ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2023 р. Справа№ 910/12197/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

за участю представників сторін згідно з протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово транспортних споруд м. Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023

у справі № 910/12197/22 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства

виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд"

до Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово транспортних споруд м. Києва"

про стягнення 304 702,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізоване водогосподарське комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" про відшкодування збитків, завданих неправомірним знищенням громадської вбиральні, що належала на праві господарського відання позивачу, у розмірі її вартості, визначеної експертним шляхом у сумі 304 702,00 грн.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що знищення громадської вбиральні відбувалося в процесі демонтажу та розбирання вантового мосту через гавань р. Дніпро з вул. Верхній - Нижній Вал на Рибальський півострів у Подільскому районі м. Києва відповідно до рішення Київської міської ради від 03.06.2012 р., а роботи проводилися у відповідності до розробленої проектно-кошторисної документації з демонтажу вантового мосту в складі будівництва Подільско-мостового переходу через річку Дніпро в м. Києві. Громадська вбиральня являла собою вбудоване приміщення в конструкцію аварійного вантового мосту (стоян), а огороджуючими конструкціями вбиральні були конструкції мосту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції установив, що відповідач, який виконував будівельні роботи з демонтажу вантового мосту, в результаті яких була знищена громадська вбиральня, має нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування збитків, спричинених позивачу, як особі, якій належало право господарського відання на знищений об`єкт нерухомості, у розмірі її дійсної вартості на момент знищення.

Суд першої інстанції вважав, що в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення, а саме: протиправної дії, яка виявилась в демонтажі приміщення громадської вбиральні, що належить позивачу на праві господарського відання, збитків які були понесені позивачем у зв`язку із демонтажем належного йому об`єкта нерухомості, а також причинно-наслідком зв`язком між протиправною дією відповідача та завданими збитками.

Не погоджуючись з висновками місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/12197/22 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апелянт зазначав, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, оскільки висновок ретроспективного звіту оцінки майна ТОВ «Стоун Брідж» не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, отже не є доказом в розумінні вимог ст. 73-76 ГПК України. Крім того, апелянт звертав увагу на ту обставини, що поданий експерту технічний паспорт на об`єкт є нікчемним, адже у технічному паспорті вказано, що документи про відведення земельної ділянки для будівництва громадської вбиральні не надані, відсутня дозвільна документація на будівництво вбиральні, об`єкт не прийнятий в експлуатацію, відсутнє розпорядження про присвоєння поштової адреси, крім того, наданий технічний паспорт на громадську вбиральню всупереч чинному законодавству не зареєстровано в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва.

Отже, судом першої інстанції не досліджені обставини які мають визначальне значення для правильного та справедливого розгляду даної справи судом.

Спеціалізоване водогосподарське комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд" заперечувало проти задоволення апеляційної скарги з огляду на те, що неправомірність знищення відповідачем громадської вбиральні, чим завдано збитки позивачу, окрім іншого підтверджується листом Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2021 № 062/06-21-6783.

Твердження апелянта про нікчемність технічного паспорта є хибними, оскільки на момент його виготовлення КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» у 2016 році Єдина державна електронна система у сфері будівництва ще не була створена.

Крім того, предметом спору є стягнення збитків, завданих знищенням майна позивача, а не майнові права на об`єкт нерухомості та їх реєстрація, тож твердження апелянта про недотримання порядку виготовлення технічного паспорту на знищену громадську вбиральню не стосується предмета спору і не спростовує незаконності знищення відповідачем майна позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/12197/22 та призначено апеляційний розгляд справи № 910/12197/22 в судовому засіданні на 14.06.2023 о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні 14.06.2023 заслухавши доводи представників сторін, розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Суд першої інстанції визнав відповідача відповідальним за збитки, завдані знищенням належної позивачу споруди громадської вбиральні у ході демонтажу вантового мосту через гавань р. Дніпро.

Громадська вбиральня стаціонарного типу за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 70, загальною площею 55,00 квадратних метрів , відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 вересня 2011 року № 1630 «Про закріплення основних засобів» з наступними змінами та доповненнями була закріплена за позивачем на праві господарського відання.

Спеціалізоване водогосподарське комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» відповідно до пункту 2.1 статуту є водогосподарською спеціалізованою організацією, створеною з метою використання і охорони підземних вод, охорони, утримання, експлуатації земель водного фонду, охорони, утримання та експлуатації мережі фонтанів, бюветних комплексів та громадських вбиралень на території міста Києва, утримання та експлуатації технологічних електричних мереж та електроенергетичного обладнання.

Розпорядженням від 07.03.2012 № 375 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про демонтаж вантового мосту через гавань р. Дніпро з вул. Верхній-Нижній Вал на Рибальський півострів в Подільському районі в складі будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві» (в редакції розпорядження від 03.06.2014 № 710) Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» було зобов`язане забезпечити розробку, затвердження у встановленому порядку проектно-кошторисної документації та виконання дріт з демонтажу вантового мосту через гавань р. Дніпро з вул.Верхній -Нижній Вал на Рибальській півострів в Подільському районі в складі будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві.

Також Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» вказувалося на забезпечення дотримання вимог законодавства щодо порядку виконання будівельних робіт. ( п. 1.3 Розпорядженням від 07.03.2012 № 375.

Рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №58/9115 «Про демонтаж та списання вантового мосту через гавань р. Дніпро з вул. Верхній-Нижній Вал на Рибальський півострів у Подільському районі м. Києва, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва» надано дозвіл комунальному підприємству по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» на списання шляхом ліквідації у встановленому порядку вантового мосту через гавань р. Дніпро з вул. Верхній-Нижній Вал на Рибальський півострів у Подільському районі м. Києва, первісною балансовою вартістю 3 218 556,27 грн., залишковою 455144,912 грн .

Пунктом 2 рішення дозволено комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» комунальної корпорації «Київавтодор» демонтувати та розібрати вантовий міст.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, а саме: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 Господарського кодексу України, зі змісту якої випливає, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

Сама по собі наявність збитків не породжує обов`язку її компенсації, якщо не доведено всіх складових цивільно-правової відповідальності.

Утім відповідач, якого суд першої інстанції визнав особою, відповідальною за збитки, спричинені знищенням належного позивачу нерухомого майна, при демонтажу вантового моста діяв на підставі розпорядження від 07.03.2012 № 375 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №58/9115.

Замовником будівельних робіт, включаючи роботи з демонтажу, є Київська міська рада, тож їй належить право контролю та нагляду за будівництвом та ходом їх виконання, а також їх відповідність проектній документації.

Утім, відхиляючи доводи апелянта з приводу того, що відповідальність за збитки, завдані третім особам при виконанні будівельних робіт несе замовник, колегія суддів виходить з того, що таке твердження не має правового опертя, адже відповідальність підрядника перед третіми особами за збитки, завдані майну третім особам в процесі виконання підрядником робіт настає за загальним правилом статті 1166 ЦК України, тож збитки підлягають відшкодуванню у повному обсязі особою, яка їх спричинила.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 10.12.2021 № 246-1742 з вимогою відшкодувати завдані знищенням майна позивача у розмірі 304 702,00 грн.

У відповіді від 13.01.2021 на зазначену вище претензію відповідач відмовився від відшкодування позивачу збитків, але підтвердив знищення ним громадської вбиральні в ході демонтажу мосту, зазначеного у рішенні Київської міської ради від 28.02.2013 №58/9115 «Про демонтаж та списання Байтового мосту через гавань р. Дніпро з вул. Верхній-Нижній Вал на Рибальський півострів у Подільському районі м. Києва, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва».

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з даних наданого позивачем опису об`єкту у звіті оцінювача та технічного паспорту на громадську вбиральню, за адресою : м. Київ, вул. Верхній Вал 70, складеного 28.03.2016 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», випливає, що громадська вбиральня, загальною площею 55 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал 70, являє собою допоміжне вбудоване приміщення в конструкцію вантового мосту, огороджуючими конструкціями вбиральні є конструкції мосту, а стеля - основа мосту .

При цьому експертом зауважено, що оцінювач працював у відповідності з умовою, що всі необхідні ліцензії, ордери, сертифікати про право власності на об`єкт, що оцінюється, законодавчі чи адміністративні повноваження отримані, або можуть бути отримані ( Особливі умови Звіту, а.с. 64).

Відповідно до відміток КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на виготовленому ним технічному паспорті відсутні документи про відведення земельної ділянки, дозвільна документація на будівництво, розпорядження про присвоєння поштової адреси, відсутній документ про прийняття об`єкту в експлуатацію.

За наведених обставин громадська вбиральня не мала ознак самостійного об`єкту нерухомості, введеного у цивільний оборот, тож розглядалася експертом оцінювачем як допоміжна річ у юридичному складі іншої речі - мосту.

У статті 186 ЦК України надано визначення головної речі і приналежності. Головна річ наділена самостійним значенням, тоді як приналежність виконує допоміжну роль. Приналежність, як правило, слідує долі головної речі.

Отже, здійснюючи за дозволом уповноваженої власником особи демонтаж мосту, відповідач не повинен нести цивільно-правової за збитки, спричинені ним знищенням і приналежностей до мосту, навіть у тому випадку, якщо баланосутримувачем приналежності та головної речі є різні особи.

Відповідно частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В силу статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на Спеціалізоване водогосподарське комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/12197/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/12197/22 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд" (04080, м. Київ, вул. Дмитрівська 16-б, ) на користь Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово транспортних споруд м. Києва" (01014, м. Київ, вул. П. Болбочана 6, ) 6856,00 грн. ( шість тисяч вісімсот пятдесят шість гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4. Матеріали справи № 910/12197/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 05.07.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко