 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача пені в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Як зазначалось, постановою Кабінетом Міністрів України №211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 по всій території України було введено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), наразі строки дії карантину є продовженими до 30.06.2023 (згідно постанови Кабінетом Міністрів №383 від 25.04.2023).

Таким чином, строк позовної давності за вимогою про стягнення пені, нарахованої з 16.02.2022 по 24.02.2022, станом на дату подання позову було продовжено в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та відповідно не було пропущено позивачем.

Щодо доводів відповідача про те, що існування нічим не обмеженої в часі можливості кредитора застосовувати примус до боржника шляхом нарахування пені позбавляє соціум визначеності стосовно застосування таких заходів впливу, то суд відзначає, що, по-перше, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача пені було також продовжено згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у відповідності до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

По-друге, норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", якими було продовжено строки позовної давності за вимогою про стягнення неустойки, не визнавались такими, що суперечить Конституції України.

Натомість частиною 2 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідач просить суд зменшити заявлені до стягнення штрафні санкції (пеню) та 3% річних на 90%, однак суд відзначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за простроченяня грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних.

При цьому, під час вирішення заяви відповідача про зменшення 3% річних суд не враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 висновок був сформований у справі, в якій загальна сума правомірно нарахованих штрафу, пені та 3% річних перевищувала в два рази суму простроченої заборгованості.

Натомість у даній справі нараховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" 3% річних (4 430,75 грн.) не перевищує 0,1% від суми боргу, що був прострочений, а відтак обставини справи №910/6091/23 є відмінними від обставин у справі №902/417/18.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних у розмірі 4 430,75 грн. на 90%.

Натомість вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Передбачене статтею 233 Господарського кодексу України та статтею 551 Цивільного кодексу України право суду на зменшення пені може бути реалізоване судом у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

24.02.2022 Російською Федерацією було розпочато повномасштабну військову агресію проти України, у зв`язку з чим указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і станом на дату ухвалення даного рішення досі триває.

Судом враховано, що Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал", як підприємство авіаційної та ракетно-космічної промисловості, включене до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83).

Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" (колишня назва - Центральне конструкторське бюро "Арсенал") є провідним в Україні розробником і виробником оптичних і оптико-електронних приладів для космічної, авіаційної і наземної техніки військового призначення та виконує замовлення Міністерства оборони України, провідних підприємств аерокосмічної галузі та оборонно-промислового комплексу України.

Також суд приймає до уваги, що позивач не надав суду доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими контрагентами або погіршення матеріального стану товариства саме у зв`язку з не оплатою відповідачем вартості електричної енергії.

Суд погоджується, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії Російської Федерації, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки.

В свою чергу, забезпечення електричною енергією споживачів також є стратегічним завданням для захисту людей та зміцнення обороноздатності країни, а відтак діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" також знаходиться під негативним впливом військової агресії, від якої постраждав не тільки відповідач, а постраждали також об`єкти енергетики.

Виходячи з наведеного, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з огляду на необхідність забезпечення інтересів обох сторін, суд вважає наявними правові підстави для зменшення пені на 50% від заявленої суми - до 14 769,50 грн.

Варто відзначити, що тотожного висновку про наявність підстав для зменшення неустойки на 50%, яка заявлена до стягнення під час дії воєнного стану суб`єктом господарювання у сфері енергетики з суб`єкта господарювання, на якого покладено стратегічні завдання для захисту людей та зміцнення обороноздатності країни, дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2023 у справі №910/20525/21.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" підлягають задоволенню частково, а з Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" підлягає стягненню пеня у розмірі 14 769,50 грн. та 3% річних у розмірі 4 430,75 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір покладається на відповідача з огляду те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неправильними діями останнього, а часткове задоволення позовних вимог обумовлене реалізацією судом свого права на зменшення неустойки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 124, 126, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" задовольнити частково.

2. Стягнути з Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 8; ідентифікаційний код 14307357) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ідентифікаційний код 42129888) пеню у розмірі 14 769 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 50 коп., 3% річних у розмірі 4 430 (чотири тисячі чотириста тридцять) грн. 75 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 30.06.2023.

Суддя Р.В. Бойко