ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 909/571/22
УХВАЛА

07.07.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянувши клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023) про скасування арешту, накладеного на банківські рахунки, подане у справі № 909/571/22 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність фізичної особи.

Ухвалою суду від 26.08.2022 заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи прийнято до розгляду, підготовче засідання по розгляду заяви призначено на 14.09.2022 о 12:15 год.

Ухвалою суду від 14.09.2022, постановленою за результатами проведення підготовчого засідання, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючою реструктуризацією арбітражного керуючого Белінську Н.О., призначено дату проведення попереднього судового засідання на 24.10.2022 об 10:30 год.

16.09.2022 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , сформоване суддею Горпинюком І.Є. 14.09.2022 (номер публікації 69250 від 16.09.2022).

Ухвалою суду від 21.02.2023 затверджено план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , припинено повноваження керуючої реструктуризацією ОСОБА_2

12.06.2023 до суду від боржниці ОСОБА_1 засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023), в якому ОСОБА_1 просить скасувати арешт, накладений на її банківські рахунки в АТ "КБ Приватбанк" приватним виконавцем Ткачуком Л.М.

Ухвалою від 13.06.2023 суд вирішив клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023) про скасування арешту, накладеного на банківські рахунки, подане у справі № 909/571/22, розглянути без проведення судового засідання; залучив до розгляду клопотання: приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича; Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс"; надав учасникам справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а також приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуку Любомиру Михайловичу, Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", Товариству з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс", строк у 10 днів з дня отримання цієї ухвали, але не пізніше 30.06.2023, для подання суду пояснень або заперечень щодо клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023) про скасування арешту, накладеного на банківські рахунки.

Копію ухвали суду від 13.06.2023 ТОВ Бізнес Позика одержало 23.06.2023 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 76 3), ТОВ Інстафінанс одержало 23.06.2023 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 76 8), АТ Банк Форвард одержало 23.06.2023 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 76 1). ОСОБА_1 та АТ Перший Український Міжнародний Банк копії ухвали суду були направлені їх електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС Електронний суд в день підписання ухвали 13.06.2023.

Приватному виконавцю Ткачуку Л.М. копію ухвали від 13.06.2023 суд направляв на адресу: АДРЕСА_1 , яка зазначена в Єдиному реєстрі приватних виконавців України (Інформаційна довідка № 0613 від 13.06.2023).

Однак, поштове відправлення № 76 1, яким суд направляв приватному виконавцю Ткачуку Л.М. копію ухвали суду від 13.06.2023, повернулось до суду з причин адресат відсутній за вказаною адресою (день проставлення відмітки: 25.06.2023).

Відповідно до статті 23 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться, зокрема, відомості про офіс приватного виконавця. У разі зміни відомостей, що згідно з цим Законом підлягають внесенню до Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня письмово повідомити про це Міністерство юстиції України.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо копію ухвали про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив стороні за належною адресою, у даному випадку на адресу приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України, і таку повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації про іншу адресу приватного виконавця Ткачука Л.М. у суду немає.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому приватний виконавець Ткачук Л.М. мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

В контексті викладеного суд дійшов висновку, що усі учасники справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 , в тому числі залучені судом до розгляду клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту з її банківських рахунків, були належним чином повідомлені про прийняття клопотання ОСОБА_1 судом до розгляду, встановлений судом порядок розгляду клопотання, та мали можливість реалізувати свої процесуальні права учасників справи.

Жодних заперечень чи пояснень щодо клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023) про скасування арешту, накладеного на банківські рахунки, до суду станом на день постановлення цієї ухвали, не надходило.

Обґрунтовуючи подане клопотання, ОСОБА_1 зазначає, що постановою приватного виконавця Ткачука Л.М. накладено арешт на всі її рахунки, як існуючі, так і ті, що будуть відкриті в майбутньому, через що вона не може отримувати дохід і виконувати затверджений судом план реструктуризації боргів.

З доданих до клопотання документів слідує, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича від 18.02.2022 (ВП №68701822) та від 29.11.2021 (ВП № 67685712) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Стягувачами у зазначених виконавчих провадженнях є ТОВ "Бізнес Позика" та ТОВ "Інстафінанс".

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з п. 2 частини першої статті 120 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

З моменту порушення справи про банкрутство стосовно боржника/відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності (галузевих принципів), суттєве значення має й принцип узгодженості нормативних приписів права із суміжними інститутами права, що має гарантувати інтеграцію законодавства у сфері неплатоспроможності/банкрутства до національної системи права.

Так, Кодекс України з процедур банкрутства як спеціальний нормативно-правовий акт має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов`язаних з банкрутством юридичних осіб та неплатоспроможністю фізичних осіб, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 було накладено постановами приватного виконавця Ткачука Л.М. у межах виконавчих проваджень, що перебували на його виконанні, і які не стосуються виконання судових рішень, постановлених у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Як зазначив Верховний Суд у п. 90 постанови від 13.04.2023 по справі № 910/21981/16, Закон України "Про виконавче провадження" і КУзПБ містять прогалини і колізії в частині унормування дій виконавців у разі, якщо щодо боржника порушується процедура банкрутства. Це досить істотно ускладнює вирішення низки питань у процедурі банкрутства, створює суперечки (у тому числі судові) на практиці.

Так, у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство стосовно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, постає питання співвідношення цих двох процедур задоволення вимог кредиторів, оскільки метою виконавчого провадження є виконання рішення про стягнення з боржника на користь окремого кредитора без урахування зобов`язань чи вимог інших кредиторів (стягувачів), а метою справи про банкрутство - справедливе (згідно із черговістю та пропорційно) задоволення усієї сукупності кредиторів, які звернулися у справі про банкрутство (неплатоспроможність) з вимогами до боржника.

Задля вирішення проблеми такої конкуренції у спеціальному законодавстві передбачено низку запобіжників, зокрема:

- виключну підсудність справ у майнових спорах, стороною яких є боржник, або щодо його майна, інших спорів з вимогами до боржника (пункт 8 частини першої статті 20, частина тринадцята статті 30 ГПК, частина друга статті 7 КУзПБ);

- зупинення вчинення виконавчих дій (пункт 4 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження");

- мораторій на задоволення вимог кредиторів (частина третя статті 41, частини 1-3 статті 121 КУзПБ);

- особливий порядок звернення стягнення на майно боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та застосування обмежень щодо розпорядження таким майном (частина чотирнадцята статті 39, частина п`ята статті 41, ч. 4 ст. 121, ч. 4 статті 131 КУзПБ).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" за загальним правилом виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.

У виконавчому провадженні звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Водночас, як зазначено вище, і на чому неодноразово наголошував Верховний Суд, з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і нормами КУзПБ, які мають пріоритет у правовідносинах за участю боржника, встановлені спеціальні правила звернення стягнення на його майно.

Зокрема, за приписами частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

За такого правового регулювання правомірними можна вважати ті дії щодо звернення стягнення на майно боржника, які будуть здійснені в межах провадження у справі про банкрутство (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18(914/608/20), Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 905/1923/15, Верховного Суду від 10.06.2022 у справі № 918/984/21, від 26.01.23 у справі № 910/21981/16).

Отже, закон змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника таким чином, що боржник (після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) вже перебуває або йому судом має бути забезпечено перебування у такому правовому стані, який призведе до виконання передбаченої Кодексом мети конкретної процедури, яку щодо нього застосовано.

За частиною другою статті 6 КУзПБ щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Регулювання процедури реструктуризації боргів боржника - фізичної особи наведено в розділі ІІІ "Реструктуризація боргів боржника" Книги четвертої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ (статті 124-129 Кодексу).

Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

За приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Відповідно до статті 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Статтями 123, 126 КУзПБ врегульовано порядок розроблення, схвалення та затвердження сдуом плану реструктуризації боргів боржника.

Ухвалою суду по даній справі від 21.02.2023 затверджено план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 . Як слідує з даної ухвали, відповідно до плану реструктуризації боргів, ОСОБА_1 повинна щомісячно погашати кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, визначену частину їх грошових вимог. Кінцевим строком виконання боржником ОСОБА_1 плану реструктуризації боргів є 30 січня 2027 року. При цьому згідно з планом реструктуризації боргів ОСОБА_1 , погашенню підлягають вимоги кредиторів Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк та Акціонерного товариства Банк Форвард, які в межах справи про неплатоспроможність звернулись до суду із заявами з кредиторськими вимогами, та вимоги яких визнані судом.

В той же час, ТОВ Бізнес Позика та ТОВ Інстафінанс, які є стягувачами у виконавчих провадженнях, в межах яких приватним виконавцем Ткачуком Л.М. арештовано грошові кошти на рахунках боржника, не звертались до суду з кредиторськими вимогами до боржника, їх вимоги судом не визнані, та їх погашення планом реструктуризації боргів не передбачено.

Отже, враховуючи відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , погашення вимог її кредиторів має здійснюватись саме згідно із затвердженим судом планом реструктуризації, а наявність накладених приватним виконавцем, до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, арештів на грошові кошти на банківських рахунках ОСОБА_1 , унеможливлює для неї використання грошових коштів, на цих банківських рахунках, для виконання плану реструктуризації боргів, та перешкоджає виконанню ОСОБА_1 затвердженого судом плану реструктуризації боргів, а тому відповідно до п.2 ч.1 с.120 КУзПБ такі арешти можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

Оскільки арешти на кошти боржника, накладені у межах виконавчих проваджень, є обмеженнями, які перешкоджають виконанню плану реструктуризації боргів, останні підлягають зняттю.

Згідно із наведеними нормами КУзПБ арешт підлягає зняттю, а не скасуванню, тому вимоги щодо скасування арешту задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підстав зобов`язувати приватного виконавця Ткачука Л.М. скасувати арешт, накладений на банківські рахунки ОСОБА_1 , на час розгляду клопотання, немає, оскільки боржницею не оскаржуються неправомірні дії приватного виконавця Ткачука Л.М. та відповідно не вказуються, які норми закону ним порушено, в чому полягають ці порушення і якими доказами вони підтверджуються. Тобто суду не доведено, що приватний виконавець Ткачук Л.М. не виконує покладений на нього законом обов`язок щодо зняття арешту, після надходження до нього відповідної ухвали суду, у зв`язку з чим існувала б потреба зобов`язувати його до вчинення певних дій. Тому в цій частині вимоги задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. 2, 113, 120 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 169, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023) про скасування арешту, накладеного на банківські рахунки, подане у справі № 909/571/22 задовольнити частково.

Зняти арешт з грошових коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», накладений постановами Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича від 18.02.2022 (ВП №68701822) та від 29.11.2021 (ВП № 67685712).

У решті вимог клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2023 (вх. № 6869/23 від 12.06.2023) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття 07.07.2023, та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Суддя І.Є. Горпинюк