ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30 червня 2023 року Справа № 915/1017/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БАВАРІЯ ЮГ, вул. Троїцька, 159/1, м. Миколаїв, 54007 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЮКОНТА БУД, вул. Cоборна, 12-В, м. Миколаїв, 54017 ()

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ГАРДІАН, вул. Саксаганського, 96, м. Київ, 01032 ()

електронна пошта зазначена в ЄДРЮОФОПГФ:

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Н Авто, вул. Троїцька, 159/1, м. Миколаїв, 54007 ()

про визнання недійсним договору оренди недійсним

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

1. Предмет та підстави позову.

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю БАВАРІЯ ЮГ з позовною заявою до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю ЮКОНТА БУД та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ГАРДІАН, в якій просить суд визнати недійсним договір оренди від 31.05.2023, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія ГАРДІАН та Товариством з обмеженою відповідальністю ЮКОНТА БУД, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.М. за реєстровим № 106.

Судові витрати покласти на відповідачів.

Підставою позову позивачем зазначено наступні обставини.

01.05.2021 між ТОВ Н Авто (орендодавець) та ТОВ БАВАРІЯ ЮГ (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 2-05/21 від 01.05.2021, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення будівлі, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька, 159/1.

Відповідно до п. 8.8 договору у випадку зміни власника об`єкта оренди, права та обов`язки орендодавця автоматично набуваються правонаступником, а строк дії даного договору залишається незмінним або коригується виключно за погодженням сторін.

Позивач зазначає, що орендоване нерухоме майно було фактично передано орендарю за актом приймання-передачі від 01.05.2021. Договір є дійсним, в судовому або договірному порядку не розривався, а також не оскаржувався та не визнавався недійсним. Отже, ТОВ БАВАРІЯ ЮГ є належним володільцем (користувачем) нерухомого майна за договором оренди.

Позивач зазначає, що у червні 2023 невідомими особами розпочались спроби проникнення до території двору та приміщень, орендованих позивачем. На запит позивача та орендодавця ТОВ "Н-Авто" 13.06.2023 ТОВ ЮКОНТА БУД була надана письмова вимога № 3/23 від 13.06.2023, в якій зазначено, що власником нежитлової будівлі по вул. Троїцька 159/1 у м. Миколаєві є ТДВ Страхова компанія ГАРДІАН та між ТОВ ЮКОНТА БУД та ТДВ Страхова компанія ГАРДІАН 31.05.2023 укладено нотаріально посвідчений договір оренди нерухомого майна по вул. Троїцька 159/1 у м. Миколаєві, строком на 5 років (до 31.05.2028).

На запит позивача ТОВ "Н-Авто" надало відповідь про те, що позивач є належним користувачем об`єкту оренди. Внаслідок організованих злочинних дій, які вчинялись відносно ТОВ "Н-Авто" та належного йому майна, будівля автосалону та станція технічного обслуговування була незаконно відчужена та наразі відповідно лдо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником цього об`єкту є ТДВ "Страхова компанія "ГАРДІАН", у зв`язку з чим 21.06.2023 ТЗОВ "Н-Авто" подало до господарського суду Миколаївської області позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 15.02.2023 та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач зазначає, що новий орендар ТОВ "ЮКОНТА БУД" не визнає законне право позивача на перебування, користування та володіння орендованим нерухомим майном, блокує доступ працівникам позивача на територію спірного об`єкту та вживає заходи з вивезення майна, належного позивачу, з території автосалону та станції технічного обслуговування.

Позивач звернувся до суду із даним позовом про визнання недійсним договору оренди, укладеного між відповідачами, вказуючи, що майно, яке вже передано в оренду саме позивачу, не може бути повторно передано іншій особі.

Посилаючись на приписи ст. 770 ЦК України, позивач зазначає, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця, що і передбачено п. 8.8 укладеного між позивачем та ТОВ "Н-Авто" договору.

Підставою недійсності договору є те, що фактичної передачі об`єкту оренди не відбулось.

Оспорюваний договір не відповідає ч. 1 ст. 761 ЦК України, оскільки на момент його укладення позивачу належали речові права володіння і користування спірним приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Позовні вимоги обґрунтовано положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 11, 14, 16, 202, 321, 395, 397, 398, 509, 525, 526, 627, 629 ЦК України, ст. 173, 174, 175 ГК України та умовами договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ТОВ Н Авто.

2. Заява про забезпечення позову.

Позивачем разом із позовною заявою подано до Господарського суду Миколаївської області заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 8434/23 від 28.06.2023), в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони представникам ТОВ ЮКОНТА БУД та будь-яким іншим особам чинити перешкодити представникам/працівникам ТОВ БАВАРІЯ ЮГ у вільному доступі та користуванні спірним об`єктом нерухомого майна приміщень частини будівлі автосалону та станції технічного обслуговування розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька, 159/1, а саме: частина приміщень першого та другого поверху за номерами кімнат згідно до технічного паспорту на об`єкт від 16 травня 2017 року, а саме експлікації приміщень до плану поверхів будівлі: підвал 178, 3 кв. м., № 1-1 Холл (0) частина в розмірі 369, 6 кв. м.; № 1-1а Тамбур 2, 5 кв. м.; № 1-2 Основне (0) 42, 8 кв. м.; № 1-3 Основне (0) 49 кв. м.; № 1-4 Миїчна (0) 62, 3 кв. м.; № 1-5 Підсобне 13, 7; № 1-6 Санвузол 5, 8 кв. м.; № 1-7 Сходинкова клітина 21, 1 кв. м.; № 1-8 СТО (0) частина а розмірі 269, 8 кв. м.; № 1-9 Цех (0) частина в розмірі 47, 7 кв. м.; № 1-10 Склад (0) 26, 9 кв. м.; № 1-11 Компресорна 6, 7 кв. м.; № 1-12 Електрощитова 9, 7 кв. м.; № 1-13 Цех (0) 327, 2 кв. м.; № 1-14 Санвузол 3, 8 кв. м.; № 1-15 Тамбур 3, 9 кв. м.; № 1-16 Лабораторія 10, 0 кв. м.; № 1-17 Склад (0) 171, 9 кв. м.; № 1-17а Склад (0) 37, 8 кв. м.; № 1-19 Кабінет (0) 23, 0 кв. м.; № 1-20 Кабінет (0) 12, 9 кв. м.; № 1-21 Каса (0) 6, 2 кв. м.; № 1-22 Каса (0) 9, 3 кв. м.; № 1-12 Кімната охорони 6, 7 кв. м.; № 1-24 Коридор 6, 4 кв. м.; № 1-25 Кладова 5, 7 кв. м.; № 1-26 Санвузол 2, 7 кв. м.; № 1-27 Санвузол 2, 9 кв. м.; № 1-28 Сходинкова клітина 14, 6 кв. м.; № 2-29 Сходинкова клітина 14, 6 кв. м.; № 2-30 Хол (0) 112, 2 кв. м.; № 2-31 Коридор 59, 2 кв. м.; № 2-32 Вентиляційна (0) 63, 0 кв. м.; № 2-33 Коридор 13, 1 кв. м.; № 2-34 Кімната для персоналу 32, 1 кв. м.; № 2-35 Душова 5,1 кв. м.; № 2-36 Вбиральня 2, 3 кв. м.; № 2-37 Гардеробна (0) 71, 8 кв. м.; № 2-38 Душова 5, 2 кв. м.; № 2-39 Вбиральня 2, 3 кв. м.; № 2-40 Сходинкова клітина 16, 3 кв. м.; № 2-41 Конференц зала (0) 68, 7 кв. м.; № 2-42 Кабінет (0) 33, 7 кв. м.; № 2-43 Кабінет (0) 32, 1 кв. м.; № 2-44 Кабінет (0) 36, 4 кв. м.; № 2-45 Кабінет (0) 23, 8 кв. м.; № 2-46 Кабінет (0) 26, 6 кв. м.; № 2-47 Кабінет (0) 24, 0 кв. м.; № 2-48 Коридор 27, 7 кв. м.; № 2-49 Архів (0) 7 кв. м.; № 2-50 Кабінет 20, 4 кв. м.; № 2-52 Санвузол 2, 9 кв. м.; № 2-54 Коридор 10, 9 кв. м.; Технічний поверх 101, 9 кв. м.; трансформатора підстанція;

- заборони ТОВ ЮКОНТА БУД та будь-яким іншим особам вживати будь-яких дій, спрямованих на вивезення/вилучення будь-якого майна/речей/документів, які перебувають на спірному об`єкті оренди.

