РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 м. КиївСправа № 910/6733/23

За позовом: державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (АДМІНІСТРАЦІЯ ОДЕСЬКОГО МОРСЬКОГО ПОРТУ);

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРАЇНА";

про: стягнення 13.019,76 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом в особі відокремленого підрозділу Одеської філії державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (АДМІНІСТРАЦІЯ ОДЕСЬКОГО МОРСЬКОГО ПОРТУ) (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРАЇНА" (далі - відповідач) про стягнення 13.019,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про допуск до об`єктів портової інфраструктури від 08.12.2017 № 2161-П-ОДФ-17, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 13.019,76 грн., з яких: 8.778,76 грн. - основна заборгованість, 3.139,91 грн. - пеня, 190,13 грн. - 3 % річних та 910,96 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6733/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як адміністрацією, та відповідачем, як користувачем, укладено договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури від 08.12.2017 № 2161-П-ОДФ-17 (далі - Договір), предметом якого є надання відповідачу послуг з користування об`єктами портової інфраструктури (далі - послуги), які закріплені за позивачем та знаходяться на його балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу, та інших послуг, які зазначені в додатку № 1-6 (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що вартість послуг, особливості порядку розрахунків визначено в додатку № 1-6.

Положеннями пункту 2.2 додатку № 1-6 до Договору передбачено, що відповідач зобов`язується перераховувати передоплату у розмірі місячної плати за послуги позивача до 25 числа місяця надання послуги (оплачуваного місяця), шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до пункту 5.4 Договору, у випадку несвоєчасної сплати послуг, позивач має право вимагати від відповідача сплати на користь позивача пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 8.778,76 грн., що актами наданих послуг від 31.05.2022 № б/н на суму 4.389,38 грн. та від 30.06.2022 № б/н на суму 4.389,38 грн.

Також позивачем відповідачу були виставлені рахунки від 10.05.2022 № 520175 на суму 4.389,38 грн. та від 07.06.2022 № 520213 на суму на суму 4.389,38 грн.

Вказані акти та рахунки були направлені позивачем на адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідок про причини повернення.

Проте, така заборгованість відповідачем не сплачена, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в сумі 8.778,76 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 3.139,91 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 190,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 910,96 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в сумі 8.778,76 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 8.778,76 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано (25.05.2022), а нарахування неустойки здійснюється за шість місяців прострочення виконання зобов`язання (23.11.2022), починаючи з першого дня такого прострочення (26.05.2022).

Дослідивши поданий позивачем розрахунок неустойки, суд визнав його арифметично невірним.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки підлягає задоволенню в сумі 2.159,82 грн., за наступним розрахунком суду, який здійснений в заявлений позивачем період, враховуючи приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, а саме:

Акт наданих послугСума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення (грн.)
від 31.05.2022 № б/н4.389,3826.05.2022 - 02.06.2022810 %19,24
від 31.05.2022 № б/н4.389,3803.06.2022 - 23.11.202217425 %1.046,24
від 30.06.2022 № б/н4.389,3826.06.2022 - 24.12.202218225 %1.094,34
Загальна сума пені 2.159,82

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 190,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 910,96 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК УКРАЇНА" (Україна, 01014, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63, ідентифікаційний код: 40213752) на користь державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (Україна, 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ідентифікаційний код: 38727770) в особі відокремленого підрозділу Одеської філії державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (АДМІНІСТРАЦІЯ ОДЕСЬКОГО МОРСЬКОГО ПОРТУ) (65026, ОДЕСЬКА ОБЛ., М. ОДЕСА, ПЛ. МИТНА, БУД. 1) основну заборгованість в сумі 8.778 (вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 76 коп., пеню в сумі 2.159 (дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 82 коп., 3 % річних в сумі 190 (сто дев`яносто) грн. 13 коп., інфляційні втрати в сумі 910 (дев`ятсот десять) грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац