СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Харків Справа № 922/1132/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семенова О.Є.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Янченков О.С., адвокат, довіреність від 23.01.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, с. Веселе, Балаклійський район, Харківська область (вх. №843 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 (повний текст підписано 26.04.2023 у місті Харків) у справі №922/1132/23 суддя Л.С. Лаврова

за позовною заявою Державного підприємства "Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, с. Веселе, Балаклійський район, Харківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Новоолександрівське, с. Новоолександрівка, Вовчанський район, Харківська область

про розірвання договору поставки

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області через «Електронний суд» звернулося Державне підприємство Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України з позовною заявою б/н від 27.03.2023 (вх.№1132/23 від 27.03.2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю Новоолександрівське, в якій просило суд:

- прийняти дану позовну заяву та здійснити її розгляд в порядку загального судового провадження;

- розірвати договір поставки №1/ас від 16.08.2020 року, укладений між Державним підприємством ДГ Аграрне Інституту рослинництва НААН та Товариством з обмеженою відповідальністю Новоолександрівське;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 31.03.2023, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати докази та про зупинення провадження (вх. №9347 від 17.04.2023).

Залишено без розгляду позов Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю Новоолександрівське про розірвання договору поставки №1/ас від 16.08.2020.

Ухвала суду мотивована наступними обставинами:

- договір поставки №1/ас від 16.08.2020, що містить третейське застереження, укладений сторонами у письмовій формі, містить відомості про місце і дату укладання його укладення, найменування сторін та їх місцезнаходження; предмет спору, що підлягає вирішенню третейським судом; вказівку про конкретно визначений постійно діючий третейський суд. Вказані обставини, а також дійсність, чинність та можливість виконання третейської угоди у договорі поставки №1/ас від 16.08.2020 також встановлена Постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року по справі № 875/387/21. Доказів недійсності, втрати чинності або неможливості виконання третейської угоди до суду не було надано, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання угоди такою, що є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

- підписавши договір №1/ас від 16.08.2020 в погодженій редакції, в якій міститься третейське застереження, сторони фактично погодилися з передбаченим у ній порядком вирішення спорів, що виникають з указаного договору. При цьому, обставини щодо підписання договору поставки з третейським застереженням свідчать про вільне волевиявлення сторін на розгляд спору саме третейським судом, яке відповідає вимогам чинного законодавства; зазначена умова договору поставки є дійсною та такою, що може бути реально виконана;

- заява відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду, була подана до початку розгляду справи по суті та до подання першої заяви щодо суті спору. Зважаючи на те, що порушення прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб поданою заявою не встановлено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду згідно з п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України;

- стосовно клопотання позивача про зупинення розгляду даної справи до вирішення іншої справи, суд зазначив про відсутність підстав для задоволення даного клопотання, оскільки суд встановив наявність підстав для залишення позову без розгляду. При цьому, суд звернув увагу сторін на те, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації особою права на захист своїх прав.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням позивач, Державне підприємство "Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України звернувся через «Електронний суд» до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 02.05.2023 (вх.№843 Х/3 від 02.05.2023), в якій просить відстрочити апелянту оплату судового збору за подання апеляційної скарги до завершення апеляційного розгляду, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 року у справі №922/1132/23 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Підставами скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 позивач зазначає наступні обставини:

- відсутність підстав для продовження терміну дії договору після 31.12.2020 року. На момент постановлення спірної ухвали, у суду були тільки беззаперечні докази закінчення терміну дії третейського застереження 31.12.2020 року, при цьому жодних інших доказів подовження строку дії третейської угоди в матеріалах справи не має. Як наслідок, судом прийнята до уваги не чинна третейська угода у складі договору поставки №1/ас від 16.08.2020 року, термін дії якої скінчився;

- з моменту укладення третейської угоди минуло понад 2 роки і 8 місяців, господарський суд мав переконатись, а сторона, яка наполягає на третейському розгляді справи має надати докази функціонування постійно діючого третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» та наявності діючих третейських суддів, спроможних прийняти до свого провадження справу. За таких обставин у суду були відсутні докази можливості виконання третейської угоди шляхом передачі спору на розгляд третейського суду через те, що питання функціонування третейського суду та наявності у його складі діючих третейських суддів для розгляду справ досліджено не було та доказами сторони, яка наполягала на третейському розгляді справи не підтверджено;

- залишаючи клопотання позивача без задоволення в частині витребування договору поставки № 1/ас від 16.08.2020, Господарський суд зазначив доводи, які, на думку позивача, є викривленням його позиції, бо саме через відсутність оригінального примірника договору, позивач отримав його фотокопію у справі №875/387/21, після чого звернувся з даним позовом до суду, зазначивши в самому позові про відсутність у нього оригінального примірника договору. Мотиви суду відносно недоцільності заявленого клопотання про огляд оригіналу доказу, на який посилався відповідач, є порушенням основних засад (принципів) господарського судочинства, передбачених ч. 3 ст. 2 ГПК України;

- до остаточного вирішення питання щодо недійсності третейської угоди, яке вирішується у справі №922/1169/23, господарський суд у даній справі №922/1132/23 не має можливості застосувати п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України та залишити позов без розгляду. Отже, вирішення Господарським судом Харківської області спору у справі №922/1169/23 ставить в залежність наявність або відсутність у сторін третейської угоди та як наслідок підстав для передачі спору на вирішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Харвест Груп». Господарський суд, залишаючи позовну заяву без розгляду, порушив вимоги п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, за якою суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 відмовлено Державному підприємству Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва НААН України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23. Апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва іменем В.Я. Юр`єва НААН України на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23 залишено без руху. Зобов`язано скаржника усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме до Східного апеляційного господарського суду надати докази сплати судового збору у розмірі 2 147,20 грн у встановленому порядку за встановленими реквізитами та докази (фіскальний чек, опис вкладення до цінного листа) надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі.

Після усунення апелянтом недоліків, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23. Встановлено учасникам справи строк до 06.06.2023 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання всім учасникам справи. Призначено справу до розгляду на "26" червня 2023 р. о 14:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №131.

07.06.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоолександрівське» (адвоката Янченкова О.С) надійшло клопотання, в якому останній просить суд надати можливість ознайомитись з матеріалами справи для написання відзиву та продовжити строк на подання відзиву на десять днів до 17 червня 2023 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.06.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоолександрівське» (адвоката Янченкова О.С) про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23 до 17.06.2023 задоволено. Продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Новоолександрівське» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва іменем В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23 до 17.06.2023 року включно.

16.06.2023, в межах строку, встановленого ухвалою суду від 08.06.2023, відповідач надіслав до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, с. Веселе, Балаклійський район, Харківська область залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23 без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на наступне.

Дійсність, чинність та можливість виконання договору та вказаної третейської угоди саме у цьому договорі поставки №1/ас від 16.08.2020 встановлена постановою Верховного Суду від 16.02.2022 по справі №875/387/21.

Відповідач наголошує, що принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитись від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №920/241/19 та від 24.09.2020 у справі №824/198/19.

Наведений п. 7 ч. 1 ст.226 ГПК України передбачає саме імперативний обов`язок суду залишити позов без розгляду не просто за фактом, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду, а саме, якщо будь-яка із сторін цієї угоди, зокрема і відповідач, попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору і не пізніше початку розгляду справи по суті.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що третейське застереження чинне нібито тільки в період дії договору. З такою позицією погодитись не можна, адже даний договір є дійсним, третейська угода є дійсною, не втратила чинність і це встановлено постановою Верховного Суду по справі №875/387/21 від 16.02.2022, яку було надано до суду першої інстанції.

Строк дії договору та дійсність договору не є синонімами. Це абсолютно різні інститути права.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Третейська угода у договорі зазначає, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенні у постійно діючому третейському суді при Асоціації «Харвест Груп».

Відповідач звертає увагу суду на те, що ДП ДГ «Аграрне» достеменно відомо, і дане підприємство є активним учасником справи №875/387/21 про те, коли Товариство з обмеженою відповідальністю «Новоолександрівське» подало до Східного апеляційного господарського суду заяви про видачу наказу про примусове виконання рішення третейського суду, а саме 28.01.2021, що підтверджується ухвалою суду, копію якої надано до відзиву, а тому дана позиція щодо обов`язку суду встановити ці факти не грунтується на нормах права та спростовується наданими ТОВ «Новоолександрівське» доказами.

Посилання ДП ДГ «Аграрне» на те, що Господарським судом Харківської області розглядається справа №922/1196/23 про визнання недійсним договору в частині укладення третейського застереження і ці обставини є обов`язковою умовою для зупинення провадження не відповідають дійсності та не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Визнання договору недійсним не є безумовною підставою для зупинення провадження у цій справі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №875/3302/20 від 31.08.2021 та №875/3300/21 від 15.07.2021.

Також суду першої інстанції були подані докази того, що позивач зловживає своїми правами шляхом подачі штучних позовних заяв для зупинення провадження по справі.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач зловживає процесуальними правами шляхом вчинення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Господарського суду Харківської області, а також здійснює дії з подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, що також підтверджується відомостями з офіційного сайту суду.

Відзив на апеляційну скаргу судом розглянутий, прийнятий до уваги та долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні відповідач підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що явка сторін у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю позивача.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

16.08.2020 між ДП "ДГ "Аграрне" інституту рослинництва НААН" (постачальник) та ТОВ "Новоолександрівське" (покупець) було укладено договір поставки №1/ас, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити 1 000 тон насіння соняшника, за ціною 9 900,00 грн з ПДВ.

За умовами пункту 6.2.1. договору поставки №1/ас сторони погодили, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенню у постійно діючому третейському суді при Асоціації "Харвест Груп". Місцезнаходження суду: 62403, Харківська обл., Харківський район, селище міського типу Бабаї, Провулок Соборний (колишній Червоних Партизан), будинок 1-А у відповідності з його Регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Місцезнаходження, найменування сторін, місце та дата укладення третейського застереження, є тотожними до реквізитів, зазначених у цьому договорі. Третейський суд складається з одного третейського судді.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 6 вищенаведеного Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною першою статті 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-якій спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Приписами статті 2 вищенаведеного Закону визначено, що третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів (ч. 1 ст. 14 Закону України "Про третейські суди").

Частиною п`ятою статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий буд-який спір, який виникає з цивільних чи господарський правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

За умовами частини 1 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Отже, в даному випадку, зі змісту договору вбачається, що у п. 6.2.1 договору сторонами укладена третейська угода у вигляді третейського застереження, викладена в письмовій формі, підписана сторонами та скріплена печатками без зауважень, містить вказівку про конкретно визначений третейській суд (а.с.27).

Водночас, сторони погодили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань, а саме, у п. 6.1 договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і до 31.12.2020 року, а у випадку несвоєчасного виконання будь-якою стороною своїх договірних обов`язків до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У частинах першій, четвертій статті 631 цього Кодексу передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/9167/19.

Чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.04.2023 у справі №876/26/22(876/29/22).

Відповідно до частини третьої статті 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 28.08.2018 у справі №906/493/16 дійшла висновку про те, що господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди.

Окрім того, предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №910/8961/17.

Таким чином, з моменту укладання договору між сторонами діє третейське застереження, яке визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами, а припинення дії договору не припиняє зобов`язання щодо повної оплати та дії третейського застереження та не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, які обумовлені таким третейським застереженням. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №876/7/19, від 19.05.2020 у справі №873/94/19, від 21.09.2020 у справі №873/58/20, від 30.09.2020 у справі №873/64/20, від 15.07.2021 у справі №876/20/21, від 10.06.2021 у справі №873/13/21, від 25.05.2021 у справі №876/21/21.

За даною справою, дійсність та можливість виконання договору та вказаної третейської угоди саме у цьому договорі поставки №1/ас від 16.08.2020 встановлена постановою Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №875/387/21.

Окрім того, принцип автономності арбітражної угоди (saparabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди, і по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №920/241/19 та постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №824/198/19.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про те, що погоджена у п. 6.2.1 договору поставки №1/ас від 16.08.2020 третейська угода відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди".

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, на момент постановлення оскарженої ухвали викладена у п. 6.2.1 договору поставки №1/ас від 16.08.2020 третейська угода не втратила своєї чинності.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційної інстанції вважає доводи скаржника, які викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання сторін, а відповідні спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають на підставі вказаного договору, підлягають розгляду у відповідному третейському суді.

Таким чином, на переконання колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність передбачених п.7 ч.1 ст.226 ГПК України правових підстав для залишення без розгляду позову Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України» відповідає приписам чинного процесуального законодавства та встановленим обставинам справи.

Щодо твердження апелянта стосовно того факту, що залишаючи клопотання позивача без задоволення в частині витребування договору поставки №1/ас від 16.08.2020 Господарський суд Харківської області зазначив доводи, які, на думку позивача, є викривленням його позиції, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (Рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Колегія суддів звертає увагу на те, що тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

У даному випадку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявляючи клопотання про зобов`язання відповідача надати договір поставки №1/ас від 16.08.2020, позивач не навів жодних обґрунтувань необхідності витребування такого доказу. Окрім того, копія договору поставки № 1/ас від 16.08.2020 вже була надана самим позивачем та міститься в матеріалах справи (а.с. 17-22), сторонами не було поставлено під сумнів відповідність оригіналу зазначеної копії, у зв`язку з чим відсутня обґрунтована доцільність витребування такого договору у відповідача.

Позаяк, звертаючись із заявою до Східного апеляційного господарського суду про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» від 15.01.2021 у справі №3/1-3/1-20 одним із доводів ДП «ДГ «Аграрне» інституту рослинництва НААН» зазначило: «що договір підписано колишнім в.о. директора підприємства «заднім числом» та скріплено печаткою підприємства…». З даним твердженням та висновками апеляційного суду Верховний Суд не погодився (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №875/387/21). Отже, апелянтом не було поставлено під сумнів питання про наявність/відсутність оригіналу договору поставки №1/ас від 16.08.2020, оскільки, стверджуючи, що договір підписано та скріплено печаткою підприємства зазначено самим же ДП «ДГ «Аграрне» інституту рослинництва НААН». Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає дані твердження апелянта необґрунтованими та такими, що не несуть правового навантаження у питанні, яке вже було досліджено.

Стосовно доводів апелянта щодо підстав вважати третейську угоду недійсною та зупинення розгляду справи №922/1132/23 до вирішення господарським судом Харківської області спору у справі №922/1169/23, яка на думку останнього, ставить в залежність наявність або відсутність у сторін третейської угоди та як наслідок підстав для передачі спору на вирішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Харвест Груп», судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідний спір між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Новоолександрівське» та відповідачем - Державним підприємством «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України» про зобов`язання виконати умови договору поставки та стягнення штрафних санкцій у сумі 247 500,00 грн був переданий сторонами на розгляд третейського суду при Асоціації «Харвест Груп», від 15.01.2021 у справі №3/1-3/1-20 (третейський суддя Тоцька К.М) шляхом вчинення третейського застереження безпосередньо в договорі, підстави для висновку про недійсність якого в матеріалах справи відсутні.

Як вище зазначено, постановою Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №875/387/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоолександрівське" задоволено. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі №875/387/21 скасовано. Прийнято нове рішення. Відмовлено у задоволенні заяв Державного підприємства "Дослідне господарство "Аграрне" інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України" та Національної академії аграрних наук України про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 15.01.2021 у третейській справі №3/1-3/1-20.

При цьому, звернення відповідача, Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України» (позивача за даною справою), до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору, не має наслідком об`єктивної неможливість розгляду цієї справи, зважаючи на закріплену в статті 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину. Тоді як необґрунтоване зупинення провадження у справі через наведені обставини може призвести до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу всупереч вимогами частини 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За даною справою колегія суддів дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, пов`язані з її поданням покладаються на скаржника в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 271, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Аграрне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.04.2023 у справі №922/1132/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30.06.2023.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков