ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2023 р. Справа№ 910/6339/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Сімчук І.А.;

розглянувши заяву

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» адвоката Журавель Т.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

при розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 (повний текст складено 03.10.2022)

у справі № 910/6339/22 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.

13.04.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» (далі - ТОВ «Промвагонтранс») адвокат Журавель Т.С. звернлась до Північного апеляційного господарського суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») на користь ТОВ «Промвагонтранс» 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених ним витрат позивач надав (в копіях): договір від 26.01.2022 про надання правової (правничої) допомоги; доручення від 25.01.2023; акт від 13.04.2023 про виконання доручення від 25.01.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 27.04.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Демидова А.М., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Промвагонтранс» адвоката Журавель Т.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Розгляд заяви призначено на 03.07.2023.

30.06.2023 від представника ТОВ «Промвагонтранс» адвоката Журавель Т.С. надійшла заява, у якій заявниця просила здійснити розгляд поданої заяви без участі представника позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 прийнято заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» адвоката Журавель Т.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі №910/6339/22 до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» адвоката Журавель Т.С. прийнято до провадження колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., А.М., Корсак В.А. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023 (у зв`язку з відпусткою судді Демидової А.М.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 заяву представника АТ «Укрзалізниця» адвоката Ігоря Сімчука про участь у судовому засіданні, призначеному на 03.07.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Доручено представнику АТ «Укрзалізниця» адвокату Ігорю Сімчуку забезпечити проведення судового засідання у справі №910/6339/22 в режимі відеоконференції 03.07.2023. Разом з тим цей представник з`явився в судове засідання 0307.2023 особисто і надав пояснення суду безпосередньо.

Позиції учасників справи.

АТ «Укрзалізниця» подало клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якому вважає, що заявлена позивачем сума вартості правової (правничої) допомоги у розмірі 5 000,00 грн не відповідає жодному критерію, передбаченому ч. 4 ст. 126 ГПК України; сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та підлягає зменшенню у зв`язку з тим, що вони не відповідають критеріям реальності, необхідності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідач зазначає, що позивач заявив одну вимогу на суму 185 210,00 грн, що є незначною сумою; вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи нічим не підтверджується; спір у справі є незначної складності, матеріали справи не містять великої кількості документів які підлягали витребуванню та дослідженню (вивченню), на збирання та опрацювання яких адвокат потребував значних з трат часу; відзив на апеляційну скаргу аналогічний за змістом до позовної заяви та відповіді на відзив; нові доводи та заперечення, які були наведені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції у відзиві на апеляційну скарг відсутні.

АТ «Укрзалізниця» відзначає, що представник позивача в акті від 25.01.2023 зазначив про надання послуги з підготовки та подання заяви на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 у справі №910/8192/22 та вважає незрозумілим, яке відношення має підготовка та подання заяви у справі №910/8192/22 до справи №910/6339/22.

На думку відповідача, якщо представник позивача має на увазі підготовку та подання заяви на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 у справі №910/6339/22, то представник позивача мав змогу уникнути таких витрат надавши до позовної заяви копії документів належної якості. Відтак покладення на відповідача витрат за усунення недоліків, які допустив адвокат позивача під час підготовки позову, є безпідставними та необгрунтованими.

Також АТ «Укрзалізниця» просило врахувати перебування його у вкрай незадовільному матеріальному становищі, що пов`язано з розпочатими російською федерацією повномаштабних військових дій проти України та введенням на території України воєнного стану. АТ «Укрзалізниця» як стратегічне підприємство залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, а відповідні рейси є безкоштовними для людей. Систематично здійснюються ракетні обстріли залізничної інфраструктури і відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави. До повномасштабної військової агресії російської федерації проти України повним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, наразі докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни відповідач несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

У судовому засіданні 03.07.2023 представник АТ «Укрзалізниця» підтримав вказане клопотання і усно, в т. ч. в судових дебатах, просив зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу на 50%, що зафіксовано у звукозаписі судового засідання.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

У липні 2022 року ТОВ «Промвагонсервіс» звернулось до Господарського міста Києва з позовною заявою, у якій просило зобов`язати АТ «Укрзалізниця» внести зміни до особового рахунку ТОВ «Промвагонтранс» шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 185 210,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано АТ «Укрзалізниця» внести зміни до особового рахунку ТОВ «Промвагонтранс», код платника №8258580, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 185 210,00 грн. Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «Промвагонтранс» суму судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2022, АТ «Укрзалізниця» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

ТОВ «Промвагонтранс» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; стягнути з АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «Промвагонтранс» судові витрати.

За текстом відзиву ТОВ «Промвагонтранс» навело попередній розрахунок судових витрат, які позивач поніс або які очікує понести у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом - 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Позивач зазначив, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі №910/6339/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі №910/6339/22 залишено без змін. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покладено на скаржника. Справу №910/6339/22 повернуто до Господарського суду міста Києва.

13.04.2023 представник ТОВ «Промвагонтранс» адвокат Журавель Т.С. звернулася до апеляційного суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «Промвагонтранс» 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Надані заявником документи свідчать про таке.

26.01.2022 ТОВ «Промвагонтранс» (клієнт) та адвокат Журавель Т.С. (адвокат) уклали договір про надання правової допомоги (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги, що передбачені п. 2.1 цього договору, клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової (правничої) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з п. 1.2 договору адвокат надає клієнту правову (правничу) допомогу за дорученням клієнта, які погоджується сторонами шляхом їх підписання. У кожному дорученні сторони погоджують вид і зміст правової допомоги, вартість, а також інші необхідні умови її надання.

Відповідно до п. 4.2 договору надання адвокатом правової (правничої) допомоги здійснюється на підставі погоджених сторонами доручень клієнта. Доручення клієнта може бути погоджене сторонами в письмовій чи усній формі.

Після надання адвокатом правової (правничої) допомоги клієнту сторони можуть підписувати Акт про виконання доручення, який підтверджує належне виконання адвокатом своїх зобов`язань за відповідним дорученням клієнта, якщо належне виконання адвокатом своїх зобов`язань за договором не підтверджене іншими документами, отриманими в ході виконання ним доручення клієнта або не випливає із суті доручення, сторони домовились, якщо клієнт не підписав Акт про виконання доручення впродовж 3 робочих днів з дати його отримання і не повернув Акт в межах цього ж строку адвокату, то цей Акт вважається підписаним клієнтом, а надана правова (правнича) допомога прийнятою клієнтом у повному обсязі, при цьому Акт є чинним за підписом лише одного адвоката (п. 4.6 договору).

Розмір винагороди адвоката визначається у відповідному доручення клієнта, погодженому сторонами. Якщо сторони не домовились про гонорар у дорученні, тоді клієнт повинен оплатити правову допомогу адвокату згідно погодинної ставки роботи адвоката, погодженої сторонами у Додатку до цього договору (п. 5.1 договору).

25.01.2023 сторони підписали доручення (додаток до договору), згідно з п. 1 якого клієнт доручає адвокату представництво інтересів клієнта в Північному апеляційному господарському суді у судовій справі №910/8192/22 за позовом ТОВ «Промвагонтранс» до АТ «Укрзалізниця» про зобов`язання АТ «Укрзалізниця» внести зміни до особового рахунку ТОВ «Промвагонтранс» шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 185 210,00 грн.

У п. п. 2, 3 доручення сторони дійшли згоди про встановлення фіксованого розміру гонорару за надання правової допомоги та погодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5 000,00 грн.

Доручення вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору про надання правової (правничої) допомоги №20126 від 26.01.2022 (п. п. 5, 6 доручення).

13.04.2023 сторони підписали акт про виконання доручення від 25.01.2023, який підтверджує, що адвокат на виконання вказаного доручення надав послуги:

- правовий аналіз рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі №910/6339/22;

- проведення зустрічі між представником клієнта та адвокатом;

- підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/8192/22;

- підготовка та подання заяви на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 у справі №910/8192/22.

Розмір гонорару адвоката становить 5 000,00 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 5 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч.ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону №5076-VI).

Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд встановив, що сторони у договорі погодили фіксований розмір гонорару (5 000,00 грн).

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та / або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

За положенням ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 ч. 3 цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абз. 2 пп. 4.1 п. 4 Рішення від 02.11.2004 №15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, ч. 3 ст. 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Частина 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Зміст ч. 3 ст. 126 ГПК України може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах.

Отже, фактично у матеріалах справи міститься документ (акт про виконання доручення), в якому відображено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного ч. 4 вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у т.ч., але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Колегія суддів враховує доводи поданого АТ «Укрзалізниця» клопотання про зменшення розміру судових витрат та усну заяву представника АТ «Укрзалізниця» в судовому засіданні апеляційної інстанції про зменшення розміру цих витрат на 50%, вважає їх обґрунтованими та такими, що мають бути враховані під час розгляду поданої позивачем заяви.

Суд вважає, що такі дії адвоката як правовий аналіз рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі №910/6339/22 є складовою частиною підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Водночас суд відзначає, що в акті про виконання доручення зазначено про те, що адвокат надав послуги з підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/8192/22, а також з підготовки та подання заяви на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 у справі №910/8192/22.

Враховуючи наявність у матеріалах справи відзиву на апеляційну скаргу на рішення у справі №910/6339/22, колегія суддів вважає таку послугу наданою.

Враховуючи наявність у матеріалах справи заяви на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023, колегія суддів вважає послугу з підготовки та подання такої заяви наданою.

Водночас колегія суддів відзначає, що надання на вимогу апеляційного суду копії доказу належної якості є обов`язком позивача, про що також слушно зазначив відповідач.

Зважаючи на складність справи та виконані адвокатом роботи, беручи до уваги клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат за виконану адвокатом роботу, зокрема, написання відзиву на апеляційну скаргу є завищеним і таким, що не відповідає критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспівмірні з виконаною роботою в суді апеляційної інстанції та підлягають зменшенню на 50%, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2 500,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що заява представника позивача підлягає задоволенню частково, до стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «Промвагонтранс» підлягає 2 500,00 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» адвоката Журавель Т.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Україна, 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою «Промвагонтранс» (Україна, 01015, місто Київ, пров. Запечерний, буд. 2, ) 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

4. Справу №910/6339/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.07.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова