УХВАЛА

04 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.

розглянув матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022

у складі колегії суддів: Отрюха Б. В. (головуючого), Остапенка О. М., Копитової О. С.

та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021

у складі судді Чеберяка П. П.

у справі за позовом Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Баскакова О. В.

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Проф-Інвестгроуп"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон Девелопмент"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон Капітал"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Меридіан"

про витребування майна з чужого незаконного володіння, як наслідок визнання правочинів боржника недійсними

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс"

до

1. Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС"

2. ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС" арбітражного керуючого Баскакова О. В.

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Проф-Інвестгроуп"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Еталон Девелопмент"

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Еталон Капітал"

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Меридіан"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд"

про застосування наслідків недійсності правочинів

в межах справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротрейд ЛТД"

до Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Закрите акціонерне товариство "Форум-ДС" в особі ліквідатора Баскакова О. В. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проф-Інвестгроуп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон Девелопмент", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон Капітал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс" про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, а саме: будівлі цеху металоконструкцій (літ. Н) загальною площею 1 825,40 кв.м, який розташований в місті Києві по вул. Жмеринська, буд. 1; виробничого корпусу (літ. А) загальною площею 3 452,80 кв.м, який розташований в місті Києві по вул. Жмеринська, буд. 1; комплексу будівель загальною площею 9 618,60 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 1.

У листопаді 2020 року Закрите акціонерне товариство "Форум-ДС" в особі ліквідатора Баскакова О. В. звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про доповнення до позовних вимог в якій просило, додатково до вже заявлених позовних вимог, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо спірних об`єктів нерухомого майна (відповідно переліку).

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс" звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічним позовом до Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" та ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" Баскакова О. В. про застосування наслідків недійсності правочинів, у якому просило суд:

- визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс" забезпеченим кредитором Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" Баскакова О. В.;

- внести окремо до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс", які забезпечені заставою майна боржника у розмірі 168 369 805,20 грн;

- внести окремо до реєстру вимог кредиторів відомості про майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тессела Ассет Фінанс", яке є предметом забезпечення (за переліком);

- відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи про іпотеку нерухомого майна (за переліком).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) у задоволенні первісного позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, як наслідок визнання правочинів боржника недійсними відмовлено. У задоволенні зустрічного позову про застосування наслідків недійсності правочинів відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) апеляційні скарги ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" Баскакова О. В. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон Капітал" про закриття касаційного провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" та ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" Баскакова О. В. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі №5011-15/2045-2012 (910/16312/20) залишено без задоволення; касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" та ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" Баскакова О. В. задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) скасовано; справу № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

За результатами нового розгляду, постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 (повний текст складено 23.11.2022) у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) апеляційні скарги ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" Баскакова О. В. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) залишено без змін.

23.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" (далі - ТзОВ "Євробудтрейд") звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20).

Одночасно, до касаційної скарги скаржником долучено заяву про поновлення строку на подання касаційної скарги.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) визначено склад суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 23.06.2023.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В контексті визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на судові рішення, прийняті за результатом розгляду в межах справи про банкрутство позовної заяви банкрута в особі ліквідатора до осіб, які набули майно боржника, за наслідком укладення недійсного правочину в процедурі банкрутства, що встановлено судовим рішенням у справі про банкрутство із заявою про витребування майна (застосування наслідків недійсного правочину), суд вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 виснувала, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

1) перша група стосується розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення (розумій також і відсторонення) керуючого санацією, ліквідатора тощо.

2) друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження. Такий підхід повністю відображає конструкції статей 7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство. Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справи про банкрутство (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/97/20).

Верховний Суд зазначає, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

За умови, що позовну вимогу заявлено про визнання правочину недійсним без застосування наслідків такої недійсності, судовий збір сплачується як з немайнового спору. За позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину судовий збір сплачується залежно від вартості майна (суми коштів), стосовно якого (якої) заявлено вимогу. У випадку об`єднання відповідних вимог судовий збір підлягає сплаті з вимог як немайнового, так і майнового характеру (така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 916/368/18).

З урахуванням змісту касаційної скарги, а також оскаржених судових рішень, оскільки позовна заява банкрута в особі ліквідатора до осіб, які набули майно боржника, за наслідком укладення недійсного правочину в процедурі банкрутства, що встановлено судовим рішенням у справі про банкрутство із заявою про витребування майна (застосування наслідків недійсного правочину), є за своєю правовою природою правовим наслідком недійсності правочину з передачі зазначеного майна іншим особам, заявленого в межах справи про банкрутства, такий спір вважається майновим.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19 зроблено висновок, що за розгляд у позовному провадженні у межах справи про банкрутство, провадження у якій регулюється нормами Кодексу України з процедур банкрутства, майнового чи немайнового спору господарському суду необхідно обраховувати розмір судового збору виходячи із ставки, що підлягає сплаті за подання позовної заяви відповідно майнового чи немайнового характеру (підпункти 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) скаржнику належало сплатити судовий збір у відсотковому співвідношенні до вартості спірного майна (вартість спірного майна * 1,5 % * 200%).

Натомість, скаржником до касаційної скарги додано докази сплати судового збору у розмірі 9 924,00 грн, а відтак скаржником до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Разом з тим, до касаційної скарги не додано документів, за якими визначено вартість спірного майна, .

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що сплата останнім судового збору на підставі підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" є помилковою, оскільки суперечить наведеному вище висновку викладеному Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19.

Крім того, відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржник посилається на обставини повернення вперше поданої ним касаційної скарги, зазначаючи, зокрема, що з урахуванням тієї обставини, що підстави касаційних скарг арбітражного керуючого та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" ґрунтуються на численній практиці Верховного Суду, яка підтверджує законність вимог про витребування майна, а повернення касаційних скарг з підстав несплати судових зборів у розмірах, які передбачені для інших категорій спорів - повноцінно працюючих суб`єктів господарювання, що не перебувають в процедурах банкрутства, а також загальний інформаційний простір щодо можливої корупції Голови Верховного Суду, дають законне і моральне право скаржнику просити поновити строк для подання касаційної скарги та надати скаржнику можливість розглянути доводи касаційних скарги по суті.

На підставі зазначеного, та у зв`язку з воєнним станом, введеним на території України, та відповідно значним зниженням господарської діяльності, скаржник просить визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновлення строку на подання касаційної скарги.

Проаналізувавши пояснення, зазначені в обґрунтування підстав поновлення строку на касаційне оскарження, колегією суддів встановлено, що вперше з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" звернулось 13.11.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 03.01.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" залишено без руху з наданням скаржнику строку на усунення її недоліків шляхом надання документів, за якими визначено вартість спірного майна та доказів сплати судового збору у співвідношенні до вартості спірного майна.

26.01.2023 до Верховного Суду від скаржника надійшла заява щодо виконання ухвали Верховного Суду від 03.01.2023.

Так, в поданій заяві скаржник стверджував, що судовий збір, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги має вираховуватись відповідно до підпунктів 5, 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", які стосуються заяв про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство, посилаючись при цьому на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27.02.2017 у справі № 6/6 та від 02.07.2020 у справі № 904/5934/17.

Розглянувши подану заяву, судом в ухвалі від 06.02.2023 встановлено, що скаржником всупереч вимогам ухвали від 03.01.2023 не додано до заяви про усунення недоліків документів, за якими визначено вартість спірного майна та доказів сплати судового збору у співвідношенні до вартості спірного майна.

Колегія суддів в ухвалі Верховного Суду від 06.02.2023 зазначила, що ненадання скаржником документів, за якими визначено вартість спірного майна, позбавляє можливості суд достовірно, на підставі відповідних доказів, визначити суму судового збору, яка підлягає оплаті за подання касаційної скарги.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, судом враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19 зокрема, що за розгляд у позовному провадженні у межах справи про банкрутство, провадження у якій регулюється нормами Кодексу України з процедур банкрутства, майнового чи немайнового спору господарському суду необхідно обраховувати розмір судового збору виходячи із ставки, що підлягає сплаті за подання позовної заяви відповідно майнового чи немайнового характеру (підпункти 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Ухвалою Верховного Суду від 06.02.2023 касаційну скаргу ТзОВ "Євробудтрейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) повернуто скаржнику без розгляду на підставі частини другої статті 292 ГПК України у зв`язку із неусуненням недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом.

Як убачається із наведеного вище постановлення ухвали Верховного Суду від 03.01.2023 (щодо залишення касаційної скарги без руху з підстав несплати судового збору), а також ухвали від 06.02.2023 (щодо повернення касаційної скарги з огляду на неусунення їх недоліків) в частині визначення розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги ґрунтувалось на правовій позиції судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19.

23.06.2023 ТзОВ "Євробудтрейд" повторно звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20).

Так, судом встановлено, що ухвалу Верховного Суду від 06.02.2023 скаржником отримано 15.02.2023, в той час як вдруге з касаційною скаргою він звернувся 23.06.2023.

Звертаючись повторно, з пропуском значного строку з моменту отримання ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги, скаржником не наведено обставин, що зумовили значний пропуск строку на подання повторної касаційної скарги.

Колегія суддів наголошує, що подання повторної касаційної скарги з моменту повернення судом вперше поданої касаційної скарги має здійснюватись з урахуванням розумних строків та без зайвих зволікань.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відтак, колегія суддів, розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, наведені скаржником у клопотанні, не можуть вважатися поважними з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Лише факт подання стороною заяви про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк, оскільки заява про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК України повинна містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява N 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності/неповажності причин пропуску строку.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 № 3236/03, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Приписами частини третьої статті 288 ГПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що скаржником до клопотання не додано належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність поважних причин, що перешкоджали скаржнику звернутися до суду касаційної інстанції в межах встановлених строків вперше та повторно.

Можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок доведення яких відповідними доказами покладено на скаржника.

Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

На переконання колегії суддів, скаржником в достатній мірі не обґрунтовано та не додано суду належних доказів того, яким чином запровадження воєнного стану в Україні, унеможливило своєчасне виконання вимог суду щодо усунення недоліків вперше та вдруге поданої касаційної скарги, так само приведення її у відповідність із вимогами статті 290 ГПК України та подання її повторно без зайвих зволікань після її повернення ухвалою від 06.02.2023.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає неповажними підстави, наведені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20).

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, суд зазначає, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги шляхом надання:

- документів, за якими визначено вартість спірного майна та доказів сплати судового збору у співвідношенні до вартості спірного майна;

- заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідним обґрунтуванням та наданням доказів на підтвердження наявності підстав поновлення строку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 304, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20).

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/16312/20) залишити без руху.

3. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде або повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, або відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Г. Пєсков