ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1760/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ТРАНС", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект", м. Харків
про стягнення 24226,88 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ТРАНС" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 24226,88 грн., з яких: 17900,00 грн. - сума заборгованості за Договором № СО2411/2 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 24.11.2021; 5588,32 грн. - інфляційні збитки; 738,56 грн. - сума 3% відсотків річних. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання до суду обґрунтованого письмового відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2023 було задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект" про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позов у справі, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект" процесуальний строк на подання відзиву на позов у справі.

Згідно відзиву (вх.№ 13536 від 29.05.2023) відповідач просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог повністю. При цьому відповідач вказує, що позивач не виконав свого обов`язку, передбаченого п. 3.1.7 Договору, не надавши відповідачеві Акт виконаних робіт; позивач не виконав свого обов`язку, передбаченого п. 3.1.7, 4.1, 4.4, 4,5 Договору, додавши до претензії від 21.02.2023 року відповідачеві замість Акту виконаних робіт Акт №0912-1/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг); доданий позивачем до претензії Акт №0912-1/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) не містить відомостей, наявність яких вимагається за умовами п. 3.1.7. Договору в Акті виконаних робіт (найменування вантажу, дата перевезення, марка автомобіля); відповідач правомірно не здійснив розрахунок із позивачем, оскільки йому всупереч п. 4.5 Договору не був своєчасно наданий Акт виконаних робіт та Рахунок-фактура; позивач направив відповідачеві претензію, направлення якої з огляду на ч. 2 статті 222 ГК України було необґрунтованим та якнайменш передчасним, оскільки права позивача на той час порушені не були; позивач правомірно не здійснює оплату послуг за Договором, оскільки йому досі не надані визначені п. 3.1.7. та п. 4.5. Договору документи (акт виконаних робіт), які б містили визначені п. 3.1.7. відомості (найменування вантажу, дата перевезення, марка автомобіля). Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач не визначився з строком виконання відповідачем грошового зобов`язання, а відповідно і з датою порушення свого права.

Позивач 08.06.2023 за вх.№ 14578 надав відповідь на відзив, згідно якої просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що за умовами та змістом самого договору, укладеного між сторонами, акт має бути саме про здачу-прийняття наданих послуг. Незначна помилка в назві акта не може бути підставою для звільнення відповідача від покладеного на нього обов`язку з оплати наданих йому послуг. Окрім того, позивач у відповіді на відзив зазначає, що сам відповідач, виходячи зі змісту його відзиву, не заперечує факт надання йому послуг та отримання їх у повному обсязі відповідно до змісту договору № СО2411/2 від 24.11.2021 та заявки на перевезення вантажу № СО0812/1 від 08.12.2021 року. Таким чином, позивач зазначає, що діями відповідача порушується принцип добросовісності по відношенню до його обов`язку оплатити послуги, які він отримав ще в грудні 2021 року й вже понад півтора роки намагається уникнути своїх обов`язків по оплаті отриманих послуг.

Відповідач 19.06.2023 за вх.№ 15693 надав письмові заперечення щодо відповіді позивача на відзив відповідача, в яких просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог повністю.

Матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

24.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ТРАНС" (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект" (Замовник) було укладено Договір № С02411/2 про надання транспортно-експедиторських послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні (надалі -Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Експедитор, діючи від свого імені та за рахунок Замовника, у межах даного договору організовує виконання транспортно- експедиторських послуг, визначених договором про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні шляхом залучення найманого або власного вантажного транспорту.

Згідно з п.2.3. Договору, конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною цього договору (зразок Заявки наведений у Додатку № 1 до Договору). Допускається одержання заявки по факсимільному чи електронному зв`язку (Е-maіІ).

Відповідно до п. 2.5. Договору, надання послуг за цим Договором фіксується двостороннім Актом виконаних робіт (надання послуг), який складається у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, підписується уповноваженими представниками Експедитора й Замовника та засвідчується печатками сторін.

Пунктом 3.1.7. Договору передбачено, що Експедитор зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту передавання вантажу вантажоодержувачу надати Замовнику Акт виконаних робіт (наданих послуг), який повинен містити наступну інформацію: найменування Замовника та Експедитора, найменування вантажу, дата і маршрут перевезення, марка автомобіля, державний реєстраційний номер автомобіля і причепу, вартість послуг Експедитора.

У відповідності до пунктів 4.1., 4.2. Договору загальна сума Договору складається із сум вартостей підписаних обома Сторонами Актів виконаних робіт (надання послуг) та сплачених Замовником рахунків-фактур. Ціни за даним договором встановлені в гривнях. Ціни, що відповідають конкретному перевезенню 9групі однотипних перевезень) узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень).

Пунктами 4.3.-4.5. Договору визначено, що порядок і термін оплати обумовлюються в разовій Заявці, що направляється Експедитору перед конкретним перевезенням (групою однотипних перевезень); термін оплати не може перевищувати 10 банківських днів з дня виставлення рахунку, Акта виконаних робіт (наданих послуг); оплата послуг Експедитора провадиться Замовником на розрахунковий рахунок Експедитора на підставі наступних документів: рахунку - фактури, акту виконаних робіт (наданих послуг), CMR, ТТН, у разі перевезення у міжміському сполученні, податкової накладної, якщо Експедитор є платником ПДВ

Відповідно до п. 6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до Договору, а у випадках неврегульованих умовами Договору згідно діючого законодавства України. Сторони відшкодовують одна одній збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов`язань за цим Договором.

У відповідності до п. 10.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами була укладена заявка на перевезення вантажу № СО0812/1 від 08.12.2021 року та СМR А №1205036, згідно з якими, Експедитор надав Замовнику транспортно-експедиторські послуги по здійсненню перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з міста Харкова до міста Желєзногорськ Курської області, що у Російській Федерації, автомобілем ВОЛЬВО НОМЕР_1 , причеп НОМЕР_2 .

Відповідно до умов заявки на перевезення вантажу № СО0812/1 від 08.12.2021, Замовник мав сплатити Експедитору 17900,00 грн. б/н по вивантаженню.

Відповідно до CMR А №1205036, вивантаження вказаного вище вантажу відбулось 09.12.2021 року.

Згідно позову позивач вказує, що Експедитором на адресу Замовника були направлені Новою поштою документи, передбачені п. 4.6. Договору, для проведення оплати наданих послуг. Втім, відповідач оплату не провів та, як було вказано вище, Акт виконаних робіт (наданих послуг) із підписом свого керівника, засвідченим печаткою не повернув Експедитору. Позивач тривалий час вів перемовини з Відповідачем щодо погашення виниклої заборгованості, але вони не призвели до очікуваного результату. За таких обставин 22.02.2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 21.02.2023 року з вимогою перерахувати грошові кошти - суму заборгованості відповідача за Договором № С02411/2 про надання транспортно-експедиторських послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 24.11.2021 р. у розмірі 17900,00 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.) - на поточний рахунок ТОВ "АВАНГАРД ТРАНС" протягом п`яти календарних днів з моменту отримання даної претензії на банківські реквізити.

Судом встановлено, що до вказаної претензії були додані: копія заявки СО0812/1 від 08.12.2021, СМR А №1205036, рахунок-фактура № 0912-1 від 09.12.2021 року, Акт №0912/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.12.2021 року, посвідчені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру.

Згідно з копії повідомлення про вручення поштового відправлення, наявної в матеріалах справи, відповідач отримав вищевказану претензію 03.03.2023 року.

Ураховуючи викладене, відсутність в матеріалах справи доказів отримання до 08.03.2023 відповідачем від позивача документів передбачених п.4.5. Договору, суд, з огляду на умови Договору та положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, дійшов висновку про те, що відповідач був зобов`язаний виконати свій обов`язок з погашення заборгованості перед позивачем за Договором та заявкою № СО0812/1 від 08.12.2021 не пізніше 08.03.2023 року.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем позивачу заборгованості за договором № СО2411/2 від 24.11.2021 у розмірі 17900,00 грн.

Щодо Акту № 0912-1/1 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за Договором, суд зазначає, що даний акт складено у відповідності до умов Договору, він відображає факт здійснення між сторонами господарської операції за Договором, а незначна помилка в назві акта не може бути підставою для звільнення відповідача від покладеного на нього обов`язку з оплати наданих йому послуг.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Аналогічні положення передбаченні ст. 316 Господарського кодексу України та ст. 929 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором по оплаті транспортно-експедиторських послуг у розмірі 17900,00 грн., суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення суми заборгованості за Договором № СО2411/2 від 24.11.2021 у розмірі 17900,00 грн. є обґрунтованою, вона підтверджена доданими до матеріалів справи доказами та є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 5588,32 грн. інфляційних збитків та 738,56 грн. 3% відсотків річних, суд зазначає, наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, ураховуючи те, що з 09.03.2023 відповідач прострочив виконання свого зобов`язання з Договором, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума інфляційних збитків у розмірі 304,84 грн. та сума 3% річних у розмірі 70,62 грн. за період з 09.03.2023 - 25.04.2023.

Таким чином, позовні вимоги у справі підлягають частковому задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Також, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект" (61030, м. Харків, вул. Греківська, 81, корп. А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ТРАНС" (49124, м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 27/13, ) 17900,00 грн. заборгованості за Договором № СО2411/2 від 24.11.2021; 304,84 грн. інфляційних збитків; 70,62 грн. 3% відсотків річних та 2024,54 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ТРАНС" (49124, м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 27/13, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Металокомплект" (61030, м. Харків, вул. Греківська, 81, корп. А, ).

Повне рішення складено "04" липня 2023 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/1760/23