ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/42/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року, м. Миколаїв, суддя Ржепецький В.О., повний текст рішення складено та підписано 12.04.2023 року

у справі №915/42/22

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса

до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв

про стягнення 4 723 грн. 41 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У січні 2022 року Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Одеса звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв у якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь 21712 грн. 74 коп. відшкодування середнього заробітку працівникам Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за час проходження військових зборів.

В обґрунтування позовної заяви, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса, посилаючись на положення ст. 1, 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 119 Кодексу законів про працю України, Постанову Кабінету міністрів України Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам від 23.11.2006 року № 1644, Інструкцію про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затверджену наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 року № 80, Положення про військові комісаріати, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року № 389, зазначило, що за період проходження військових зборів працівниками Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , витрати позивача, пов`язані з виплатою середнього заробітку його працівникам, які були призвані на збори склали 21712 грн. 74 коп.

При цьому, як вказано позивачем, відшкодування витрат позивачу, пов`язаних з виплатою середнього заробітку його працівникам, які були призвані на збори, є компетенцією та обов`язком ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому було переформовано у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, в порушення вимог законодавства, витрати позивача у зазначеному вище розмірі, пов`язані з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, відповідачем позивачу відшкодовано не було, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.01.2022 року у справі №915/42/22 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.01.2022 року у справі №915/42/22 постановлено: роз`єднати позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, виділивши позовні вимоги за кожним працівником Регіональної філії Одеська залізниця у самостійне провадження; позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування середнього заробітку працівнику ОСОБА_3 . Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за час проходження військових зборів в сумі 4723 грн. 41 коп. виділити в самостійне провадження.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2022 року прийнято до провадження судді Ржепецького В.О. справу №915/42/22 в частині позовних вимог Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення відшкодування середнього заробітку працівнику ОСОБА_3 . Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за час проходження військових зборів в сумі 4723 грн. 41 коп. та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, визначено дату розгляду справи.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року у справі №915/42/22 (суддя В.О. Ржепецький) позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Одеса задоволено; стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), м. Миколаїв на користь Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Одеса 4723 грн. 41 коп. відшкодування середнього заробітку працівнику Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця Притиковському І.В. за час проходження військових зборів та витрати по сплаті судового збору в сумі 493 грн. 82 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця є обґрунтованими та потребують задоволення, з огляду на приписи нормативно-правових актів з питань, пов`язаних із отриманням гарантій та пільг під час військового обов`язку та військової служби.

При цьому, стосовно посилання відповідача на відсутність належного бюджетного фінансування, місцевий господарський суд дійшов висновку, що законодавством не передбачена залежність відшкодування витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним від фактичного фінансування відповідача чи випадки повного або часткового його звільнення від такого обов`язку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, за вимогами апеляційної скарги, скаржник зазначає, що станом на 03.12.2019 року, виділені кошти та кошторисні призначення на 2019 рік на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за перебування на навчальних зборах Миколаївським обласним військовим комісаріатом, м.Миколаїв були витрачені в повному обсязі, при цьому останнім було неодноразово подано Заявки до вищого командування на додаткове фінансування відповідача для компенсації виплат середньої заробітної плати підприємствам.

Проте, як вказано апелянтом, додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2019 році не фінансувалися, кошторисні призначення не надавалися, з огляду на що, ІНФОРМАЦІЯ_5 подавалась додаткова Заявка до вищого командування, адже додаткова потреба ІНФОРМАЦІЯ_1 в бюджетних призначеннях до кінця 2019 року складала 2632224 грн. 98 коп.

Разом з тим, апелянт, посилаючись на положення ст. 3, ч. 12 ст. 23 та п.1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зауважив, що у Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відсутні зареєстровані у Держказначействі зобов`язання, а також відшкодування витрат за 2019 рік є виплатою минулих років.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року у справі №915/42/22 відкрито апеляційне провадження, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

08.06.2023 року до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №1133/23/Д2), в якому позивач просить суд в задоволенні апеляційної скарги Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/42/22 відмовити в повному обсязі. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу позивач, посилаючись низку законодавчих актів, які регулюють порядок виплати середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві та практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Приписи п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначають, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на момент подання позову у даній справі складає 268400 грн.).

В порядку спрощеного провадження за законом підлягають розгляду малозначні справи, і в даному випадку єдиним критерієм для такого розгляду є саме ціна позову. Судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку справа № 915/42/22 відповідає ознакам малозначної справи за законом, оскільки ціна позову складає 4723 грн. 41 коп.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року у справі №915/42/22 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області і Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та не оспорено сторонами наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 є правонаступником всіх прав та обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 зі збереженням усіх реквізитів (коду ЄДРПОУ, номерів розрахункових рахунків, контактних даних: адреси, номеру телефону).

Згідно повідомлення керівника підприємства, підписаного Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 28.08.2019 року підлягав призову на навчальні збори терміном на 10 днів, внаслідок чого, 14.08.2019 року ОСОБА_3 до начальника Подільської дистанції сигналізації та зв`язку було подано заяву про звільнення його від роботи на час проходження військових навчальних зборів з 28.08.2019 року на 10 днів.

Наказом начальника дистанції Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Одеса від 15.08.2019 року №ШЧ-04/683 ОСОБА_3 , електромеханіка дільниці ІІ групи цеху зв`язку Орлик Кам`яний міст було увільнено від виконання обов`язків з 28.08.2019 року по 06.09.2019 року на час призову на навчальні збори зі збереженням середнього заробітку.

За період проходження військових зборів з 28.08.2019 року по 06.09.2019 року середня заробітна плата ОСОБА_3 склала 4723 грн. 41 коп., про що свідчать наявні у матеріалах справи відомість на виплату середньої заробітної плати працівника ВП «Подільська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», увільненого від роботи на час військових зборів та рахунок від 02.09.2019 року №198-236.

Про вказане вище нарахування позивач повідомив відповідача листом від 05.09.2019 року №ШЧ-06/1023 у відповідь на лист Первомайського об`єднання міського військового комісаріату від 04.09.2019 року №3630/14.

Листом від 10.06.2021 року №ШЧ/01-07-438 Регіональна філія «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомила Військового комісара Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки про наявність у останнього перед Залізницею заборгованості та просила надати письмову відповідь щодо термінів її погашення, а також повернути узгоджені Миколаївським обласним центром комплектування та соціальної підтримки акти звірки взаєморозрахунків.

07.06.2021 року Регіональна філія «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» знову звернулася до Військового комісара Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки з листом №ШЧ-06/456, у якому просила у строк до 25.06.2021 року повідомити про терміни погашення заборгованості та повернути акти звірки взаєморозрахунків.

Вказані листи позивачем на адресу відповідача було направлено поштовими повідомленнями та отримані останнім, про що свідчить особистий підпис та дата отримання на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення від 15.06.2021 року, 23.06.2023 року відповідно.

Доказів щодо оплати відповідачем позивачу сума нарахованої останнім заборгованості, матеріали господарської справи не містять.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо компенсації заробітної плати за період перебування військовозобов`язаного працівника ОСОБА_3 на навчальних зборах стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Одеса грошових коштів у розмірі 4723 грн. 41 коп., як відшкодування середнього заробітку працівнику Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за час проходження військових зборів.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частина 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Згідно з ч. 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними, в розумінні ст. 1 наведеного Закону, є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт по забезпеченню оборони держави.

Відповідно до ч. 4, 9, 11, 13 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону. Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору. За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності. Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №1644 від 23.11.2006 «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам» виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, у тому числі резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, виходячи із заробітку за два останні місяці.

Відповідно до п. 7, 8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України №80 від 12.03.2007 року, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1644 від 23.11.2006 року, за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Згідно з п. 11, 12, 13 Інструкції виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами. Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією. Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Отже, підставою для здійснення компенсації витрат підприємства є рахунок підприємства та відомість на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним.

На підтвердження вищезазначених обставин позивачем відповідачу було надано відомість на виплату середньої заробітної плати, працівника ВП «Подільська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», увільненого від роботи на час військових зборів ОСОБА_3 за період з 28.08.2019 року по 06.09.2019 року в сумі 4723 грн. 41 коп. та рахунок на оплату від 02.09.2019 року №198-236 на суму 4723 грн. 41 коп., з призначенням платежу: компенсація заробітної плати за період перебування на військових зборах ОСОБА_3 з 28.08.2019 року по 06.09.2019 року.

Згідно з п. 4.6. Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №560 від 11.11.2009 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 року за №1162/17178) з подальшими змінами та доповненнями, визначено, що командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи), тощо.

Обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зобов`язані після закінчення навчальних зборів (п.4.7. Інструкції): відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку, тощо.

Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013 року, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у п. 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони України.

Разом з тим, в силу наведених положень законодавства відповідач ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Миколаїв) є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику, який проходив військові збори, середньої заробітної плати, проте належним чином свого обов`язку не виконав, чим порушив майнові права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Проте, всупереч наведеному вище, відповідачем не здійснено відшкодування витрат позивачеві жодним чином.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності фінансування для компенсації виплат середньої заробітної плати підприємствам, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що законодавством не передбачена залежність відшкодування витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним від фактичного фінансування відповідача чи випадки повного або часткового його звільнення від такого обов`язку.

Крім того, у рішення Конституційного Суду України неодноразово висловлювалась правова позиція щодо неможливості поставлення гарантованих законом виплат, пільг тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 року у справі №908/3349/16.

Також, у постанові Об`єднаної Палати від 03.12.2021 у справі № 915/634/20 Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі, при цьому, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року у справі №915/42/22 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року у справі №915/42/22 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 року у справі №915/42/22 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Cудді Н.М. Принцевська

А.І. Ярош