ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

06 липня 2023 року Справа № 922/2828/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (вх. № 17360 від 05.07.2023) про забезпечення позову, подану у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, кв. 1; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, кв. 1; )
про стягнення 380966,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича 380966,11 грн, з яких:

266297,63 грн - заборгованості з орендної плати;

16333,48 грн - 3% річних;

98335,00 грн - інфляційних втрат.

Позов обгрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.07.2023 відкрито провадження у справі № 922/2828/23; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову (вх. № 17360 від 05.07.2023), в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом:

- накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі підприємцю Мкртчяну Юрію Робертовичу (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) у розмірі 380 966,11 грн., що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову;

- заборони відчуження належного відповідачу на праві власності об`єкта житлової нерухомості 4-кімнатної квартири Загальною площею 94.7 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. .

Заява про забезпечення позову мотивована з посиланням на невиконання відповідачем умов договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 щодо систематичної несплати орендних платежів. Як зазначає позивач, співмірним та адекватним заходом із позовними вимогами, направленим на ефективне поновлення в правах, є саме накладення арешту на грошові кошти ФОП Мкртчяна Ю.Р. та усе належне йому на праві власності майно у розмірі 380966,11 грн, оскільки сума заборгованості є значною, тоді як станом на сьогодні у відповідача існує реальна можливість відчуження належного йому майна та виведення грошових коштів.

Розглянувши заяву позивача (вх. № 17360 від 05.07.2023) про забезпечення позову, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктами 2, 4 ч. 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 2 ст. 136 ГПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Слід вказати, що з огляду на положення ст. ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд констатує, що всупереч зазначеним вище положенням закону позивачем при її поданні не надано жодного доказу існування обставин, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову. Зокрема, заявником належними та допустимими доказами не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі його винесення на користь заявника.

Наявність у відповідача власного нерухомого майна та грошових коштів, які обліковуються на рахунках відповідача, в розумінні відповідних положень ст. 74-78 ГПК України, не свідчить саме про факт ухилення від виконання зобов`язань як на цьому наполягає позивач, та не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження належного відповідачу майна та накладення арешту на грошові кошти.

До того ж, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Окремо суд зазначає про недоведеність тверджень позивача стосовно того, що у випадку винесення рішення на його користь, задоволення його вимог буде можливе виключно за рахунок коштів, які містяться на банківських рахунках відповідача та нерухомого майна з реєстраційним номером 01. У даному випадку, матеріали справи не містять будь-яких доказів відсутності у відповідача грошових коштів, іншого рухомого та/або нерухомого майна, або інших активів (за виключенням нерухомого майна), за рахунок яких також можливе задоволення вимог позивача у випадку ухвалення рішення на його користь, як на цьому наполягає позивач в заяві про забезпечення позову.

Суд також зазначає та враховує, що предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення орендної плати, інфляційних та 3% річних. Правомірність же та правильність нарахування інфляційних та 3% річних до прийняття відповідного рішення у даній справі, є спірними.

За таки обставин, суд приходить до висновку, що подана позивачем заява про вжиття заходів забезпечення позову позбавлена фактичного та правового обґрунтування, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 73-74, 86, 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (вх. № 17360 від 05.07.2023) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України з урахуванням вимог пп. 17.5 п.17 ч. 1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак