ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 липня 2023 року Справа № 903/532/23

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/532/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий Альянс" до Фізичної особи-підприємця Власюк Миколи Михайловича про стягнення 428512,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 представник Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий Альянс" надіслав на адресу суду позовну заяву до Фізичної особи-підприємця Власюк Миколи Михайловича про стягнення 428512,18 грн, в т.ч.: 220715,90 грн основний борг, 69876,69 грн інфляційні втрати, 127406,50 грн пеня та 10513,09 грн 3% річних.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання страховий посередницьких послуг №03-19А від 27.03.2019.

26.05.2023 старший інспектор Наюк С.В., начальник відділу документального забезпечення та контролю Полінкевич М.В., старший інспектор Лузарєва Н.І. склали акт про те, що за наслідками розкриття рекомендованого листа №894 від ПРАТ ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС, м. Київ до позовної заяви виявлено відсутність додатку, а саме:

- (п.43) Роздруківка електронного Полісу ЕР-204523772 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.75) Роздруківка електронного Полісу ЕР-204545785 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.173) Роздруківка електронного Полісу ЕР-204586980 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.174) Роздруківка електронного Полісу ЕР-204586980 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.175) Роздруківка електронного Полісу ЕР-204588701 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.219) Копія полісу АР-1834095 (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.220) Витяг щодо полісу АР-1834095 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.457) Витяг щодо полісу АР-2137368 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача);

- (п.473) Витяг щодо полісу АР-1833150 з єдиної централізованої бази МТСБУ (оригінал знаходиться у Позивача).

30.05.2023 представник позивача надіслала на електронну адресу суду вищевказані документи з доказами направлення їх відповідачу.

Ухвалою суду від 30.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

31.05.2023 представник позивача надіслала на поштову адресу суду заяву про долучення доказів до матеріалів справи, а саме тих документів, які зазначені в акті від 26.05.2023.

Ухвала суду від 30.05.2023, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача (43000, м. Луцьк, вул. Теремнівська, 85А) повернута з відміткою відділення поштового зв`язку " адресат відсутній за вказаною адресою ".

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Власюка Миколи Михайловича: АДРЕСА_1 , отже суд направив ухвалу від 30.05.2023 за місцем державної реєстрації останнього.

Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 911/3309/17).

Судом враховано, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина друга статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на викладене, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитися з ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.05.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду справи.

Строк для подання відзиву - до 21.06.2023 включно.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2019 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий Альянс" (далі - Страховик або Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Власюк Микола Михайлович (далі- Агент або Відповідач) укладено договір про надання страхових посередницьких послуг №03-19А (далі - Договір доручення).

Відповідно до п. 1.1 Договору доручення предметом є надання Агенту права діяти від імені та за дорученням Страховика на всій території України, у відповідності з вимогами чинного законодавства, з метою залучення страхувальників і укладання з ними договорів по видам страхування, на які Страховик має відповідну ліцензію, згідно затверджених правил, тарифів та інструкцій.

Пунктом 1.4 Договору доручення, сторони узгодили, що Агент від імені Страховика укладає договори страхування (поліси) та отримує страхові платежі виключно із додержанням умов цього Договору.

Згідно п. 2.2.8 Договору доручення, Агент зобов`язується здійснювати оформлення та видачу страхових полісів протягом одного робочого дня тільки після повної сплати Страхувальником платежу (або першої його частини) на користь Страховика, якщо Страховиком письмово не погоджено інше.

Пунктом 2.2.10 Договору доручення, передбачено, що Агент зобов`язується забезпечувати своєчасне перерахування страхових платежів Страховику.

Згідно п. 3.5 Договору доручення агент протягом двох робочих днів з моменту отримання від Страхувальника страхового платежу перераховує на рахунок Страховика страхові платежі за укладеними договорами страхування.

Відповідно п. 3.7. Договору доручення Страховик має право проведення звірки даних про проведені Агентом розрахунки зі своїми даними.

Пунктом 2.2.17 Договору доручення Агент зобов`язується самостійно відшкодовувати збитки, пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням Агентом положень цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору доручення Агент несе повну матеріальну відповідальність за збереження отриманих від Страховика документів, у тому числі бланків страхового полісу, а також отриманих від Страхувальників страхових платежів. Всі перелічені нижче штрафні санкції сплачуються Агентом протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги Страховика.

Згідно з п.п. 4.1.2 п.4.1 Договору доручення за несвоєчасне перерахування Агентом Страховику страхових платежів за укладені договори страхування (поліси), агент, крім інших санкцій, передбачених цим договором, сплачує страховику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Підпунктом 4.1.9 п.4.1 Договору доручення передбачено, що Агент самостійно відшкодовує також всі побічні витрати Страховика по`вязані з невиконанням Агентом умов цього Договору.

Так, на виконання умов Договору доручення Відповідачем було укладено договори страхування та отримано страхові платежі від Страхувальників.

Як слідує з матеріалів справи, 11.07.2022 між Позивачем та Відповідачем підписано Акт звіряння до Договору доручення №03-19А від 27.03.2019 за період з 01 червня 2021 по 01 травня 2022 (далі - Акт звіряння).

Даний Акт звіряння підписано Головою Правління ПрАТ "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС" та ФОП Власюк Микола Михайлович у двох примірниках.

Відповідно до Акту звіряння було визначено перелік укладених Відповідачем від імені Позивача договорів страхування, дату укладання таких договорів, а також розмір страхової премії (страхового платежу).

Відповідно до п. 2 Акту звіряння за укладеними договорами (полісами) Агентом отримано платежів на суму 243937,90 грн.

Пунктом 3 Акту звіряння встановлено, що за реалізовані поліси Агентом належить до перерахування Страховику 221215,90 грн.

Відповідно до п. 4 даного Акту цей Акт є підставою для проведення розрахунків між Страховиком та Агентом.

Згідно п. 5 Акту звіряння Агент визнає свою заборгованість перед Страховиком у розмірі 221 215,90 грн., яка підлягає сплаті Агентом Страховику.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі № 905/2324/17, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб (постанова Верховного Суду від 11.01.2022 по справі №927/738/19).

Після підписання зазначеного вище Акту звіряння, відповідач погасив заборгованість частково, а саме у розмірі 500 грн., що є сумою страхових платежів за полісом АР-1834029 від 16.06.2021 - 105,80 грн. та ЕР-204933218 від 13.07.2021 - 394,20 грн.; оплата підтверджується випискою по рахунку Позивача в АТ «Райффайзен Банк» за 09.03.2023 (т.1, а.с.107).

Судом враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Отже, станом на день розгляду справи сума боргу Відповідача перед Позивачем складає 220715,90 грн. (221 215,90 грн. - 500 грн.), що підтверджується Довідкою Позивача, яка підписана головним бухгалтером та Головою Правління ПрАТ "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС" від 28.04.2023 (т.1, а.с.108-125).

З доводів позивача слідує, що довідка про заборгованість складена на підставі даних інформаційної системи, яка використовується Страховиком та страховими посередниками, які залучаються під час надання послуг страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені Страховика, включно із Відповідачем. Відомості, які вносилися Відповідачем, на виконання його обов`язків відповідно до умов договору доручення, до зазначеної інформаційної системи Страховика повністю відповідають відомостям Єдиної централізованої бази Моторно-транспортного бюро України, створеної відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка розміщена на офіційному сайті МТСБУ, і є загальнодоступною.

Перелік договорів/полісів, за якими Відповідачем не було перераховано страховий платіж на рахунок Позивача, перелічено позивачем у позовній заяві (т.1, а.с.2-11). Серед даних договорів/полісів є електронні поліси з серією ЕР, Договори добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів з серією ЕДЦВ, а також Поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з серією АР.

З метою досудового врегулювання спору 07.02.2023 позивач надсилав відповідачу претензію (т.1, а.с.126-128), однак остання залишена без відповіді та задоволення.

З доводів позивача слідує, що на день розгляду справи основна заборгованість становить 220715,90 грн.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

У відповідності до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про страхування" страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти.

Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок провадження діяльності страховими посередниками» № 1523 від 18 грудня 1996 року затверджено Положення про порядок провадження діяльності страховими посередниками (далі - Положення), яке регулює порядок провадження діяльності страховими посередниками (страховими агентами і страховими брокерами) - суб`єктами підприємницької діяльності на ринку страхових послуг і спрямоване на посилення захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та громадян під час отримання страхових послуг через страхових посередників.

Згідно з п. 2 ст. 2 даного Положення страховий агент, що отримує страхові платежі від страхувальників, зобов`язаний перерахувати ці кошти на рахунок страховика протягом двох робочих днів після отримання відповідних страхових платежів, а також оформити договір страхування не пізніше одного робочого дня з моменту отримання страхового платежу.

Частиною 1 ст. 175 ГК України встановлено майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Згідно ч. 1 ст. 303 ГК України комерційний агент несе відповідальність у повному обсязі за шкоду, заподіяну суб`єкту, якого він представляє, внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків, якщо інше не передбачено агентським договором.

Частиною 2 ст. 305 ГК України встановлено у частині, не врегульованій нормативно-правовими актами, зазначеними у цій статті, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування заборгованості по оплаті стало підставою для нарахування пені за прострочку виконання грошових зобов`язань та звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Постановою №211 на всій території України з 12.03.2020 у зв`язку із респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, був установлений карантин, який потім був продовжений багатьма постановами КМУ (на цей час карантинні обмеження в Україні тривають).

У відповідності до розд. IX «Прикінцеві та перехідні положення» ГКУ, який був доповнений п. 7 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 10513,09 грн. - 3% річних, 69876,69 грн. інфляційних втрат та пеню в розмірі 127406,50 грн. відповідно до п.4.1 договору (а.с.43-86).

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування заявленого боргу.

Контррозрахунку нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені відповідачем не подано.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 428512,18 грн, в т.ч.: 220715,90 грн основний борг, 69876,69 грн інфляційні втрати, 127406,50 грн пеня та 10513,09 грн 3% річних.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 6427,68 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Подаючи позов до суду, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 12000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Позивач у справі оплату послуг адвоката підтвердив договором про надання правової (правничої) допомоги №2 від 10.01.2023, актом виконаних робіт (наданих послуг)(а.с.19-20)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

В підтвердження надання адвокатом Чала І.М. послуг з професійної правничої допомоги в суді під час розгляду справи №903/532/23 надано копії: договору про надання правової допомоги №1/2019 від 22.02.2019, додаткових угод №62 від 30.12.2022, №64 від 26.04.2023, ордеру серія АІ №1397821 від 22.05.2023, акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.04.2023, рахунку №4 від 28.04.2023, платіжного доручення №5356 від 28.04.2023 на суму 12000,00 грн, рахунку понесених судових витрат та попереднього (орієнтовного) розрахунку (т.1,а.с.153-164).

Із дослідженого договору про надання правової допомоги від 22.02.2019, вбачається, що сторони узгодили, На умовах цього Договору замовник замовляє у виконавця правову допомогу та зобов`язується її оплатити (сплатити гонорар та інші витрати пов`язані з наданням правової допомоги), а виконавець зобов`язується надати правову допомогу замовнику, щодо:

1.Складання звернень (запитів, заяв, скарг, пропозицій) та Інших документів правового характеру.

2. Складання процесуальних документів (претензій, позовних заяв, відзивів, заперечень, клопотань, апеляційних і касаційних скарг» заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).

3. Представництва та захисту Інтересів замовника у місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), апеляційну судах (за гарних, господарських, адміністративних), Верховному Суді, під час здійснення цивільного господарського, адміністративного, кримінального судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, у відносинах з приватними виконавцями.

Сторони з Метою виконання цього Договору зобов`язалися укласти додаткову угоду (укладати додаткові угоди) до Договору, в якій (яких) конкретизується обсяг послуг з правової допомоги, що необхідні замовнику.

Згідно п.3.1. договору, розмір гонорару, який замовник сплачує виконавцю відповідно до цього Договору, визначається відповідно до Додатку №1доцьогоДоговору.

Після укладення додаткової угоди до Договору, в якій конкретизовані обсяги послуг з правової допомоги, які необхідні замовнику, виконавець надає замовнику рахунок для сплати гонорару за надання правої допомоги. Такий рахунок підлягає оплаті замовником протягом 10-ти банківських днів. У разі, якщо сплаченого замовником гонорару не вистачає для надання правової допомоги, виконавець надає замовнику рахунок для сплати гонорару за надання правової допомоги. Такий рахунок підлягає оплаті замовником протягом 10 банківських Днів (п.3.2 договору).

Згідно до додаткової угоди №64 від 26.04.2023 на виконання умов Договору про надання правової допомоги №1/2019 від 22.02.2019 виконавець надає наступну правову допомогу замовнику у судовій справі за позовом ПрАТ «Європейський страховий альянс» до Фізичної особи-підприємця Власюка Миколи Михайловича про стягнення грошових коштів:

- представництво та захист інтересів замовника у суді першої інстанції, апеляційної інстанції, касаційної інстанції;

- консультації, запити, підготування таких процесуальних документів у випадку необхідності: позовної заяви, заяви, доповнення, пояснення, заперечення, клопотання, відповіді на відзив, апеляційної скарги, касаційної скарги тощо.

Вартість послуг:

-ознайомлення з документами, надання усної консультації - 1000,00грн.

- вивчення судової практики з аналогічним предметом спору - 1000,00 грн.

- підготування розрахунку пені, інфляційних втрат, 3% річних за прострочення перерахування коштів по 498 договорам страхування для позову - 2 000,00 грн.

- підготування позовної заяви - 3 000,00 грн.

- представництво інтересів у суді однієї інстанції - 5000,00 грн.

Всього: 12 000,00 грн.

Згідно із актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.04.2023 адвокатським бюро «Чала та Партнери» було надано наступні послуги:

1. Ознайомлення з документами, надання усної консультації - 1000,00грн.

2. Вивчення судової практики з аналогічним предметом спору - 1000,00 грн.

3. Підготування розрахунку пені, інфляційних втрат, 3% річних за прострочення перерахування коштів по 498 договорам страхування для позову - 2 000,00 грн.

4. Підготування позовної заяви - 3 000,00 грн.

5. Представництво інтересів у суді однієї інстанції - 5000,00 грн.

Всього: 12 000,00 грн.

Всього вартість наданих послуг яка підлягає сплаті Клієнтом становить 12000грн. Послуги сплаченні довірителем повністю, що підтверджується платіжною інструкцією №5356 від 28.04.2023.

Разом з тим, враховуючи, що представництво інтересів клієнта в суді забезпечено не було, оскільки розгляд у справі здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то сума 5000,00 грн. до задоволення не підлягає.

Враховуючи вказане, позивачем згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено надання йому адвокатом вказаних послуг у суді.

Суд, при вирішенні розміру судових витрат переглянув калькуляцію часу, який був витрачений адвокатом, оцінив співмірність та розумність ціни його послуг, врахував складність справи.

Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає підставним та обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Власюк Миколи Михайловича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий Альянс» (просп.Науки,3, м.Київ, 03039, ) 428512,18 грн. (чотириста двадцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень 12 коп) заборгованості, в т.ч.: 220715,90 грн основний борг, 69876,69 грн інфляційні втрати, 127406,50 грн пеня та 10513,09 грн 3% річних, а також 6427,68 грн. (шість тисяч чотириста двадцять сім гривень 68 коп) витрат по сплаті судового збору та 7000,00 грн. (сім тисяч) витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар