РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2023Справа № 910/10245/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ бізнес девелопмент"

про стягнення 55989,23 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна суспільна телерадіокомпанія України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ бізнес девелопмент" про стягнення за договором про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 15.07.2019 № 294-7/4 основного боргу в розмірі 53205,53 грн., трьох процентів річних у розмірі 167,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 1476,56 грн. та пені в розмірі 1139,15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Дана ухвала суду направлялася, зокрема, відповідачу на юридичну адресу, вручення якої підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням із відміткою про вручення. Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019 між позивачем, як балансоутримувачем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 294-7/4, за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 11 (далі - будівля), а також утримання прибудинкової території, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на утримання будівлі пропорційно до займаної ним площі та надання комунальних послуг відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору орендар користується нерухомим майном загальною площею 43,60 кв.м., а саме № 15, 16, поверх 1, літ. А, група приміщень « 2» згідно з технічним паспортом, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна від 19.06.2019 № 293-7/4.

У розділі 2 договору сторони погодили, що орієнтовний перелік послуг, орієнтовна вартість (розмір) витрат балансоутримувача на місяць, визначаються у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною. Орієнтовна вартість (розмір) витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, що вказана у додатку № 1 до цього договору може бути змінена балансоутримувачем в односторонньому порядку у випадку зміни діючих тарифів на послуги, що надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання та/або зміни розміру та/чи складу витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що фактична щомісячна вартість (розмір) витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг зазначається в акті про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Оплата вартості витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди (за виключенням витрат орендодавця по сплаті податку на землю та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки) та комунальних послуг, що надаються орендарю, здійснюється орендарем щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача на підставі рахунків балансоутримувача, але в будь-якому випадку не пізніше 15 числа кожного поточного місяця, що слідує за звітним місяцем. Оплата вартості витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг за грудень місяць кожного поточного року на підставі рахунків балансоутримувача, але в будь-якому випадку не пізніше 25 грудня (пункт 2.4. договору).

Згідно з пунктом 3.1.3. договору після закінчення звітного періоду, але в будь-якому випадку не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа кожного поточного місяця, що слідує за звітним місяцем, підготувати та передати, або надіслати орендарю поштовим відправленням на адресу, зазначену в договорі, два примірники акта про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг (акт відшкодування комунальних послуг). У випадку, якщо протягом періоду, визначеного п. 3.2.14. договору, балансоутримувач не отримає підписаний орендарем оригінальний примірник акта відшкодування комунальних послуг, останній вважається підписаним, а послуги такими., що дійсно надані належним чином в установлений строк і прийняті орендарем в обсязі та на умовах, вказаних в акті.

Після отримання від балансоутримувача двох примірників акта відшкодування комунальних послуг протягом чотирьох робочих днів підписати зазначені примірники. Після підписання акта відшкодування комунальних послуг протягом двох робочих днів передати, або надіслати Балансоутримувачу поштовим відправленням на адресу, зазначену в договорі, один оригінальний примірник підписаного акта відшкодування комунальних послуг (пункт 3.2.14. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до 18.05.2022 включно. Умови договору поширюють свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 19.06.2019 згідно з частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

10.04.2020, 30.04.2020, 11.01.2021 сторонами до договору укладені додаткові угоди № 1-3 відповідно, якими внесені зміни до пункту 1 додатку щодо підходу до визначення вартості витрат позивача.

30.09.2021 сторони підписали додаткову угоду № 4 до договору, якою погодили можливість підписання, надсилання, отримання та зберігання електронних документів із застосуванням електронного цифрового підпису засобами телекомунікаційного зв`язку за допомогою онлайн-сервісу електронного документообігу "Вчасно".

Надалі, 12.09.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 5 до договору, якою тимчасово призупинено зобов`язання за договором з 24.02.2022 по 24.04.2022.

Поряд із цим, сторонами підписані акти про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 31.12.2021 на суму 3128,72 грн., акт від 31.01.2022 на суму 5709,16 грн., а також відповідачу направлено через сервіс «Вчасно» акт від 28.02.2022 на суму 3943,88 грн., уточнюючий акт від 28.04.2022 до акта від 28.02.2022 на суму 3239,63 грн., акт від 30.04.2022 на суму 183,64 грн., акт від 18.05.2022 на суму 40944,38 грн.

Крім того, відповідачу направлені через сервіс «Вчасно» рахунки на оплату від 31.12.2021, від 31.01.2022 року. Також, 23.09.2022 позивач направив засобами поштового зв`язку відповідачу рахунки на оплату від 28.02.2022, від 30.04.2022, від 18.05.2022 року.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору від 15.07.2019 № 294-7/4 сторонами підписані акти про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 31.12.2021 на суму 3128,72 грн. та акт від 31.01.2022 на суму 5709,16 грн.

До того ж, відповідачу через погоджений сторонами онлайн-сервіс електронного документообігу "Вчасно" позивачем направлялися акт від 28.02.2022 на суму 3943,88 грн., уточнюючий акт від 28.04.2022 до акта від 28.02.2022 на суму 3239,63 грн., акт від 30.04.2022 на суму 183,64 грн., акт від 18.05.2022 на суму 40944,38 грн.

Дані акти згідно з пунктами 3.1.3, 3.2.14 договору вважаються підписаними, а послуги такими, що надані належним чином та прийняті відповідачем.

При цьому, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем зауважень щодо якості чи обсягу наданих позивачем послуг.

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача в розмірі 53205,53 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховані три проценти річних у розмірі 167,99 грн., інфляційні втрати в розмірі 1476,56 грн. та пеня в розмірі 1139,15 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

У пункті 5.3 договору сторони погодили, що у випадку невиконання орендарем грошових зобов`язань за цим договором останній зобов`язується сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня нараховується за весь час існування такого зобов`язання до повного його виконання орендарем.

Із розрахунку позивача слідує, що останнім нараховано (на накопичувальну суму боргу) 49,54 грн. пені на суму боргу 3128,72 грн. за період з 20.01.2022 по 17.02.2022; 1089,60 грн. пені на суму боргу 8837,88 грн. за період з 18.02.2022 по 20.07.2022 року.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку про задоволення відповідної позовної вимоги в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку останнім нараховано (на накопичувальну суму боргу) 7,46 грн. трьох процентів річних та 50,06 грн. інфляційних втрат на суму боргу 3128,72 грн. за період з 20.01.2022 по 17.02.2022; 160,53 грн. трьох процентів річних та 1426,50 грн. інфляційних втрат на суму боргу 8837,88 грн. за період з 18.02.2022 по 26.09.2022 року.

За арифметичним перерахунком суду інфляційні втрати та три проценти річних підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ бізнес девелопмент" (03039, м. Київ, пров. Руслана Лужевського, 14; ідентифікаційний код 40681039) на користь Акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 42; ідентифікаційний код 23152907) 53205 (п`ятдесят три тисячі двісті п`ять) грн. 53 коп. основного боргу, 167 (сто шістдесят сім) грн. 99 коп. трьох процентів річних, 1476 (одну тисячу чотириста сімдесят шість) грн. 56 коп. інфляційних втрат, 1139 (одну тисячу сто тридцять дев`ять) грн. 15 коп. пені, а також 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова