РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2023Справа № 910/2575/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Протект Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" про стягнення 1 434 710,27 грн,

за участю представників:

позивача: Романченка О.О.;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Протект Інжиніринг" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" (далі - Підприємство) 1 434 710,27 грн, з яких: 1 365 500,00 грн - основна заборгованість, 69 210,27 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором відповідального зберігання від 4 квітня 2022 року № 04/04-22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

6 березня 2023 року через загальний відділ діловодства суду позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 березня 2023 року відкрито провадження в справі № 910/2575/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 6 квітня 2023 року.

6 квітня 2023 року в підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27 квітня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 травня 2023 року.

25 травня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 22 червня 2023 року.

У судовому засіданні 22 червня 2023 року представник Товариства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначені засідання не забезпечив, заяв по суті спору не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представника Підприємства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

4 квітня 2022 року між Товариством та Підприємством був укладений договір відповідального зберігання № 04/04-22, за умовами якого позивач зобов`язався за плату та протягом строку, встановленого цією угодою, зберігати майно - харчові продукти, що передані йому відповідачем, і повернути їх останньому (пункт 1.1 вказаного правочину).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Згідно з пунктом 1.2 договору Товариство зберігає майно за адресою: місто Черкаси, вулиця Сумгаїтська, будинок 8/2.

Строк відповідального зберігання обчислюється з моменту прийняття Товариством майна на зберігання і підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі та діє до пред`явлення першої вимоги Підприємства про його повернення (пункт 1.4 правочину).

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 договору передача майна на зберігання Товариству по кількості, якості, комплектності, асортименту підтверджується шляхом складання та підписання їх уповноваженими представниками сторін відповідних актів. Повернення майна Підприємству здійснюється у такому самому порядку, що й його приймання на відповідальне зберігання, шляхом складання та підписання уповноваженими представниками сторін відповідних актів.

3 травня 2022 року та 30 травня 2022 року сторонами були підписані та скріплені їх печатками додаткові угоди до договору № 1 та № 2, якими вносилися зміни в частині строку його дії, а також вартості та форми оплати наданих Товариством послуг. Зазначені додаткові угоди в силу приписів пункту 10.3 договору є його невід`ємними частинами.

Плата за надані Товариством послуги (у тому числі витрати на зберігання майна) складає 196 500,00 грн з ПДВ за один календарний місяць (пункт 4.1 договору в редакції додаткової угоди від 3 травня 2022 року № 1).

Розрахунки між сторонами проводяться у гривні. Підприємство здійснює оплату за надані Товариством послуги згідно з виставленим рахунком-фактурою в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача (пункти 4.2 та 4.3 договору).

У пункті 4.4 договору (у редакції додаткової угоди № 1) сторони погодили, що оплата за надані послуги здійснюється Підприємством протягом 5 робочих днів з моменту отримання відповідного рахунка-фактури для оплати.

Договір набирає чинності з моменту його належного підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року (пункт 9.1 угоди в редакції додаткової угоди від 30 травня 2022 року № 2).

Відповідно до умов договору позивачу на відповідальне зберігання було передано майно - MRE (їжа, готова до вживання): 5 квітня 2022 року в кількості 822 527 упаковок загальною вартістю 353 686 610,00 грн та 3 травня 2022 року в кількості 126 720 упаковок загальною вартістю 54 489 600,00 грн. Зазначене майно було прийнято Товариством на зберігання за актами приймання-передачі майна: від 5 квітня 2022 року № 1 та від 3 травня 2022 року № 2.

Судом встановлено, що позивач протягом квітня - грудня 2022 року надав Підприємству послуги за вказаною угодою на загальну суму 1 742 940,00 грн, (разом із ПДВ), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів здачі-приймання робіт (надання послуг): від 30 квітня 2022 року № 10 на суму 170 940,00 грн, від 31 травня 2022 року № 17 на суму 196 500,00 грн, від 30 червня 2022 року № 20 на суму 196 500,00 грн, від 31 липня 2022 року № 25 на суму 196 500,00 грн, від 31 серпня 2022 року № 27 на суму 196 500,00 грн, від 30 вересня 2022 року № 31 на суму 196 500,00 грн, від 31 жовтня 2022 року № 34 на суму 196 500,00 грн, від 30 листопада 2022 року № 38 на суму 196 500,00 грн та від 31 грудня 2022 року № 40 на суму 196 500,00 грн. Вказані акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

З матеріалів справи вбачається, що Підприємство сформувало та виставило відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг за вищевказаний період на загальну суму 1 742 940,00 грн (разом із ПДВ), копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: від 31 травня 2022 року № 66 на суму 196 500,00 грн, від 30 червня 2022 року № 79 на суму 196 500,00 грн, від 31 липня 2022 року № 92 на суму 196 500,00 грн, від 31 серпня 2022 року № 106 на суму 196 500,00 грн, від 30 вересня 2022 року № 116 на суму 196 500,00 грн, від 31 жовтня 2022 року № 126 на суму 196 500,00 грн та від 30 листопада 2022 року № 134 на суму 196 500,00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за наведеним договором свідчить відсутність з боку замовника претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов цього правочину, а також підписаний між сторонами акт звіряння взаємних розрахунків за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року на загальну суму наданих послуг 1 742 940,00 грн. Також у зазначеному акті Підприємство підтвердило наявність у нього станом на 31 грудня 2022 року заборгованості перед позивачем у розмірі 1 365 500,00 грн.

Товариство направило відповідачу претензію від 11 січня 2023 року № 19/12 з вимогою оплатити послуги з відповідального зберігання вказаного майна за період з червня 2022 року по грудень 2022 року на загальну суму 1 365 500,00 грн. Однак вказана претензія залишена Підприємством без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з частинами 1, 3 статті 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК Україин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки заявлена до стягнення сума основного боргу, яка складає 1 365 500,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Підприємство на момент прийняття рішення не надало доказів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення цієї суми основного боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 69 210,27 грн пені, нарахованої за період з 1 січня 2023 року по 6 лютого 2023 року на зазначену суму основної заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 ГК України).

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) передбачено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 5.5 договору за несвоєчасне або неповне проведення грошових розрахунків Підприємство зобов`язалось сплатити Товариству пеню у розмірі однієї облікової ставки Національного банку, що діяла у період за який вона сплачується, від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір пені охоплює належний період нарахування, не перевищує розрахованої судом суми, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позов у частині стягнення з відповідача вказаної штрафної санкції є обґрунтованим, а відтак також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Товариства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 27; ідентифікаційний код 43885773) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Протект Інжиніринг" (04080, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 8; ідентифікаційний код 39560464) 1 365 500 (один мільйон триста шістдесят п`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. основної заборгованості, 69 210 (шістдесят дев`ять тисяч двісті десять) грн 27 коп. пені та 21 520 (двадцять одну тисячу п`ятсот двадцять) грн 66 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 3 липня 2023 року.

Суддя Є.В. Павленко