ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

03 липня 2023 року Справа № 915/1032/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши заяву про забезпечення позову по справі

за позовом Заступника керівника окружної прокуратури міста Миколаєва, вул. Нікольська, 73, м. Миколаїв, 54001 ()

електронна адреса зазначена в ЄДРЮОФОПГФ:

електронна адреса:

в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудтислужби, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012 ()

електронна адреса:

від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби у Миколаївській області, вул. Спаська, 72-а, м. Миколаїв, 54001

електронна адреса:

Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 ()

електронна адреса зазначена в системі «Електронний суд»:

до відповідача виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 ()

електронна адреса зазначена в системі «Електронний суд»:

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс», вул. Велика Морська, 58А, м. Миколаїв, 54001 ()

про визнання недійсним рішення уповноваженої особи та договору про закупівлю послуг, застосування наслідків недійсності правочину

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

1. Предмет та підстави позову.

До Господарського суду Миколаївської області звернувся Заступника керівника окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудтислужби від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби у Миколаївській області, Миколаївської міської ради до відповідача виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс» з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Визнати недійсним рішення уповноваженої особи виконавчого комітету Миколаївської міської ради, оформлене протоколом № 15 від 13.03.2023, яким товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс» визначено переможцем закупівлі UA-2023-02-14-012020-а.

2. Визнати недійсним договір від 24.03.2023 № 45, укладений між виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс» про надання послуг з прибирання.

3. Застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Прокуратура також просить суд сплачений судовий збір за подачу позову стягнути з відповідачів на користь Миколаївської обласної прокуратури.

Підставою позову прокуратурою зазначено наступні обставини.

14.02.2023 виконавчим комітетом Миколаївської міської ради оголошено проведення відкритих торгів з особливостями на закупівлю послуг з прибирання приміщень виконавчого комітету Миколаївської міської ради (ідентифікатор закупівлі UA-2023-02-14-012020-а).

Джерелом фінансування визначено кошти місцевого бюджету та очікувана вартість закупівлі 2 887 000 грн. з ПДВ.

Згідно з реєстром отриманих тендерних пропозицій від 22.02.2023 для участі в торгах пропозиції подали два учасники: Приватне підприємство "Клінінг Про" (тендерна пропозиція якого відхилена) та ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" (визначено переможцем).

Так, рішенням уповноваженої особи, оформленим протоколом № 15 від 13.03.2023 щодо прийняття рішення уповноваженою особою виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" визначено переможцем закупівлі UA-2023-02-14-012020-а та ухвалено рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем закупівлі.

В подальшому між виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" 24.03.2023 укладено договір № 45 щодо надання послуг з прибирання за ціною 2 877 138 грн. з ПДВ та строком до 31.12.2023.

Відповідно до даних порталу витрачання публічних коштів ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" за оспорюваним договором отримано 09.05.2023 - 202 340, 05 грн. та 10.06.2023 - 311 812, 58 грн.

Прокуратурою встановлено, що під час розгляду пропозицій ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс", обранні його переможцем та укладенні договору про закупівлю № 45 допущено порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі", постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачені Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", оскільки:

- відхилено найбільш економічно вигідну тендерну пропозицію ПП "Клінінг-Про" та не надано учаснику процедури закупівлі ПП "Клінінг-Про" строк для усунення невідповідностей в документах (не розміщено в електронній системі процедури закупівель повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей в документі). При цьому, за аналогічних обставин замовник надав ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" можливість усунути невідповідності в документах;

- тендерна пропозиція ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" підлягала відхиленню як така, що не відповідала умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації (невідповідність запропонованих послуг "калькуляція вартості надання послуг з дезінфекції" в розмірі 2 838 625, 70 грн. ціні тендерної пропозиції, яка складала 2 877 138 грн.);

- тендерна пропозиція ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" не відповідає тендерній документації, оскільки учасником подано недостовірну інформацію щодо наявності матеріально-технічної бази (нежитлового приміщення та автомобілів) та достатньої кількості працівників.

Прокуратура зазначає, що рішення уповноваженої особи виконавчого комітету Миколаївської міської ради, оформлене протоколом № 15 від 13.03.2023, яким товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс» визначено переможцем закупівлі UA-2023-02-14-012020-а, суперечить інтересам держави та суспільства, актам цивільного законодавства та підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Укладений за наслідками цього рішення договір № 45 від 24.03.2023 також підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України як такий, що суперечить актам законодавства та інтересам держави.

Враховуючи, що ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" за оспорюваним договором отримано грошові кошти, прокуратура, посилаючись на положення ст. 216 ЦК України, просить суд застосувати наслідки недійсності правочину.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 16, 202, 203, 215 ЦК України, ст. 207 ГК України, Закону України "Про публічні закупівлі", постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачені Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування".

2. Заява про забезпечення позову.

Прокуратурою разом із позовною заявою подано до Господарського суду Миколаївської області заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 8542/23 від 29.06.2023), в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони виконавчому комітету Миколаївської міської ради оплачувати послуги за договором від 24.03.2023 № 45, укладеним між виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" щодо надання послуг з прибирання (ідентифікатор закупівлі UA-2023-02-14-012020-а);

- заборони ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" вчиняти певні дії, а саме: надавати послуги за договором від 24.03.2023 № 45, укладеним між виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" щодо надання послуг з прибирання (ідентифікатор закупівлі UA-2023-02-14-012020-а).

Прокуратура просить суд стягнути з відповідачів на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Підставою вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає наступні обставини.

Прокуратурою подано до суду позов про визнання недійсним рішення уповноваженої особи виконавчого комітету Миколаївської міської ради, оформлене протоколом № 15 від 13.03.2023, яким товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс» визначено переможцем закупівлі UA-2023-02-14-012020-а; визнання недійсним договору від 24.03.2023 № 45, укладеного між відповідачами за результатами процедури закупівлі, а також про застосування наслідків правочину, передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України.

З урахуванням виявлених прокурором та органом державного фінансового контролю порушень законодавства при проведенні спірної закупівлі подальше виконання умов зазначеного правочину призведе до порушень економічних інтересів територіальної громади міста та ускладнення виконання рішення суду.

Факт часткової оплати грошових коштів на користь ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" підтверджує витрачання бюджетних коштів.

Прокуратура зазначає, що подальше проведення фінансових операцій виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та проведення безпосередньо робіт з прибирання приміщень ТОВ "Альянс охоронних підприємств "Дайм-Сервіс" за вказаним договором може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду. Заборона відповідачам вчиняти дії до ухвалення рішення суду дозволить захистити інтереси територіальної громади міста і міської ради як її представника та не призведе до неефективних та із порушенням вимог закону витрат бюджетних коштів.

Через триваючу процедуру кошти за договором і далі будуть сплачуватись, тобто остаточне рішення суду, прийняте через певний час після ініціювання судового провадження, не призведе до ефективного захисту порушених інтересів територіальної громади міста, який буде унеможливлений.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову позивачем подано з дотриманням вимог ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

3. Розгляд заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Системний аналіз положень ст. 140 ГПК України дозволяє дійти висновку, що за загальним правилом розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи. Виклик особи, що подала заяву про забезпечення позову, за нормами ч. 3 ст. 140 ГПК України здійснюється судом у разі необхідності вчинення додаткових дій: отримання пояснень, доказів. В свою чергу у випадку недостатності наданих заявником пояснень та доказів - призначається судове засідання (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Враховуючи викладені в позовній заяві та заяві про вжиття заходів забезпечення позову обставини справи, проаналізувавши подані докази, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

4. Правове регулювання питання вжиття заходів забезпечення позову. Висновки.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Згідно рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні ЄСПЛ від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

За змістом ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова КГС ВС від 17.11.2020 № 922/2419/20).

Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (постанова КГС ВС від 25.09.2020 № 910/1762/20).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 15.01.2020 по справі № 915/1912/19).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19, від 23.12.2020 № 911/949/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 25.11.2020 у справі № 757/61850/18-ц.

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року № 910/1040/18.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

В постанові КГС ВС від 09.10.2018 у справі № 920/407/18 про визнання недійсними результатів публічної закупівлі та договору про закупівлю, Верховний Суд зазначив, що, виходячи з предмету позову у даній справі та з врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що в даному випадку заходи забезпечення позову є фактично тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки унеможливлюють подальше вчинення відповідних дій, пов`язаних з виконання договірних зобов`язань між сторонами. При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, прокурором не обґрунтовано належними доказами з документальним підтвердженням необхідності заборони Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради приймати виконані роботи, здійснювати перерахунок коштів на виконання договору, вносити зміни та укладати додаткові угоди до нього, вчиняти інші дії, спрямовані на виконання вказаного договору та ФОП ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані з виконанням, вносити зміни та укладати додаткові угоди до вказаного договору.

В постанові КГС ВС від 12.06.2019 у справі № 910/773/19 Верховний Суд зазначив, що виходячи з предмета та підстав майбутнього позову, які визначені заявником, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою ТОВ "Амадеус Ко" шляхом заборони Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та КП "Центр організації дорожнього руху" вчиняти будь-які дії по виконанню оспорюваного договору та шляхом заборони будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання правочинів, укладених КП "Центр організації дорожнього руху" для виконання умов оспорюваного договору, є тотожними заявленим в майбутньому позовним вимогам товариства.

В постанові КГС ВС від 27.12.2022 у справі № 916/1324/22 Верховний Суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що Прокуратура до подання заяви про забезпечення позову звернулася до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення про визнання переможцем закупівлі ТОВ "Інж-Строй", визнання недійсними результатів відкритих торгів UA-2022-01-06-000795-b та визнання недійсним договору про закупівлю підрядних робіт та додаткової угоди до нього, тобто з вимогами немайнового характеру.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, Прокуратура просила суд забезпечити позов шляхом заборони Відповідачу-1 проводити будь-які фінансові операції зі сплати коштів ТОВ "Інж-Строй" за Договором № 1-22/П щодо проведення робіт на Об`єкті та заборони ТОВ "Інж-Строй" проводити будь-які роботи по Договору № 1-22/П. Задовольняючи заяву Прокуратури про забезпечення позову, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачам проводити (здійснювати) будь-які фінансові операції та будь-які роботи (дії) за договором фактично має ознаки вирішення спору по суті, що є недопустимим у розумінні приписів статті 137 ГПК України; застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона Відповідачу-1 проводити будь-які фінансові операції зі сплати коштів за укладеним Договором № 1-22/П, а Відповідачу-2 - проводити будь-які роботи за вказаним договором призводить до блокування господарської діяльності відповідачів, і, за умови недоведеності наявності порушення прав позивачів у зв`язку з укладенням спірного правочину, свідчить про його (заходу забезпечення позову) неспівмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи. Забезпечуючи позов у цій справі, суди попередніх інстанцій не врахували того що, забороняючи відповідачам виконувати умови Договору № 1-22/П, вони фактично поставили під сумнів правомірність укладення оспорюваного правочину та спонукали сторони до невиконання умов укладеного ними договору, який на час прийняття оскаржуваних судових рішень недійсним не визнавався.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсним рішення уповноваженої особи виконавчого комітету Миколаївської міської ради, оформлене протоколом № 15 від 13.03.2023, яким товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс охоронних підприємств «Дайм-Сервіс» визначено переможцем закупівлі UA-2023-02-14-012020-а; визнання недійсним договору від 24.03.2023 № 45, укладеного між відповідачами за результатами процедури закупівлі, а також про застосування наслідків правочину, передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Позовні вимоги про визнання недійсним рішення уповноваженої особи про визнання відповідача переможцем закупівлі та вимоги про визнання недійсним договору, укладеного між відповідачами за результатами процедури закупівлі, є вимогами немайнового характеру, тобто судове рішення (у випадку задоволення позову) не підлягатиме примусовому виконанню.

Прокуратурою також заявлено вимогу наступного змісту: "Застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України".

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Проте, прокуратурою не зазначено які наслідки слід застосувати, які дії слід вчинити кожному з відповідачів.

Суд зазначає, що під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правову оцінку обставинам справи по суті спору. Водночас під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд має, зокрема, але не виключно, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, як зазначено вище, судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Забезпечення позову шляхом заборони відповідачам проводити (здійснювати) будь-які фінансові операції та будь-які роботи / послуги (дії) за договором фактично має ознаки вирішення спору по суті, що є недопустимим у розумінні приписів ст. 137 ГПК України.

Тобто, у разі забезпечення позову у цій справі, суд забороняючи відповідачам виконувати умови спірного договору, фактично поставив би під сумнів правомірність укладення оспорюваного правочину та спонукав сторони до невиконання умов укладеного ними договору, який на час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову недійсним не визнавався.

Підставою вжиття заходів забезпечення позову прокуратурою зазначено, що подальше проведення фінансових операцій виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та проведення безпосередньо робіт з прибирання приміщення Товариством за оспорюваним договором може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду. Проте, прокуратурою не зазначено, в чому саме полягатиме ускладнення чи неможливість виконання майбутнього судового рішення. Посилаючись на те, що вжиття заходів забезпечення позову не призведе до неефективних витрат бюджетних коштів, прокуратурою не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивачів, за захистом яких останній звернувся з позовом до суду, у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Судовий збір за розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову відповідно до ст. 129 ГПК України покласти на прокуратуру.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 137, 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви (вх. № 8542/23 від 29.06.2023) Окружної прокуратури міста Миколаєва про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 03.07.2023.

Суддя Е.М. Олейняш