ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року

м. Київ

Cправа № 17-14-01/1494(138/2134/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Картере В. І., Погребняка В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник ОСОБА_1 - Степанова О. В.,

представник ПАТ "Черкасиобленерго" - Чорний К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023

у складі колегії суддів: Полякова Б.М.(головуючий), Отрюха Б.В., Грека Б.М.

та на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2022

у складі судді Дорошенко М.В.

у справі № 17-14-01/1494 (138/2134/20)

за позовом ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства енергетики України

про встановлення фактів та зобов`язання вчинити дії,

На розгляд суду постало питання наявності/відсутності підстав встановлення факту трудових відносин позивача з відповідачем із відображенням в трудовій книжці позивача відповідних записів.

ВСТАНОВИВ

Обставини справи

1. 30.08.2016 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом №01/16-9123, адресованим Фонду державного майна України, надало кандидатуру ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) для призначення виконуючим обов`язки голови правління публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго").

2. 31.08.2016 відбулося засідання наглядової ради ПАТ "Черкасиобленерго", оформлене протоколом від 31.08.2016 №17, на якому були прийняті рішення про:

1) припинення здійснення ОСОБА_2 тимчасового виконання обов`язків голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" та укладеної з нею трудової угоди від 17.04.2015;

2) призначення з моменту прийняття цього рішення ОСОБА_1 особою, яка тимчасово буде здійснювати повноваження голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" до підведення підсумків конкурсного відбору претендентів на заміщення вакантної посади голови правління ПАТ "Черкасиобленерго", та уповноважити ОСОБА_1 від імені товариства підписати трудову угоди з тимчасово здійснюючим повноваження голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" ОСОБА_1;

3) обрання ОСОБА_1 членом правління ПАТ "Черкасиобленерго".

3. 02.09.2016 ОСОБА_1 видав наказ "Про призначення на посаду виконуючого обов`язки голови правління", в якому вказав, що на підставі рішення наглядової ради товариства (протокол №17 від 31.08.2016) приступає до тимчасового здійснення обов`язків голови правління товариства з 31.08.2016 до обрання голови правління товариства на загальних зборах акціонерів ПАТ "Черкасиобленерго".

4. 06.09.2016 ПАТ "Черкасиобленерго" як роботодавець в особі члена наглядової ради ОСОБА_3 і ОСОБА_1 як керівник на підставі рішення наглядової ради (протокол від 31.08.2016 №17) підписали контракт №716 про виконання ОСОБА_1 обов`язків голови правління (керівника) ПАТ "Черкасиобленерго".

5. Пунктом 7.3.2 контракту від 06.09.2016 №716 передбачена така підстава припинення дії цього контракту як за згодою сторін.

6. Відповідно до пункту 8.1 вказаного контракту він набуває чинності з моменту його підписання сторонами, тобто з дати, вказаної у правому верхньому куті першої сторінки, та діє до підведення підсумків конкурсного відбору на заміщення вакантної посади керівника ПАТ "Черкасиобленерго".

7. 22.12.2016 ОСОБА_1 подав Фонду державного майна України, голові наглядової ради ОСОБА_4 та керівнику ПАТ "Черкасиобленерго" заяви про звільнення з посади виконуючого обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" з 23.12.2016 за згодою сторін згідно з п. 7.3.2 контракту від 06.09.2016 №716.

8. Докази розгляду вказаних заяв ОСОБА_5 від 22.12.2016 особами, якім вони були адресовані, відсутні.

9. 26.12.2016 ОСОБА_1 надіслав на адресу в.о. голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" Корчинського В. В. лист з проханням направити ОСОБА_1 наказ про його звільнення та відповідне рішення наглядової ради ПАТ "Черкасиобленерго", на підставі якого припинені повноваження ОСОБА_1 як в.о. голови правління цього товариства, а також про призначення дати прибуття ОСОБА_1 до відділу кадрів ПАТ "Черкасиобленерго" для внесення відповідних записів до його трудової книжки.

10. Докази розгляду вказаного листа ОСОБА_5 від 26.12.2016 особою, якій він адресований, відсутні.

11. Протягом жовтня-грудня 2016 року ОСОБА_1 поштою надсилав начальнику відділу кадрів і головному бухгалтеру ПАТ "Черкасиобленерго" заповнені і підписані самим ОСОБА_1 табеля обліку використання його робочого часу як виконувача обов`язків голови правління цього товариства за вересень, жовтень, листопад і грудень 2016 року.

12. 26.01.2017 рішенням Апеляційного суду Черкаської області у справі 22-ц/793/367/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Черкасиобленерго" про поновлення на роботі, яке набрало законної сили, скасовано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2016 і ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади тимчасово виконуючої обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" на підставі рішення (протоколу) наглядової ради ПАТ "Черкасиобленерго" №17 від 31.08.2016 і поновлено ОСОБА_2 на посаді тимчасово виконуючої обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" з 31.08.2016.

13. 12.05.2017 відбулися позачергові загальні збори акціонерів ПАТ "Черкасиобленерго", оформлені протоколом від 12.05.2017 №2/2017, якими були прийняті, зокрема, рішення про:

1) відміну рішення наглядової ради товариства, прийняті 31.08.2016 та оформлені протоколом №17;

2) припинення тимчасового виконання повноважень голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" припинення здійснення ОСОБА_2 та трудової угоди, укладеної з нею з моменту прийняття цього рішення позачерговими загальними зборами товариства; тимчасового виконання обов`язків голови правління та укладеної з нею трудової угоди від 17.04.2015;

3) обрання з моменту прийняття цього рішення позачерговими загальними зборами товариства головою колегіального виконавчого органу ПАТ "Черкасиобленерго" ОСОБА_6 .

14. 14.07.2017 Чернівецький районний суд Вінницької області своїм рішенням у справі №138/529/17 задовольнив позов ОСОБА_1 до ПАТ "Черкасиобленерго" про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів виплати, відповідно до умов контракту та стягнув з ПАТ "Черкасиобленерго" на користь ОСОБА_1 544 305,01 грн невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів виплати, відповідно до умов контракту №716 від 06.09.2016.

15. 19.09.2017 Апеляційний суд Вінницької області рішенням у справі №138/529/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13.11.2019, скасував рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.07.2017 у справі і прийняв нове рішення, яким в задоволенні позову відмовив повністю.

16. При цьому рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2017 у справі №138/529/17 встановлено, що ОСОБА_1 фактично не приступив до роботи і не виконував трудові обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" і встановлено, що у період з вересня по грудень 2016 року їх виконувала ОСОБА_2 .

17. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відсутні відомості про роботу ОСОБА_1 в ПАТ "Черкасиобленерго", нарахований йому дохід та утримані з нього податки.

18. 20.01.2020 ОСОБА_1 подав голові правління ПАТ "Черкасиобленерго" ОСОБА_6 заяву з проханням внести запис до трудової книжки про період роботи виконуючим обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" згідно з рішенням наглядової ради від 31.08.2016 №17 та контракту від 06.09.2016, відповідно до вимог ст. 47, ст. 48 КЗпП України. При цьому ОСОБА_1 вказав, що заява про його звільнення з посади за згодою сторін п. 7.3.2 контракту була подана голові наглядової ради, представнику Фонду державного майна України ОСОБА_4 22.12.2016.

19. 26.02.2020 Голова правління ПАТ "Черкасиобленерго" ОСОБА_6 на заяву ОСОБА_1 від 20.01.2020 відповів листом від 26.02.2020 №1507/09-03, яким повідомив про неможливість задоволення вказаної заяви і внесення запису до трудової книжки з огляду на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2017 у справі №138/529/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13.11.2019, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Черкасиобленерго" про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів виплати відповідно до умов контракту відмовлено повністю через те, що суди дійшли висновку про ненадання ОСОБА_1 належних і допустимих доказів виконання ним тимчасово обов`язків голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" у період з 06.09.2016 по 23.12.2016.

Подання позову

20. У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою до ПАТ "Черкасиобленерго" про:

- встановлення факту трудових відносин ОСОБА_1 з ПАТ "Черкасиобленерго" та роботи на посаді виконуючого обов`язків голови правління в період з 06.09.2016 по 23.12.2016;

- встановлення факту трудових відносин ОСОБА_1 з ПАТ "Черкасиобленерго" як члена правління ПАТ "Черкасиобленерго" з 31.08.2016 по 12.05.2017;

- зобов`язання ПАТ "Черкасиобленерго" внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про прийняття на роботу на посаду виконуючого обов`язати голови правління з 06.09.2016 та запис про звільнення з посади виконуючого обов`язки голови правління за згодою сторін 23.12.2016.

21. Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача у внесенні запису до трудової книжки ОСОБА_1 відомостей про його роботу тимчасово виконуючим обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" у період з 06.09.2016 по 23.12.2016.

22. 11.11.2021 ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 138/2134/20 направлено матеріали цієї справи до Господарського суду Черкаської області для її розгляду у справі № 17-14-01/1494 про банкрутство ПАТ "Черкасиобленерго".

23. 16.02.2022 ухвалою Господарського суду Черкаської області справу №138/2134/20 прийнято до розгляду в межах справи № 17-14-01/1494 про банкрутство ПАТ "Черкасиобленерго" за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду

24. 13.10.2022 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі № 17-14-01/1494 (138/2134/20) у задоволенні позову відмовлено повністю.

25. 14.03.2023 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2022 у справі № 17-14-01/1494 (138/2134/20) залишено без змін.

26. Суди першої та апеляційної інстанції із застосуванням ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України дійшли висновку, що встановлені рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2017 у справі №138/529/17 обставини стосовного того, що ОСОБА_1 фактично не приступив до роботи і не виконував трудові обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" і що у період з вересня по грудень 2016 року їх виконувала ОСОБА_2 не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

27. Суд першої інстанції зауважив, що для встановлення факту перебування працівника у трудових відносинах з роботодавцем і занесення відомостей про роботу до трудової книжки працівника необхідними є як наявність укладеного між ними трудового договору (контракту), так і допуск роботодавцем працівника до роботи та фактичне виконання останнім своїх трудових обов`язків.

28. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що ОСОБА_1 фактично не приступив до роботи та не виконував своїх трудових обов`язків, що підтверджується також відсутністю відповідного обліку використання його робочого часу (табелювання) на підприємстві.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

29. 17.04.2023 ОСОБА_1 подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2022 у справі № 17-14-01/1494 (138/2134/20); справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

30. Підставами касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, зокрема, статті 99 ЦК України, які мали б бути застосовані до спірних правовідносин та неврахування висновків Верховного Суду, що стосуються правовідносин (цивільних і трудових) між керівником виконавчого органу господарського товариства та власником (засновником) товариства, викладених у постановах від 16.05.2018 у справі №206/2351/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 205/1496/17, від 13.10.2020 у справі № 683/351/16-ц, від 28.11.2018 у справі № 562/304/17, від 23.01.2018 у справі №273/212/16-ц.

31. При цьому, скаржник стверджує, що відповідачем не було спростовано наявності факту трудових відносин із позивачем.

32. Скаржник вказує, що розірвання трудового договору може здійснюватися компетентним органом господарюючого суб`єкта відповідно до ст. 99 ЦК України і можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав, якщо інше не передбачене статутом та стверджує, що в матеріалах справи відсутнє рішення засновників ПАТ "Черкасиобленерго" та наглядової ради товариства про розірвання контракту з позивачем, прийняте в період з 31.08.2016 по 22.12.2016.

33. Також скаржник стверджує про незастосування Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010, відповідно до якого рішення про відкликання членів виконавчого органу товариства мають розглядатися в межах корпоративних відносин.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

34. 19.06.2023 до Верховного Суду від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення. Відповідач наголошує, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів виконання ним обов`язків як керівника підприємства, а відтак виконання ним трудових обов`язків.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

35. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

36. Предметом касаційного перегляду у цій справі постало питання наявності/відсутності підстав встановлення факту трудових відносин позивача з відповідачем із відображенням в трудовій книжці позивача відповідних записів.

37. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував укладеним між ним як працівником та відповідачем як роботодавцем трудовим контрактом. Вказує, що у зв`язку із звільненням з підприємства за угодою сторін згідно з п. 7.3.2 контракту ОСОБА_1 просив внести запис до його трудової книжки і провести з ним розрахунок, однак відповідач відмовляється добровільно вносити запис до трудової книжки позивача про їх трудові відносини, що впливає на трудовий і страховий стаж ОСОБА_1 та порушує його права.

38. Верховний Суд відзначає, що статтею 21 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації чи уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

39. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін.

40. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника і додаткові підстави розірвання трудового договору (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 452/970/17.

41. Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

42. Відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

43. У постанові Верховного Суду у 13.04.2020 у справі № 344/2293/19 зазначено, що встановлення факту наявності трудових відносин між працівником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу. Аналогічний висновок також наведено в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 302/207/20.

44. Отже, визначальним у цій справі питанням є встановлення обставини щодо виконання ОСОБА_1 своїх трудових функцій у заявлений ним у позові про встановлення факту трудових відносин період.

45. Законодавчо встановлені вимоги до доказів у господарському судочинстві визначають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 76, 77 ГПК України) (див. пункт 4.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17, провадження № 12-3гс21).

46. Разом із цим за наявності визначених статтею 75 ГПК України підстав учасники процесу можуть бути звільнені від доказування, зокрема частиною четвертою цієї статті передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

47. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 виснувала, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

48. Аналізуючи положення частини сьомої статті 75 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18, пункт 32) дійшла висновку, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Аналогічні висновки викладені також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 90/6355/20.

49. У цій справі суди попередніх інстанцій, із застосуванням положень ч. 4 ст. 75 ГПК України, встановили, що у справі №138/529/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Черкасиобленерго" про стягнення невиплаченої заробітної плати встановлено, що ОСОБА_1 фактично не приступив до роботи і не виконував трудові обов`язки голови правління ПАТ "Черкасиобленерго" у заявлений в позові період і що у період з вересня по грудень 2016 року їх виконувала ОСОБА_2 .

50. При цьому, у цій справі № 14-14-01/1494 (138/2134/20), як встановлено судами, позивач також не надав господарському суду жодних доказів на підтвердження того, що він у період з 31.08.2016 по 12.05.2017 фактично виконував трудові обов`язки в ПАТ "Черкасиобленерго".

51. Отже, за встановлених обставин відсутності виконання позивачем трудових обов`язків правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту трудових відносин позивача з відповідачем із відображенням в трудовій книжці позивача відповідних записів.

52. При цьому, Верховний Суд також погоджується із висновком судів про те, що наявність укладеного між позивачем та відповідачем контракту ще не означає, що ОСОБА_1 був допущений до роботи і фактично виконував вказані у ньому обов`язки.

53. Відносно доводу скаржника в касаційній скарзі, що відповідачем не було спростовано наявності факту трудових відносин із позивачем, Верховний Суд звертає увагу, що в силу ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

54. Натомість, позивачем у цій справі не доведено наявності трудових відносин із відповідачем та виконання позивачем своїх трудових обов`язків. При цьому, Верховний Суд не вбачає порушень судами попередніх інстанцій положень ч. 4 ст. 75 ГПК України щодо встановлення у справі №138/529/17 обставини стосовного того, що ОСОБА_1 фактично не приступив до роботи і не виконував трудові обов`язки.

55. Щодо доводів скаржника про неврахування судами Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010 та висновків Верховного Суду про те, що здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до статті 99 ЦК України можлива в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачене Статутом, Верховний Суд зауважує наступне.

56. Позивач, реалізуючи своє право на вибір предмета судового захисту, подав позов, у якому відсутні вимоги стосовно управління товариством, тобто відсутній спір щодо його корпоративних прав, а сам позов обмежений суто вимогою про встановлення факту трудових відносин та внесення запису до трудової книжки, що свідчить про визначення самим позивачем спірних правовідносин як трудових.

57. Таким чином, Верховний Суд вважає, що вказані правові позиції Верховного Суду та Конституційного Суду України не можуть бути застосовані у цьому випадку.

58. Окрім того, колегія суддів відзначає, що доводи щодо корпоративних прав позивачем не заявлялися ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, водночас, в силу вимог ч. 3 ст. 300 ГПК України у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

59. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, а Суд не вбачає підстав для скасування законних та обґрунтованих судових актів.

60. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

61. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки щодо застосування норми права

62. Встановлення факту наявності трудових відносин між працівником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

63. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

64. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2022 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2022 у справі № 17-14-01/1494 (138/2134/20) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

В. Погребняк