ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. Справа№ 910/15587/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю учасників справи та їх представників:

від ОСОБА_1 : Тютюнник Ю.О. - за ордером серія АА № 1273899 від 31.01.2023;

Євтушенко І.А. (особисто);

від ОСОБА_2 : Перепелиця О.В. - за ордером серія АІ № 1146616 від 10.01.2022.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 (суддя Івченко А.М., повний текст ухвали складено та підписано - 03.11.2022)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 (суддя Івченко А.М., повний текст ухвали складено та підписано - 03.11.2022) визнано кредиторами у справі № 910/15587/21: Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» на суму 156 454 500,86 грн, з яких: 4 540,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 22 421 872,37 грн - вимоги другої черги; 134 028 088,49 грн - вимоги третьої черги; Головне управління ДПС у м. Києві на суму 13 912,22 грн, з яких: 4 540,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 9 372,22 грн - вимоги другої черги; ОСОБА_2 на суму 2 835 723,24 грн, з яких: 4 962,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 2 830 761,24 грн - вимоги другої черги.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 45, 47, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ), ст.ст. 202, 204, 259, 549, 611, 625, 627-629 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 232 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) та мотивоване обґрунтованістю кредиторських вимог заявників.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

ОСОБА_1 не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» та ОСОБА_2 , звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 та прийняти нове судове рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваною ухвалою суду в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» та ОСОБА_2 , оскільки на переконання скаржника, дані вимоги є частково обґрунтованими, а отже підлягають зменшенню.

У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що погоджується з грошовими вимогами, які стосуються сум визнаних Києво - Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-746/2011, проте нарахування сум і штрафних санкцій поза межами вищезазначеного судового рішення є необґрунтованим.

Також, на думку ОСОБА_1 , сума пені нарахованої Акціонерним товариством «Міжнародний резервний банк» приблизно у вісім разів перевищує суму боргу, а відтак, суд першої інстанції мав застосувати приписи ст. 233 ГК України та зменшити розмір санкцій.

Крім того, у апеляційній скарзі скаржник заявляє заяву про застосування термінів позовної давності до вимог Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в розрізі сплати пені.

Поміж іншого, ОСОБА_1 посилається на те, що у відповідності до п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позичальник звільняється від обов`язків сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

До того ж, скаржник вказує, що останнім визнається заборгованість визначена за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2012 у справі № 2-1477/12, а також за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21.12.2012 у справі № 2-5755/12, при цьому ОСОБА_1 звертає увагу на те, що вищевказані судові рішення набрали законної сили. Інших нарахувань та сум основної заборгованості, інфляційних втрат, 3 % річних та процентів на стягнення за даними рішеннями суду не передбачено виходячи з того, що за даними правовідносинами за борговими зобов`язаннями, які виникли між тими самими сторонами вже вирішено спір по суті із тих самих підстав.

Окрім того, враховуючи приписи ст. 267 ЦК України, боржник вважає, що у зв?язку зі спливом позовної давності є підстави про застосування строків позовної давності по безпідставно нарахованих сумах в межах правовідносин, в яких було вирішено спір на підставі рішень Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2012 у справі № 2-1477/12, від 21.12.2012 у справі № 2-5755/12, а саме по нарахованих сумах вимог в заяві від 31.01.2022 ОСОБА_2 , за прострочення оплати позик інфляційних втрат, 3 % річних, процентів за користування коштами з 22.12.2012 по 07.12.2021.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

18.01.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого останній просить суд, ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу боржника - без задоволення.

30.01.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого останнє просить суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги в частині оскарження кредиторських вимог Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк», а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 залишити без змін.

06.03.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» надійшов супровідний лист б/н від 01.03.2023 з додатками, зокрема, із детальним розрахунком грошових вимог до ОСОБА_1 .

17.03.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшов контррозрахунок на розрахунок заборгованості кредитора Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» та пояснення до нього.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2022 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя ОСОБА_3, судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 у справі № 910/15587/21 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15587/21 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

07.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/15587/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 910/15587/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 залишено без руху.

28.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків на вимогу ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 910/15587/21 з додатком, а саме із квитанцією № 0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 11 653,00 грн.

Також, у вищевказаному клопотанні ОСОБА_1 уточнив вимоги апеляційної скарги, згідно з якими останній просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» та ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5/23 від 03.01.2023 у зв?язку з перебуванням суддів Доманської М.Л. та Пантелієнка В.О., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15587/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2023 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_3, судді: Сотніков С.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2023 у справі № 910/15587/21 задоволено клопотання ОСОБА_1 та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 призначено на 01.02.2023.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/434/23 від 30.01.2023 у зв?язку з перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15587/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_3, судді: Доманська М.Л., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 у справі № 910/15587/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді ОСОБА_3, суддів: Доманської М.Л., Полякова Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 у справі № 910/15587/21, зокрема, задоволено клопотання Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про призначення у справі № 910/15587/21 відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 у справі № 910/15587/21 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 відкладено на 29.03.2023; зобов`язано Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» надати детальний розрахунок грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 , складений відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 КУзПБ станом до дня відкриття даної справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 окремо по кожній із заявлених вимог по боргу, процентам тощо; додатково надати вказаний розрахунок грошових вимог до ОСОБА_1 , складений з урахуванням встановленого строку позовної давності окремо по кожному простроченому боржником щомісячному платежу за договором про відкриття кредитної лінії від 21.05.2008 № 15-05-08/ФО; докази надіслання вказаних розрахунків фізичній особі ОСОБА_1 . Зобов`язати фізичну особу ОСОБА_1 надати контррозрахунок щодо розрахунків Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк», складений з урахуванням встановленого строку позовної давності окремо по кожному простроченому боржником щомісячному платежу за договором про відкриття кредитної лінії від 21.05.2008 № 15-05-08/ФО.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 у справі № 910/15587/21 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 відкладено на 26.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі № 910/15587/21 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 відкладено на 17.05.2023; учасникам справи надати письмові пояснення щодо оспорюваних кредиторських вимог з урахуванням позицій Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/374/23 від 04.05.2023 у зв?язку із звільненням ОСОБА_3 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15587/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 910/15587/21 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Пантелієнко В.О.; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 призначено на 14.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 у справі № 910/15587/21 оголошено перерву у даній справі до 26.06.2023.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2193/23 від 20.06.2023 у зв?язку з перебуванням судді Грека Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15587/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі № 910/15587/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.

Явка представників сторін

У судове засідання 26.06.2023 з`явилися представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представник.

Представник Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» у судове засідання 26.06.2023 не з`явився; про час, місце та дату судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином; у клопотанні б/н від 13.06.2023 просив судове засідання без участі представника кредитора.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника.

Позиції учасників справи

26.06.2023 у судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з урахуванням контррозрахунків, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 скасувати.

Представник ОСОБА_2 та особисто ОСОБА_2 заперечували проти вимог апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просили відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

23.09.2021 фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у відповідності до книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі № 910/15587/21 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у визначений законом спосіб; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 26.02.2013 № 222); заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 08.01.2022 для подачі до Господарського суду м. Києва відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 08.02.2022 для підготовки та подання до Господарського суду м. Києва плану реструктуризації боргів боржника; визначено дату проведення попереднього судового засідання на 09.02.22; зобов`язано керуючого реструктуризацією у строк до 08.02.2022 провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601) надати керуючому реструктуризацією боргів боржника та суду інформацію про перетинання боржником та членами його сім`ї державного кордону за останні три роки; зобов`язано банківські установи, в яких відкрито рахунки боржника надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про залишок коштів на рахунках боржника.

31.12.2021 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

13.01.2022 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_2 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

За наслідками розгляду, зокрема, вищевказаних заяв з грошовими вимогами постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Статтею 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Згідно з ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Положеннями ст. 133 КУзПБ встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, 31.12.2021 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

Слід зазначити, що заява надійшла в межах встановленого строку.

На обгрунтування вищевказаної заяви заявник вказує, що 21.05.2008, між Закритим акціонерним товариством «Банк НРБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МР БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №15-05-08/ФО.

На підставі укладеного Кредитного договору (п. 1.1.) Банком відкрито Позичальнику відновлювальну Кредитну лінію (надалі - Кредитна лінія) та зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (надалі - Кредит) у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався використовувати Кредит на цілі, зазначені в п.1.5. Кредитного договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування Кредитом, а також повернути Банку Кредит у розмірах та у строки, передбачені Кредитним договором.

У відповідності до п. 1.2. Кредитного договору ліміт кредитної лінії становив 600 000 доларів США 00 центів.

З дати укладення Кредитного договору діяла фіксована процентна ставка, яка складала 13,25% річних (1.3. Кредитного договору).

Пунктом 1.4. Кредитного договору передбачено, що - « 21» травня 2015 року було визначено як останній день дії Кредитної лінії.

В силу ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором щодо надання кредитних коштів позичальнику виконав в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позичальник зобов`язувався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором.

У розділі 6. Кредитного договору сторони досягли згоди щодо порядку нарахування та сплати процентів за користування кредитом.

За змістом п. 6.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому 1.3 цього Договору.

Проценти за Кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за Кредитною лінією (п. 6.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 6.4. Кредитних договорів, нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в останній день дії Кредитної лінії (21 травня 2015 року), а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитною лінією в таких день - то нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитною лінією.

Необхідно вказати, що сторони в кредитних договорах на власний розсуд погодили розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, що відповідає положенням ст. 1056-1 ЦК України та ст. 1048 ЦК України, та правовим позиціям Верховного Суду.

У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо виплати процентів за користування кредитом та повернення наданого йому, банк звернувся за захистом своїх прав до суду.

Так, рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2011 у справі № 2-746/2011 задоволено в повному обсязі позовні вимоги Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 451 763 долари США 82 центи та 3 887 895,81 грн, судовий збір в розмірі 1 700,00 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в сумі 120 грн.

В подальшому, постановою від 18.08.2016 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було відкритого виконавче провадження №51963514 на виконання рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2011 у справі № 2-746/2011.

Відповідно до ст. 121 КУзПБ ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 введено мораторій на задоволення боргів Боржника та зупинено вчинення виконавчих дій стосовно боржника.

У заяві Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про грошові вимоги до боржника від 31.12.2021, Банк просить визнати грошові вимоги кредитора до боржника у загальній сумі 156 449 960,87 грн, з огляду на таке.

Загальна заборгованість позичальника за кредитом по вищезазначеному договору становить 5 750 208,98 (П`ять мільйонів сімсот п`ятдесят тисяч двісті вісім доларів США 98 центів), що по курсу НБУ станом на 31.12.2021 (курс долара США по відношенню до гривні 27,2077) складає 156 449 960,87 грн.

Загальна сума заборгованості позичальника перед Банком (станом на « 08» грудня 2021 року) складається з:

- загальної заборгованості за кредитом - 266 496,00 Доларів США (з них простроченої - 266 496,00 Доларів США), що по курсу НБУ станом на 31.12.2021 (курс долара США по відношенню до гривні 27,2077) складає 7 250 743,22 грн;

- процентів за користування кредитом - 557 604,25 Доларів США (з них прострочених - 553 974,93 Доларів США), що по курсу НБУ станом на 31.12.2021 (курс долара США по відношенню до гривні 27,2077) складає 15 171 129,15 грн;

- пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом - 1 993 776,85 Доларів США, що по курсу НБУ станом на 31.12.2021 (курс долара США по відношенню до гривні 27,2077) складає 54 246 082,40 грн;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2 932 331,88 Доларів США, що по курсу НБУ станом на 31.12.2021 (курс долара США по відношенню до гривні 27,2077) складає 79 782 006,09 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 4 ст. 232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

У відповідності до п. 6.4. Кредитних договорів, нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в останній день дії Кредитної лінії (21 травня 2015 року), а у випадку, якщо Позичальник не поверне загальну заборгованість за Кредитною лінією в таких день - то нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за Кредитною лінією.

Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

У частині 1 статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, п. 6.2. Кредитних договорів сторони погодили порядок та розмір нарахування процентів після завершення строку кредитування, що узгоджується з положеннями ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, боржник зобов`язаний сплатити неустойку у відповідності до умов Договору.

За змістом п. 10.1. Кредитних договорів, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку неустойку (пеню) у розмірі 0,2 % від простроченої суми за кожний день прострочення:

а) за прострочення терміну/ів повернення Кредиту, який/які визначено в п. 8.1. цього Договору;

б) за прострочення строку повернення повної суми заборгованості за Кредитною лінією за вимогою Банку в достроковому порядку, який визначено в п. 8.4. цього Договору;

в) за прострочення терміну /ів сплати процентів за користування Кредитом, які визначені ст. 6 Кредитного договору.

г) за прострочення строку/ів сплати комісій, які визначені ст. 5 цього Договору, та/або інших комісій передбачених цим Договором.

Для розрахунку пені приймається 360 днів у році - для Кредиту, наданого Позичальнику в іноземній валюті, та фактичної кількості днів у році - для Кредиту, наданого Позичальнику в національній валюті.

Положеннями ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п. 10.3. Кредитних договорів, нарахування пені і інших штрафних санкцій, які передбачені цим Договором, припиняється в момент виконання Позичальником зобов`язання, за невиконання якого така пеня чи інша штрафна санкція була застосована до позичальника.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 1 статті 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

При цьому, п. 11.5. Кредитного договору передбачено, що за будь-якими вимогами сторін, які випливають за Кредитним договором, встановлюється позовна давність тривалістю у три роки.

Таким чином, користуючись загальними засадами цивільного законодавства, а саме свободою договору, банк та боржник погодили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, котрий починається з першого дня прострочення виконання зобов`язання, зазначеного в п. 10.1. цього договору і припиняється в момент виконання позичальником зобов`язання, та позовна давність за такими вимогами становить три роки.

Отже, Акціонерним товариством «Міжнародний резервний банк» заявляються вимоги щодо стягнення пені в межах строків встановлених Кредитним договором та строків позовної давності.

Разом з тим, згідно з п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

В подальшому, постановами Кабінету Міністрів України, дія карантину неодноразово продовжувалася; запроваджений з 12.03.2020 карантин не переривався і наразі триває, що є загальновідомою обставиною.

Так, із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Міжнародний резервний банк» за Кредитним договором № 15-05-08/ФО від 21.05.2008 вбачається, що нарахування банком пені з 12.03.2020 не здійснювалося.

Станом на день подання даної заяви (31.12.2021) заборгованість ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Міжнародний резервний банк» за Кредитним договором не погашена.

Отже, відповідно до положень законодавства України та умов Кредитного договору, розрахунку заборгованості та виписок по банківським рахункам боржника, на момент відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у Банка обґрунтовано виникло право звернутись до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги саме в розмірі 156 449 960,87 гривень.

За таких обставин, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов вірного висновку про визнання Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» кредитором боржника на суму 22 421 872,37 грн - вимоги другої черги; 134 028 088,49 грн - третя черга. Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 540,00 грн.

Також, як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, 13.01.2022 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_2 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

Необхідно вказати, що зазначена вище заява направлена до суду 10.01.2022, оголошення на сайті - 10.12.2021, а відтак, остання надійшла в межах встановленого строку.

На обгрунтування вищевказаної заяви ОСОБА_2 зазначає, що згідно з розпискою від 26.07.2008 від кредитора боржником отримано в позику 18000 Євро, 8000 доларів США, 70000 гривень - із зобов`язанням повернення до 26.09.2008.

Відповідно до розписки від 04.09.2008 від кредитора боржником отримано в позику 50000 гривень - із зобов`язанням повернення до 04.10.2008.

У відповідності до розписки від 26.09.2008 від кредитора боржником отримано в позику 3000 доларів США - без зазначення строку повернення.

Так, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2012 у справі № 2-1477/12, встановлено факт заборгованості боржника перед кредитором та зобов`язано стягнути з боржника на користь кредитора заборгованість станом на 01.09.2011 в сумах:

- за розпискою від 26.07.2008: основний борг: 176 389,20 грн, 63 944,00 грн, 70 000,00 грн; інфляційні втрати: 25 756,77 грн; 3% - річних: 6 144,66 грн, 15 483,55 грн, 5 613,08 грн; проценти за користування позиками: 21 345,21 грн, 53 786,55 грн, 18 874,99 грн;

- за розпискою від 04.09.2008: основний борг: 50 000,00 грн; інфляційні втрати: 18 397,69 грн; 3% - річних: 4 356,16 грн; проценти за користування позиками: 14 477,73 грн;

- за розпискою від 26.09.2008: основний борг: 23 979,00 грн; 3% - річних: 1 360,80 грн; проценти за користування позиками: 6 901,95 грн;

судові витрати: 1820,00 грн.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21.12.2012 у справі №2-5755/12, встановлено факт заборгованості боржника перед кредитором та зобов`язано стягнути з боржника на користь кредитора заборгованість станом на 21.12.2012, що вміщує інфляційних втрат, 3% - річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України, процентів за користування позиками за ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а саме за розписками:

- за розпискою від 26.07.2008: інфляційні втрати: 7 800,20 грн; 3% - річних: 9 376,12 грн; проценти за користування позикою: 23 234,86 грн;

- за розпискою від 04.09.2008: інфляційні втрати: 603,00 грн; 3% річних: 1 722,09 грн; проценти за користування позикою: 4 374,18 грн.

- за розпискою від 26.09.2008: 3% річних: 836,95 грн; проценти за користування позикою: 2 109,19 грн; судові витрати: 500,56 грн.

Слід зазначити, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2012 у справі № 2-1477/12, від 21.12.2012 у справі № 2-5755/12 набрали законної сили, не оскаржені боржником; на виконання видано Виконавчі листи, які подані до виконання до компетентної державної виконавчої служби. Відкрито виконавчі провадження ВП № 33814387: на загальну суму 578 631,34 грн; ВП № 49463501: на загальну суму 50 056,59 грн.

Солом`янський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на адвокатські запити було надано відповіді про хід здійснення виконавчих дій згідно вищевказаних виконавчих проваджень, а саме, що здійснено арешт майна, рахунків Боржника, заборону виїзду за межі України та про не виявлення активів, майна Боржника.

Згідно з рішенням-1 зобов`язання за вищевказаними позиками з дат ухвалення вищевказаних судових рішень на час подання даної заяви змінилися основні борги за розписками згідно офіційного курсу НБУ до іноземної валюти згідно валютних позик, проте, інфляційні втрати, 3% - річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України), проценти за користування позиками (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) залишаються незмінними на дату ухвалення рішення-1 та - 2, а саме, зміни у відповідності до рішення-1: за розпискою від 26.07.2008: основний борг: 582 177,60 грн + 23 1903,20 грн + 70 000,00 грн = 884 080,80 грн. За розпискою від 26.09.2008: основний борг: 86 963,70 грн.

Відтак, з огляду на вищевказані судові рішення (рішення-1, рішення-2), а саме встановленим по ним фактам та обставинам доведених отриманих вищевказаних позик, заборгованостей по ним, чинного законодавства, кредитор має право на додаткове нарахування та стягнення з боржника інфляційних втрат, 3% - річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України), процентів за користування позики (ч. 1 ст.1048 ЦК України) до дня фактичного розрахунку чи подання даної заяви, з врахуванням встановленого мораторію згідно з ухвалою від 08.12.2021 у даній справі, з наступного дня з дати винесення останнього судового рішення - рішення-2 датованого 21.12.2012 - а саме з 22.12.2012 по 07.12.2021, не врахованих вищевказаними судовими рішенням-1, рішенням-2.

Таким чином, заборгованість боржника перед кредитором становить: основний борг - 1 021 044,50 грн; інфляційні витрати -124 426,12 грн; 3 % річних - 311 763,79 грн; проценти - 1 371 206,27 грн; судові витрати 2 320,56 грн.

При цьому, як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що у зв?язку зі спливом позовної давності є підстави про застосування строків позовної давності по безпідставно нарахованих сумах в межах правовідносин, в яких було вирішено спір на підставі рішень Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2012 у справі № 2-1477/12, від 21.12.2012 у справі № 2-5755/12, а саме по нарахованих сумах вимог в заяві від 31.01.2022 ОСОБА_2 , за прострочення оплати позик інфляційних втрат, 3 % річних, процентів за користування коштами з 22.12.2012 по 07.12.2021.

Згідно з положенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення ч. 3 ст. 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Близькі за змістом правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21.10.2020 у справі №509/3589/16-ц, від 04.09.2019 у справі №311/380/16-ц, від 13.11.2019 у справі 496/4057/16-ц, від 04.12.2019 у справі №761/11035/14-ц, від 06.05.2020 у справі №607/14527/15-ц, від 02.10.2019 у справі №175/5093/15-ц.

В силу приписів ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Тобто, суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію, а також переглядає в апеляційному порядку законність винесення судових актів, прийнятих місцевими господарськими судами, в межах доводів апеляційної скарги, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Водночас, судом враховано висновки Верховного Суду викладені в постанові від 27.05.2021 у справі № 911/4923/14, за якими згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Аналогічний висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц.

Отже, умовою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції, є неналежне (без дотримання вимог процесуального законодавства) повідомлення його сторони про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції.

Разом з тим, слід зазначити, що боржник належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції та мав достатньо часу для звернення до суду із заявою про застосування позовної давності щодо вимог ОСОБА_2 , однак боржник своїм правом не скористався.

Тобто, станом на дату розгляду судом першої інстанції справи та ухвалення за наслідками такого розгляду оскаржуваного судового рішення, в матеріалах справи була відсутня заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності щодо вимог ОСОБА_2 на підставі приписів ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не подавав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо вимог ОСОБА_2 у суді першої інстанції до ухвалення цим судом оскаржуваного судового рішення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави застосовувати вказані норми матеріального права та відмовляти у визнанні заявлених вимог з цих підстав, з огляду на що, відповідна заява не заслуговує на увагу та не підлягає задоволенню.

За таких обставин, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов правомірного висновку про визнання ОСОБА_2 кредитором боржника на суму 2 830 761,24 грн - вимоги другої черги. Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 962,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі № 910/15587/21 залишити без змін.

3. Справу № 910/15587/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 04.07.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

В.О. Пантелієнко