ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 Справа № 917/453/23

м. Полтава

за позовною заявою Компанії MOMENTUM ENTERPRISES (EASTERN EUROPE) LIMITED (МОМЕНТУМ ЕНТЕРПРАЙЗЕС (ІСТЕРН ЮРОП) ЛІМІТЕД), Арх. Макаріу ІІІ, 155, ПРОТЕАС ХАУС, 5-й поверх, П.С. 3026, Лімассол, Кіпр, реєстраційний номер 86737, в особі Представництва МОМЕНТУМ ЕНТЕРПРАЙЗЕС (ІСТЕРН ЮРОП) ЛІМІТЕД, вул. Пушкіна, 119, оф. 509, м. Полтава, 36014,

до Публічного акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія УКРТАТНАФТА, вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610,

про стягнення 304 094 578,13 грн

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін:

від позивача: Чобітько С.М., ордер від 20.03.2023 серія ВІ № 1134126.

від відповідача: відсутні.

Повне рішення складено та підписано 06.07.2023.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 304 094 578,13 грн заборгованості за договором позики (поворотної строкової фінансової допомоги) від 30.11.2021 № 31-Ф, з якої 247 000 000,00 грн основного боргу, 47 031 506,85 грн пені, 2 679 780,82 грн 3% річних, 7 241 180,87 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору позики (поворотної строкової фінансової допомоги) від 30.11.2021 № 31-Ф в частині повернення фінансової допомоги в термін, визначений в цьому договорі.

Ухвалою від 23.03.2023 (том 1, а.с. 144-147) суд відмовив позивачу в задоволенні заяви від 21.03.2023 б/н (вх № 3656 від 22.03.2023; том 1, а.с. 81-87) про забезпечення позову в цій справі.

Ухвалою від 27.03.2023 (том 1, а.с. 162-163) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 25.04.2023 о 10-30 год. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала направлялась позивачу та представнику позивача на електронні адреси, зазначені в позовній заяві, та представнику відповідача 27.03.2023 вручена нарочно в приміщенні суду, про що свідчить відмітка представника відповідача на звороті оригіналу ухвали від 27.03.2023.

У відзиві на позовну заяву від 11.04.2023 № 14/11-664 (вх № 4791 від 17.04.2023; том 1, а.с. 165-169) відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу (далі ЦК) України як підставу звільнення від сплати пені, річних та інфляційних, нарахованих за період дії в Україні воєнного стану, а також посилається на те, що через обставини форс-мажору неможливо підтвердити або спростувати обставини щодо неповернення основної суми заборгованості в розмірі 247 000 000,00 грн у строк, визначений договором позики (поворотної строкової фінансової допомоги) від 30.11.2021 № 31-Ф, оскільки внаслідок ракетних обстрілів технологічних об`єктів ПАТ «Укртатнафта» вийшов з ладу сервер з програмним забезпеченням корпоративної системи управління підприємством, що призвело до фізичного знищення інформації про фінансово-господарські операції, стан виконання господарських договорів дебіторську та кредиторську заборгованість, тощо.

У відповіді на відзив від 18.04.2023 (вх № 4977 від 19.04.2023; том 1, а.с. 202-206) позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та зокрема зазначає, що, на його думку, пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не застосовується до правовідносин, що склалися між сторонами на підставі договору позики (поворотної строкової фінансової допомоги) від 30.11.2021 № 31-Ф, оскільки позивач не є ні банком, ні фінансовою установою.

В підготовчому засіданні 25.04.2023 за участю представників сторін суд оголосив перерву до 25.05.2023 о 10-30 год., про що відображено в протоколі судового засідання від 25.05.2023 (том 1, а.с. 216-217). Представники сторін про дату, час та місце проведення наступного підготовчого засідання повідомлені під розписку, долучену до матеріалів справи (том 1, а.с. 215).

01.05.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення від 26.04.2023 № 14/11-714 (вх № 5421; том 1, а.с. 218-221) разом з заявою про продовження процесуального строку для їх подання. Відповідач не погоджується із позицією позивача, викладеною у відповіді на відзив, та підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позов.

Ухвалою від 17.05.2023 (том 1, а.с. 226-228) суд поновив відповідачу строк для подання заперечень.

23.05.2023 від позивача надійша відповідь на заперечення від 19.05.2023 (вх № 6489; том 1, 230-234), яка фактично є поясненнями по суті спору, та заява від 22.05.2023 про залучення до участі в цій справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (вх № 6485; том 1, а.с. 240-243).

24.05.2023 від представника відповідача надійшло клопотання від 24.05.2023 (вх № 6560; том 2, а.с. 2-3) про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із участю представника в іншому судовому засіданні.

Ухвалою від 25.05.2023 (том 2, а.с. 8-9) суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та призначив дату підготовчого засідання на 15.06.2023 об 11-00 год.

15.06.2023 до Господарського суду Полтавської області від відповідача надійшло клопотання від 14.06.2023 № 14/11-932 (вх. № 7524; том 2, а.с. 10-13) про зупинення провадження в цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі № 0000012 від 24.01.2023, в якій надається оцінка, в тому числі, схемам виводу коштів з ПАТ Уктатнафта та нарощування безнадійної дебіторської заборгованості шляхом укладення договорів фінансової допомоги, зокрема, і з позивачем.

В підготовчому засіданні 15.06.2023 суд відхилив клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства Укрнафта, а також відхилив клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі та ухвалою від 15.06.2023 (том 2, а.с. 23-25) закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 06.07.2023 об 11-00 год. Представники сторін про дату, час та місце проведення розгляду справи по суті повідомлені під розписку, яка залучена до матеріалів справи (том 2, а.с. 22).

В судове засідання 06.07.2023 представник відповідача не з`явився.

06.07.2023 на офіційну електронну адресу Господарського суду Полтавської області надійшло клопотання (вх № 8369) про відкладення судового засідання, призначеного на 06.07.2023 об 11-00 год, у зв`язку із участю представника ПАТ «Укртатнафта» адвоката Козачука О.А. в судовому засіданні Господарського суду міста Києва 06.07.2023 у справі № 910/6408/23.

При розгляді поданого клопотання суд враховує наступне.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Щодо обґрунтування відповідачем відкладення розгляду справи з підстав участі його представника адвоката Козачука О.А. в іншому судовому засіданні суд зазначає, що відповідач не надав доказів того, що адвокат Козачук О.А. є представником саме в справі № 910/6408/23, яка розглядається Господарським судом міста Києва, при тому що в копії позовної заяви в справі № 910/6408/23, долученої до клопотання, зазначений інший представник ПАТ "Укртатнафта" Коломієць О.О.

Враховуючи вищевикладене, відсутність належних обґрунтувань відкладення судового засідання, заперечення представника позивача про відкладення розгляду справи по суті, суд відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, про що зазначено в протоколі судового засідання від 06.07.2023.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

30.11.2021 між Представництвом МОМЕНТУМ ЕНТЕРПРАЙЗЕС (ІСТЕРН ЮРОП) ЛІМІТЕД в Україні, що діє в межах повноважень, наданих йому Компанією MOMENTUM ENTERPRISES (EASTERN EUROPE) LIMITED (МОМЕНТУМ ЕНТЕРПРАЙЗЕС (ІСТЕРН ЮРОП) ЛІМІТЕД), як Позикодавцем (позивач), та Публічним акціонерним товариством Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія УКРТАТНАФТА, як Позичальником (відповідач), був укладений договір позики (поворотної строкової фінансової допомоги) № 31-Ф (далі Договір, том 1, а.с. 59-60), за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець надає Позичальнику поворотну безстрокову (безпроцентну) фінансову допомогу, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений цим Договором термін (п. 1.1 Договору).

За цим Договором не передбачається нарахування та сплата відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами та фінансова допомога є обов`язковою до повернення (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору, розмір фінансової допомги за цим Договором становить 247 000 000,00 грн (двісті сорок сім мільйонів гривень 00 коп).

Порядок надання фінансової допомоги визначений в розділі 3 Договору, зокрема:

- Позикодавець надає фінансову допомогу Позичальнику протягом десяти календарних днів з дня підписання Договору (п. 3.1 Договору);

- фінансова допомога надається в безготівковій формі одним платежем шляхом перерахування платіжним доручечнням відповідних коштів, вказаних в п. 2.1 Договору на поточний рахунок ПАТ «Укртатнафта» (п. 3.2 Договору);

- фінансова допомога вважається переданою в момент зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, термін користування фінансовою допомогою визначається з моменту перерахування грошових коштів Позикодавцем згідно з п. 3.3 Договору, до 31 жовтня 2022 року. Термін, визначений у п. 4.1 Договору, може бути продовжений за погодженням сторін (п. 4.2 Договору).

За п. 5.1 Договору, після закінчення терміну, визначеного у п. 4.1 Договору, Позичальник шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця зобов`язується протягом 1-го календарного дня повернути суму отриманої фінансової допомоги Позикодавця.

Фінансова допомога повертається Позикодавцю в безготівковій формі. Позичальник має право повернути отриману фінансову допомогу частинами (п. 5.2 Договору).

П. 6.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення строків повернення суми безповоротної фінансової допомоги, передбачених п. 5.1 Договору, Позичальник сплачує Позикодавцю, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості по Договору за весь період прострочення.

Згідно з п. 7.1 Договору, він набуває чинності з моменту підписання сторонами Договору і діє по 31 жовтня 2022 року.

30.11.2021 на виконання умов укладеного Договору позивач перерахував відповідачу 247 000 000,00 грн поворотної фінансової допомоги, що підтверджується платіжним дорученням № 906 від 30.11.2021 (том 1, а.с. 61).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не повернув фінансову допомогу у термін, встановлений в п. 4.1 Договору.

Позивач звертався до відповідача із претенізєю від 12.12.2022 № 536 та листом від 12.12.2022 № 535 (том 1, а.с. 92-95) про сплату заборгованості в сумі 247 000 000,00 грн.

Листом від 30.12.2022 (том 1, а.с. 97) відповідач повідомив про аварійну зупинку технологічних об`єктів ПАТ «Укртатнафта» внаслідок неодноразових обстрілів підприємства та просив відповідача продовжити строк повернення коштів по договорам про надання фінансової допомоги, в т.ч. і по договору від 30.11.2021 № 31-Ф.

Враховуючи порушення відповідачем умов Договору в частині несвоєчасного повернення фінансової допомоги та із посиланням на п. 6.3 Договору та ч.2 ст.625 ЦК України позивач заявив до стягнення з відповідача 304 094 578,13 грн, з яких:

- 247 000 000,00 грн основного боргу,

- 47 031 506,85 грн пені, нарахованої за період з 02.11.2022 по 20.03.2023,

- 2 679 780,82 грн 3% річних, нарахованих за період з 02.11.2022 по 20.03.2023,

- 7 241 180,87 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 02.11.2022 по 20.03.2023 (розрахунок ціни позову долучений до матеріалів справи; том 1, а.с. 10-11).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу (далі ГК) України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з повернення наданої позивачем суми поворотної допомоги.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір позики.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п. 3.1 Договору позивач перерахував відповідачу 247 000 000,00 грн поворотної фінансової допомоги за платіжним дорученням № 906 від 30.11.2021 (том 1, а.с. 61).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Термін користування фінансовою допомогою встановлений сторонами в п. 4.1 Договору до 31 жовтня 2022 року, порядок повернення фінансової допомоги викладений в розділі 5 Договору - після закінчення терміну, визначеного у п. 4.1 Договору, Позичальник шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця зобов`язується протягом 1-го календарного дня повернути суму отриманої фінансової допомоги Позикодавця.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором фінансову допомогу не повернув.

Враховуючи наведене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 247 000 000,00 грн основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовуються, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, у випадку прострочення строків повернення суми поворотної фінансової допомоги, передбачених п. 5.1 Договору, Позичальник сплачує Позикодавцю, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості по Договору за весь період прострочення.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 47 031 506,85 грн пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 2 679 780,82 грн 3% річних та 7 241 180,87 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 02.11.2022 по 20.03.2023 (розрахунок долучений до позовної заяви, а.с. 10-11).

Вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення пені, річних та інфляційних суд виходив із наступного.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 № 254/2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як було встановлено судом, прострочення відповідачем свого грошового зобов`язання щодо повернення позики в термін до 31.10.2022 мало місце в період дії в Україні воєнного стану.

Частиною першою ст. 598 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зобов`язання відповідача щодо сплати пені, передбаченої Договором, а також трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, здійснених на підставі ст. 625 ЦК України, є припиненими та підлягають списанню позивачем (позикодавцем) в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Судом відхиляються доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, стосовно того, що звільнення від відповідальності за невиконаня грошового зобов`язання в період воєнного стану застосовується лише до позичальників за договором позики, яка була надана банком чи фінансовою установою відповідно до ст. 1054 ЦК України, оскільки вони ґрунтуються на довільному тлумаченні п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

В обгрунтувавння своїх тверджень позивач посилається на те, що в п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дається визначення поворотної фінансової допомоги як суми коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Водночас, п.п. 14.1.267 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що позика - це грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Разом з тим, суд звертає увагу, що сфера дії Податкового кодексу визначена в його ст. 1, якою передбачено, що Податковий кодекс України регулює лише відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В той же час, зобов`язання щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, щодо сплати пені та нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, носять цивільно-правовий характер, тому не підлягають регулюванню нормами Податкового кодексу.

В зв`язку з викладеним, у суду відсутні підстави для застосування визначення позики, яке надано Податковим кодексом України, при тлумаченні змісту п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у спірних правовідносинах, які носять цивільно-правовий характер.

Суд констатує, що ЦК України відрізняє позику (ст. 1046 ЦК України) та кредит, який надається позичальнику банком або іншою фінансовою установою під проценти за користування грошовими коштами (ст. 1054 ЦК України).

В той же час, ст. 1048 ЦК України передбачено, що позика може надаватися як під процент, так і без сплати процентів, якщо це передбачено договором.

В п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено звільнення від відповідальності в період воєнного стану позичальника як за договором кредиту, так і за договором позики, які укладені як з банком, так і з іншим кредитодавцем або позикодавцем, при цьому у вказаній нормі не зазначено, що вона стосується лише договорів позики зі сплатою процентів за користування позикою.

Таким чином, твердження позивача про те, що вказана норма застосовується лише до договорів кредиту (позики), укладених з банком чи фінансовою устновою відповідно до ст. 1054 ЦК України, прямо суперечить змісту п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, якою передбачено звільнення від відповідальності позичальників не лише за договором кредиту, але й за договором позики.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення 47 031 506,85 грн пені, 2 679 780,82 грн 3% річних, 7 241 180,87 грн інфляційних втрат.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

За наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача 247 000 000,00 грн основного боргу. В іншій частині вимог про стягнення пені, річних та інфляційних позов задоволенню не підлягає з мотивів, викладених судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 849 521,89 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія УКРТАТНАФТА (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) на користь Компанії MOMENTUM ENTERPRISES (EASTERN EUROPE) LIMITED (МОМЕНТУМ ЕНТЕРПРАЙЗЕС (ІСТЕРН ЮРОП) ЛІМІТЕД) (Арх. Макаріу ІІІ, 155, ПРОТЕАС ХАУС, 5-й поверх, П.С. 3026, Лімассол, Кіпр, реєстраційний номер 86737, в особі Представництва МОМЕНТУМ ЕНТЕРПРАЙЗЕС (ІСТЕРН ЮРОП) ЛІМІТЕД, вул. Пушкіна, 119, оф. 509, м. Полтава, 36014, ) 247 000 000,00 грн основного боргу; 849 521,89 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І.І. Пушко