ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року м. Дніпро Справа № 904/1213/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської обласної військової адміністрації

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Васильєв О.Ю.) від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23

за позовом Тернопільської обласної військової адміністрації, м. Тернопіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішторгресурс, м. Дніпро

про спонукання перерахування коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська обласна військова адміністрація звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ Зовнішторгресурс про зобов`язання останнього невідкладно перерахувати на користь АТ Українська залізниця борг в сумі 305 090,84 грн. як пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару за кожен день затримки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23 повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Тернопільська обласна військова адміністрація, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначає, що відповідач несвоєчасно поставив позивачу товар за договором на постачання продовольчих товарів, укладеним між сторонами, що є підставою для стягнення з відповідача пені, а закупівля товару здійснювалася відповідно до постанови КМ України № 185 від 02.03.2022р. «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану», а АТ Українська залізниця виступало платником за договором, тому Тернопільська обласна військова адміністрація звернулася з позовом для захисту інтересів держави.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Тернопільської обласної військової адміністрації на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким апеляційну скаргу Тернопільської обласної військової адміністрації на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23 просить залишити без задоволення, залишити без змін резолютивну частину ухвали, а мотивувальну частину змінити в частині зміни правової підстави для повернення позовної заяви замість повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України повернути позовну заяву на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Заперечення відповідача проти апеляційної скарги мотивовані тим, що апелянтом не наведено в чому конкретно полягає незаконність та необгрунтованість оскаржуваної ухвали та підтверджено, що ним подано позов в інтересах іншої особи - АТ Українська залізниця, а повноважень для звернення з таким позовом позивач не має.

Крім цього, відповідач вказує, що суд мав повернути позову заяву позивача з підстав, передбачених п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, втім помилково застосував п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2023р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Тернопільської обласної військової адміністрації до ТОВ Зовнішторгресурс про зобов`язання останнього невідкладно перерахувати на користь АТ Українська залізниця борг в сумі 305 090,84 грн. як пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару за кожен день затримки.

Позовна заява обґрунтована тим, що між Тернопільською обласною військовою адміністрацією, як замовником, ТОВ Зовнішторгресурс, як постачальником, та АТ Українська залізниця, як платником, було укладено договір на постачання продовольчих товарів, який постачальником своєчасно не виконаний, що є підставою для застосування до нього відповідальності у вигляді сплати пені на користь АТ Українська залізниця.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23 позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що фактично позивач звертається з позовом до відповідача про стягнення пені за несвоєчасну поставку товару на користь (в інтересах) іншої особи - АТ Українська залізниця, на що в позивача відсутні повноваження, а тому позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, що є підставою для її повернення без розгляду згідно з п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/23, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом.

Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

За ч.ч. 1, 3 ст. 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

У справах також можуть брати участь органи та особи, якими законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 53 ГПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.

Із аналізу наведених правових норм і положень ст.ст. 41, 45, 53 ГПК вбачається, що право осіб на звернення до суду в інтересах інших осіб обмежено тими випадками, коли таке право надано їм законом, за наявності підстав для такого звернення, підтверджених належними та допустимими доказами.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку, позивач фактично звертається з позовом до відповідача про стягнення пені за несвоєчасну поставку товару на користь (в інтересах) іншої особи - АТ Українська залізниця.

Втім, як вбачається зі змісту позовних матеріалів, Тернопільська обласна військова адміністрація (позивач), звертаючись до суду із позовом на захист прав і інтересів іншої особи (АТ Українська залізниця), не навела правових підстав та не надала документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах такої особи.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання позивача на постанову КМ України № 185 від 02.03.2022р. «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» та постанову КМ України № 328 від 20.03.2022р. «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання та санітарно-гігієнічними товарами в умовах воєнного стану», адже вони не наділяють його такими повноваженнями.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звернення Тернопільської обласної військової адміністрації в інтересах АТ Українська залізниця з позовною заявою до ТОВ Зовнішторгресурс про стягнення пені, оскільки у Тернопільської обласної військової адміністрації відсутні повноваження на пред`явлення такого позову.

Відсутні в Тернопільської обласної військової адміністрації і підстави для представництва інтересів АТ Українська залізниця у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За таких обставин позовна заява Тернопільської обласної військової адміністрації вірно повернута судом першої інстанції, а наведення судом в оскаржуваній ухвалі в якості підстави для повернення позову п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України не призвело до ухвалення помилкової ухвали, тому з урахуванням вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України та не оскарження ухвали суду першої інстанції від 13.03.2023р. відповідачем, апеляційний суд не вбачає підстав для її зміни.

Враховуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги апелянта необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що відповідає чинному законодавству, тому підстави, передбачені ст.ст. 277, 280 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/22 відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2684,00грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської обласної військової адміністрації на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023р. у справі № 904/1213/22 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 2684,00грн. покласти на Тернопільську обласну військову адміністрацію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у двадцятиденний термін.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.Ф. Мороз