ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

03 липня 2023 року м. ХарківСправа № 922/1382/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Махлай Б.В.

за участю представників учасників процесу:

заявника (боржника): не з`явився,

стягувача: Кравчуна Д.В., адвокат, довіреність № 01-23/49 від 02.01.23

розглянувши заяву ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» (вх. № 15551 від 16 червня 2023 року) про відстрочення виконання судового рішення, у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», місто Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод», Харківська область, місто Лозова,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року, рішенням господарського суду Харківської області, залишеним без змін Постоновою САГС від 11 травня 2023 року, позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» за договором про постачання електричної енергії споживачу № 70726 від 01 травня 2019 року суму основного боргу у розмірі 19 125 470,00 грн. 3% річних у розмірі 2 769,10 грн., пеню у розмірі 18 460,44 грн. та судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 287 200,49 грн.

16 червня 2023 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» надійшла заява (вх. № 15551) про відстрочення виконання судового рішення. 03 липня 2023 року, під час судового засідання, стягувачем були представлені до суду письмові пояснення (вх. № 17083 від 03 липня 2023 року).

Розглянувши заяву (вх. № 15551) про відстрочення виконання судового рішення, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення. Положеннями частини 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відповідно до частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події 4) тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме такого відстрочення виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відстрочення має бути доведена боржником. Оцінюючи доводи заяви про відстрочення виконання судового рішення, судом повинно враховуватись, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

У Господарському процесуальному кодексі України та Законі України «Про виконавче провадження» не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки або розстрочки. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

У заяві боржник посилається на те, що підставою для відстрочення виконання судового рішення є те, що ним було укладено кредитні договори з низкою фінансових установ. З цього приводу, суд зазначає, що сама по собі необхідність сплати відсотків та тіла кредиту за кредитним договором не можуть слугувати підставою для відстрочення виконання судового рішення. Під час укладання відповідного договору сторона (у даному випадку боржник) повністю розуміє його наслідки, тобто необхідність щомісячної сплати відсотків та погашення тілу кредиту. Означене цілком є ризиком підприємницької діяльності і не може слугувати підставою для відстрочення виконання рішення по цій справі.

Боржник також посилається на недостатність коштів для оплати заборгованості за рішенням по цій справі. Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності. А тому, тяжке фінансове становище не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, є одним із можливих ризиків господарської діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача. Тобто, відсутність коштів не можуть слугувати підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Відносно посилання боржника на те, що його підприємство розташоване у Харківській області безпосередній близькості до ліній фронту, суд зазначає наступне. Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21 констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Боржник не надав до суду доказів на підтвердження того, що форс-мажорні обставини, засвідчені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, поширюються саме на правовідносини, що були предметом судового розгляду. Так само, боржником не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань. При цьому, суд визнає, що з 24 лютого 2022 року місто Харків та відповідні населені пункти Харківської області (згідно із відповідним наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України) перебувають (-ли) у зоні проведення активних бойових дій через широкомасштабне вторгнення рф на територію України. При цьому, очевидним є той факт, що це є як наслідком зниження обсягів здійснення підприємницької діяльності або так і взагалі її припинення. В кожному конкретному випадку, відповідна сторона має довести доказами, що саме в її випадку мають місце ці обставини, що зумовлені загальновідомими подіями.

Таким чином, на переконання суду, боржник не надав доказів, які б підтвердили поширення на нього форс-мажорних обставини, що вказуються на ускладнення виконання рішення або роблять його неможливим.

Відносно посилання боржника на те, що виконання рішення носить незапланований характер видатків, суд зазначає, що боржник був обізнаний про наявність договору зі стягувачем і, відповідно, мав розраховувати свої фінансові ресурси таким чином, щоб їх вистачало на оплату за договором. У зв`язку з цим, виконання судового рішення не може розцінюватися як незапланований характер видатків.

Крім того, судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду, з врахуванням інфляційних процесів в економіці держави, також порушує матеріальні інтереси стягувача, що призведе до негативних наслідків у його діяльності. Відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Суд зазначає, що в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду боржник послався на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності, яку він здійснює на свій ризик. Стягувач та боржник знаходяться в рівних економічних умовах, а відстрочення виконання рішення суду в даному випадку призведе до надання переваг боржнику у порівнянні зі стягувачем за відсутності для цього підстав. Боржником не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

Також, судом враховується, що 29 червня 2023 року приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі абз. 12 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з включенням боржника до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженням, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені боржником посилання на обставини, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду, надані ним до заяви документи, з огляду на відсутність доказів вчинення відповідачем дій направлених на добровільне виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що наведені доводи не підтверджують наявності виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлює відмову у задоволенні його заяви про відстрочення виконання рішення.

Керуючись статтями 42, 232-236, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» (вх. № 15551 від 16 червня 2023 року) про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано "05" липня 2023 р.

Суддя Н.В. Калініченко