Підставою вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає наступні обставини.

Позивач зазначив, що ТОВ ЮКОНТА БУД вчиняє дії, спрямовані на припинення права користування та володіння ТОВ БАВАРІЯ ЮГ на спірний нерухомий об`єкт, розташований по вул. Троїцька, 159/1 у м. Миколаєві шляхом звільнення від осіб та майна, що належить ТОВ БАВАРІЯ ЮГ, а також можливості Товариства заявника доступу до орендованих приміщень та майна.

Позивач зазначив, що станом на дату подання позову на території орендованого об`єкту нерухомого майна перебуває майно заявника за договором оренди обладнання № 3/05-1 від 01.06.2021 та актом приймання-передачі обладнання від 01.06.2023.

Позивач зазначив, що 16.06.2023 працівників ТОВ БАВАРІЯ ЮГ не допустили на територію орендованого ними об`єкту, про що складено відповідний акт.

Позивач зазначив, що станом на дату звернення до суду з даною заявою, ТОВ БАВАРІЯ ЮГ фактично позбавлено можливості виконувати свої обов`язки, як орендар, щодо забезпечення збереження орендованого ним майна та забезпечення безпеки на вказаному об`єкті.

У позивача є реальні побоювання, що вже наступного дня все майно, належне позивачу, буде вивезене у невідомому напрямку.

В якості підстав для забезпечення позову позивач зазначає, що в даному випадку наявні фактичні обставини проникнення на орендований позивачем об`єкт сторонніх осіб та вжиття ними активних дій із описування та вивезення майна, в т.ч. майна боржника, а також часткового вивезення майна, належного іншій особі ТОВ "Н Авто", а також майна позивача.

Позивач зазначив, що випадки блокування ТОВ ЮКОНТА БУД доступу позивачу до об`єкту оренди та вивезення його майна з об`єкту оренди призведуть до подальшого порушення прав позивача та суттєво ускладнить виконання ухвалене по суті за наслідком розгляду спору рішення, а позивач понесе додаткові збитки у вигляді вартості вивезеного з орендованого об`єкту майна та у випадку незабезпечення безпеки на орендованому об`єкті можуть як реально постраждати люди, так і може бути ушкоджене майно інших осіб, в т. ч. ТОВ ЮКОНТА БУД. При цьому, відповідальність за можливі каліцтва людей та пошкодження майна буде покладена саме на належного користувача / володільця ТОВ "БАВАРИЯ ЮГ".

У позивача є реальне припущення, що за наявності даного спору з ТОВ "ЮКОНТА БУД" спірне нерухоме майно може бути знову передане в оренду іншим особам, які так само вчинятимуть дії щодо захоплення об`єкту оренди та вивезення з нього цінних речей. Про можливість таких дій свідчить те, що договір, укладений з ТОВ "ЮКОНТА БУД" є другим договором, який укладений ТДВ "СК "ГАРДІАН".

Про недобросовісність намірів як нового власника, так і орендаря свідчить те, що ТОВ "ЮКОНТА БУД" було зареєстровано за декілька тижнів до укладення договору оренди.

Заява обґрунтована приписами ст. 136, 137 ГПК України, судовою практикою та рішенням ЄСПЛ.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову позивачем подано з дотриманням вимог ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

28.06.2023 на адресу Господарського суду Миколаївської області від ТОВ "СК "ГАРДІАН" надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову (вх. № 8495/23 від 28.06.2023), в яких ТОВ "СК "ГАРДІАН" просило суд відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. В обґрунтування заперечень ТОВ "СК "ГАРДІАН" висловлено правову позицію, яка фактично зводиться до незгоди з позовними вимогами. Крім того, зазначено, що предметом спору є вимога немайнового характеру про визнання недійсним договору, тобто вимога, яка не потребує примусового виконання. Предметом спору не є вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, зобов`язання утриматись від вчинення дій щодо об`єкту, визнання відсутнім права користування об`єктом, витребування чи повернення об`єкту. Майно ТОВ "БАВАРИЯ ЮГ" не є предметом позовних вимог. Заходи забезпечення позову не є адекватними відносно позовної вимоги, призведуть до припинення господарської діяльності ТОВ "ЮКОНТА БУД", порушать право власності на розпорядження майном ТДВ "СК "ГАРДІАН" та право оренди ТОВ ЮКОНТА БУД". Захід забезпечення позову щодо непереліченого майна порушить права відповідачів, оскільки на вказаному об`єкті також знаходиться належне відповідачам майном.

3. Розгляд заяви про забезпечення позову.

В письмових запереченнях на заяву про забезпечення позову (вх. № 8495/23 від 28.06.2023) ТОВ "СК "ГАРДІАН" просило суд розгляд заяви про забезпечення позову провести з викликом та за участю представників сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Системний аналіз положень ст. 140 ГПК України дозволяє дійти висновку, що за загальним правилом розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи. Виклик особи, що подала заяву про забезпечення позову, за нормами ч. 3 ст. 140 ГПК України здійснюється судом у разі необхідності вчинення додаткових дій: отримання пояснень, доказів. В свою чергу у випадку недостатності наданих заявником пояснень та доказів - призначається судове засідання (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Враховуючи викладені в позовній заяві та заяві про вжиття заходів забезпечення позову обставини справи, проаналізувавши подані докази, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

4. Правове регулювання питання вжиття заходів забезпечення позову. Висновки.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Згідно рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні ЄСПЛ від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується:

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

За змістом ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова КГС ВС від 17.11.2020 № 922/2419/20).

Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (постанова КГС ВС від 25.09.2020 № 910/1762/20).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 15.01.2020 по справі № 915/1912/19).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19, від 23.12.2020 № 911/949/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 25.11.2020 у справі № 757/61850/18-ц.

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року № 910/1040/18.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсним договору оренди приміщень, укладеного між відповідачами. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо порушення відповідачами вимог закону під час укладення оспорюваного договору, оскільки фактично в оренду передано приміщення, яке вже знаходилось в оренді у позивача (подвійна оренда).

Отже, предметом спору у даній справі є вимога немайнового характеру про визнання недійсним договору, тобто судове рішення (у випадку задоволення позову) не підлягатиме примусовому виконанню. При цьому суд зазначає, що під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правову оцінку обставинам справи по суті спору.

Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони представникам ТОВ ЮКОНТА БУД та будь-яким іншим особам чинити перешкодити представникам/працівникам ТОВ БАВАРІЯ ЮГ у вільному доступі та користуванні спірним об`єктом нерухомого майна;

- заборонити ТОВ ЮКОНТА БУД та будь-яким іншим особам вживати будь-яких дій, спрямованих на вивезення/вилучення будь-якого майна/речей/документів, які перебувають на спірному об`єкті оренди.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, зокрема, але не виключно, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, як зазначено вище, судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В спірному випадку предметом спору є одна вимога немайнового характеру про недійсність договору. В предмет доказування входять обставини щодо невідповідності договору вимогам законодавства, чинного на момент укладення оспорюваного договору. Предметом спору не є вимоги щодо майна (як рухомого, так і нерухомого), не є вимоги про зобов`язання відповідачів вчинити дії або утриматись від вчинення дій, не є вимоги про усунення перешкод у користуванні майном тощо. Отже, суд дійшов висновку, що в спірному випадку заходи забезпечення позову не відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких заявник просить суд вжити відповідні заходи. Враховуючи викладене, судом відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 137, 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви (вх. № 8434/23 від 28.06.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю БАВАРІЯ ЮГ про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 30.06.2023.

Суддя Е.М. Олейняш