РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2023Справа № 910/3980/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 89681212,75 грн.

Представники сторін:

від позивача: Безсрочна А.М., Демченко І.І.;

від відповідача: Хлопузян Р.Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» з вимогами до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення 89681212,75 грн, з яких 82808758,00 грн основного боргу, 1272759,27 грн 3% річних та 5599695,48 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач не у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Угодою №УГВ517/10-21 від 31.12.2021, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 82808758,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1272759,27 грн 3% річних та 5599695,48 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 20.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 відкрито провадження у справі №910/3980/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.04.2023, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

18.04.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач наголосив на тому, що в Угоді №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 сторони вказали конкретні поточні рахунки, на які відповідач повинен був перерахувати суму компенсації. Зокрема, позивачем було вказано поточний рахунок, відкритий в АТ «Сбербанк». Отже, як вказує відповідач, належним виконанням умов Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 є перерахування ним суми компенсації виключно на вказаний поточний рахунок. Втім, правління НБУ у рішенні від 25.02.2022 №91-рш/БТ вирішило відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «МР Банк» (АТ «Сбербанк»). Оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди до Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021, якою були б внесені зміни в частині поточного рахунку позивача, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз».

У підготовчому засіданні 26.04.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 24.05.2023.

12.05.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

22.05.2023 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 24.05.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 30.05.2023.

У підготовчому засіданні 30.05.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.06.2023.

Представники позивача у судовому засіданні 21.06.2023 надали усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.06.2023 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 21.06.2023 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничою фірмою «Техпроект» (сторона 1), Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (сторона 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (сторона 3) укладено Угоду №УГВ517/10-21 про врегулювання окремих спірних правовідносин, зміну та припинення Договору №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004, у п. 2 якої сторони погодили, що вони підтверджують, що починаючи з 01.01.2017 спільна діяльність за договором в частині видобутку вуглеводнів сторонами не здійснювалась та що сторонами не вчинялися дії, спрямовані на виконання Договору в частині видобутку вуглеводнів.

Відповідно до п. 4 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 сторони підтверджують, що усі вуглеводні, видобуті стороною 2 починаючи з 01.01.2017 із свердловин, право користування якими було вкладом сторони 2 у спільну діяльність за договором, є приватною власність сторони 2.

У п. 8 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 погоджено, що сторона 2 має сплатити стороні 1 та стороні 3 суми компенсації за користування спільним майном (основними засобами та нематеріальними активами) та компенсації вартості часток сторони 1 та сторони 3 в спільному майні (основних засобів), право власності на яке переходить до сторони 2, зокрема:

- сума компенсації за користування спільним майном (основними засобами та нематеріальними активами) та компенсації вартості частки сторони 3 у праві спільної часткової власності на спільне майно (основні засоби), право власності на яке переходить до сторони 2, становить 176617516,00 грн, включаючи ПДВ. Сторони домовились при виплаті зменшити суму компенсації сторони 3 на частину заборгованості сторони 3 перед спільною діяльністю, згенерованої під час дії договору, в розмірі 11000000,00 грн. У подальшому при підписанні сторонами ліквідаційного балансу спільної діяльності зазначена сума частини заборгованості у розмірі 11000000,00 грн має бути виключена із загальної суми заборгованості сторони 3 перед спільною діяльністю.

Зважаючи на домовленість, досягнуту сторонами, сторона 2 має сплатити на користь сторони 3 - 165617516,00 грн (п. 10 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021).

У п. 11 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 визначено, що виплата компенсації здійснюється стороною 2 в безготівковій формі у такому порядку: - 50% суми сплачується на поточний рахунок сторони 3 протягом 10 робочих днів з дня підписання цієї Угоди; - 50% суми сплачується на поточний рахунок сторони 3 протягом 10 робочих днів з дня зняття Договору з податкового обліку, відповідно до чинного законодавства України та вимог п. 13 цієї Угоди.

Згідно з п. 13 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 сторони погоджуються, що оскільки відповідно до вимог діючого законодавства фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, то з метою завершення спільних справ за Договором та зняття особи, відповідальної за нарахування та сплату податків відповідно до норм Податкового кодексу України за Договором з податкового обліку, сторона 3 зобов`язана скласти ліквідаційний баланс , який затверджується сторонами, та вжити заходи щодо зняття сторони 3 як особи, відповідальної за сплату податків за Договором з податкового обліку. Цим усі сторони надають стороні 3 всі права на підписання та подання документів, необхідних для зняття з податкового обліку особи, відповідальної за нарахування та сплату податків відповідно до норм Податкового кодексу України за Договором.

Відповідно до п. 14 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 сторони дійшли згоди припинити дію Договору достроково, а саме з дня, наступного за днем підписання цієї Угоди.

У розділі «Підписи сторін» сторони виклали свої реквізити, в тому числі реквізити поточних рахунків.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач сплатив йому 50% суми компенсації, яка встановлена у п. 10 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021. Однак, не зважаючи на виконання позивачем всіх умов Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 (зняття Договору про спільну діяльність №493 від 24.03.2004 з податкового обліку), відповідач не виплатив позивачу решту 50% суми компенсації, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 82808758,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1272759,27 грн 3% річних та 5599695,48 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач наголосив на тому, що в Угоді №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 сторони вказали конкретні поточні рахунки, на які відповідач повинен був перерахувати суму компенсації. Зокрема, позивачем було вказано поточний рахунок, відкритий в АТ «Сбербанк». Отже, як вказує відповідач, належним виконанням умов Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 є перерахування ним суми компенсації виключно на вказаний поточний рахунок. Втім, правління НБУ у рішенні від 25.02.2022 №91-рш/БТ вирішило відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «МР Банк» (АТ «Сбербанк»). Оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди до Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021, якою були б внесені зміни в частині поточного рахунку позивача, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз».

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, зважаючи на домовленість, досягнуту сторонами, сторона 2 (відповідач) має сплатити на користь сторони 3 (позивачу) - 165617516,00 грн (п. 10 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021).

У п. 11 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 визначено, що виплата компенсації здійснюється стороною 2 в безготівковій формі у такому порядку: - 50% суми сплачується на поточний рахунок сторони 3 протягом 10 робочих днів з дня підписання цієї Угоди; - 50% суми сплачується на поточний рахунок сторони 3 протягом 10 робочих днів з дня зняття Договору з податкового обліку, відповідно до чинного законодавства України та вимог п. 13 цієї Угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що першу частину компенсації на суму 82808758,00 грн (50%) відповідач сплатив позивачу 13.01.2022 на поточний рахунок, який вказаний в Угоді №УГВ517/10-21 від 31.12.2021, що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача.

Судом встановлено, що 29.07.2022 Договір про спільну діяльність №493 від 24.03.2004 був знятий з обліку платника податків, що підтверджується Довідкою Головного управління ДПС у м. Києві від 29.07.2022 №148, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з листом вих. №22/08-1 від 22.08.2022 про здійснення остаточних розрахунків відповідно до умов п. 11 Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021.

Отже, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Угодою №УГВ517/10-21 від 31.12.2021, про що між сторонами відсутній спір, у зв`язку з чим відповідач повинен був сплатити позивачу другу частину 50% компенсації у сумі 82808758,00 грн у строк до 12.08.2022.

У листах від 22.08.2022 та від 25.08.2022 позивач просив відповідача здійснити остаточний розрахунок шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», відкритий в АТ АКБ «Львів» (відмінний від того, який був вказаний в Угоді №УГВ517/10-21 від 31.12.2021).

У листі від 15.09.2022 відповідач повідомив позивача про необхідність внесення змін до Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 в частині поточного рахунку позивача шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачу примірник додаткової угоди з відповідними змінами, однак, відповідач не підписав надісланий позивачем примірник додаткової угоди.

Відповідач наголосив на тому, що в Угоді №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 сторони вказали конкретні поточні рахунки, на які відповідач повинен був перерахувати суму компенсації. Зокрема, позивачем було вказано поточний рахунок, відкритий в АТ «Сбербанк». Отже, як вказує відповідач, належним виконанням умов Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 є перерахування ним суми компенсації виключно на вказаний поточний рахунок. Втім, правління НБУ у рішенні від 25.02.2022 №91-рш/БТ вирішило відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «МР Банк» (АТ «Сбербанк»). Оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди до Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021, якою були б внесені зміни в частині поточного рахунку позивача, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз».

Суд критично оцінює та відхиляє вказані заперечення відповідача, оскільки умовами Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 не встановлено, що відповідач зобов`язаний сплатити суму компенсації виключно на той рахунок позивача, який вказаний в Угоді.

Крім того, як вбачається з листів позивача, останній повідомляв відповідача про зміну рахунку та просив здійснити оплату вже на новий рахунок.

Таким чином, на переконання суду, належним виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати 50% компенсації за Угодою №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 є виплата її позивачу на той рахунок, який вказувався позивачем в листах.

При цьому, відсутність внесених змін до Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 в частині рахунку позивача не свідчить про припинення у відповідача існування обов`язку сплатити позивачу 50% компенсації, так само як і не свідчить про те, що строк виконання такого обов`язку можна вважати таким, що не настав.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 82808758,00 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Акціонерного товариства «Укргазвидобування» за Угодою №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 у сумі 82808758,00 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» суми основного боргу у розмірі 82808758,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1272759,27 грн. з період з 01.09.2022 по 06.03.2023 та інфляційні втрати у розмірі 5599695,48 грн за період з вересня 2022 року по січень 2023 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» в частині позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 3% річних у розмірі 1272759,27 грн та інфляційних втрат у розмірі 5599695,48 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, судом відхиляються доводи відповідача, викладені у запереченнях на відповідь на відзив, про те, що оскільки позивач надав йому повідомлення про зняття з податкового обліку договору про спільну діяльність 22.08.2022, то прострочення настало 06.09.2022.

Суд зазначає, що умовами Угоди №УГВ517/10-21 від 31.12.2021 відповідачем було чітко погоджено, що 50% суми сплачується протягом 10 робочих днів з дня зняття Договору з податкового обліку, а не з дня повідомлення про такі обставини.

За таких обставин суд відхиляє вказані заперечення відповідача.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, літ. А; ідентифікаційний код: 30162340) суму основного боргу у розмірі 82808758 (вісімдесят два мільйони вісімсот вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 1272759 (один мільйон двісті сімдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 5599695 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн 48 коп. та судовий збір у розмірі 939400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 03.07.2023.

Суддя О.М. Спичак