УХВАЛА

05 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/24550/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Жукова С.В.

розглянув заяву Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України»

про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи № 910/24550/13

за заявою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод»

про визнання результатів аукціонів з продажу майна недійсними

в межах справи №910/24550/13

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаст Вотер СТ»

до Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод»

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2022 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі № 910/24550/13.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційних скарг Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у справі №910/24550/13 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Огородніка К.М. судді - Банаська О.О., судді - Жукова С.В. що підтверджується протоколами передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2023 відмовлено Акціонерному товариству «Державний експортно - імпортний банк України» в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі №910/24550/13. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» в частині оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі №910/24550/13. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2022 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі № 910/24550/13 та призначено до розгляду на 05.07.2023.

Від Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до Верховного Суду надійшла заява про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи № 910/24550/13 яка була зареєстрована Судом 06.06.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 06.06.2023 визнано відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи №910/24550/13 - необгрунтованим. Передано матеріали справи № 910/24550/13 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 09.06.2023 у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи № 910/24550/13 відмовлено.

В судовому засіданні 05.07.2023 від Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» надійшла заява про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи № 910/24550/13.

В обґрунтування підстав для відводу заявник зазначає про ряд обставин які, на його думку, свідчать про відсутність неупередженості та об`єктивності судді Огородніка К.М., а саме ігнорування суддею приписів ч.2 ст. 304 ГПК України в ухвалі від 22.05.2023 та наперед сформованою позиціює у зв`язку з розглядом касаційної скарги у іншій справі за участю Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» з подібними доводами за результатами якої було ухвалено постанову від 10.05.2023.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи №910/24550/13, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном "суд, встановлений законом" у статті 6 Конвенції мається на увазі, що "судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є Парламент". Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі (рішення ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" та у справі "Сокуренко і Стригун проти України").

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 зазначено, що для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, необхідно, зокрема, звернути увагу на спосіб призначення його членів та строки їх повноважень, існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (Рішення ЄСПЛ у справі "Фіндлей проти Сполученого Королівства" від 25.02.1997). Суд зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (Рішення ЄСПЛ у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Суд зазначає, що особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 Рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з частиною 1 статті 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з частиною 3 статті 39 ГПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, питання про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи №910/24550/13 розглядається в порядку, передбаченому абзацом 2 частини 3 статті 39 ГПК України у складі колегії суддів, що розглядає справу.

Положеннями частини 3 ст. 38 ГПК України чітко врегульовано порядок подання учасником справи заяви про відвід, а саме: відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд відхиляє наведені підстави для відводу з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У контексті поданої заяви Суд звертає увагу на приписи частини 4 статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Саме по собі посилання щодо незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді; тлумаченням або застосуванням судами норм процесуального та/або матеріального права; прийняття рішення суддею у іншій справі або наявність окремої думки судді в інших справах; висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. При цьому доказів упередженості та/або небезсторонності колегії суддів в цілому або конкретного судді у розгляді даної справи заявником не надано.

Згідно з частиною 3 статті 6 ГПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Верховний Суд констатує, що істинність твердження щодо неупередженості та об`єктивності судді має бути доведена в силу приписів частини четвертої статті 38 ГПК України, статей 74, 77 - 80 ГПК України. Проте, таких доказів заявником відводу не додано.

Згідно положень частин 1, 2, 11 статті 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оцінивши доводи, наведені заявником про відвід судді Огородніка К.М., від розгляду справи №910/24550/13, Касаційний господарський суд не вбачає об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, і викликають сумніви у їх неупередженості або об`єктивності, та могли б бути підставою для їх відводу у розумінні статей 35, 36 ГПК України.

Частинами першою та другою статті 32 ГПК України регламентовано, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений суддя-доповідач.

За підпунктами 2.3.1, 2.3.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 15.09.2016; далі - Положення), розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою, зокрема шляхом автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи.

Згідно з рішенням Ради суддів України від 12.04.2018 № 16 підпункти 2.3.43- 2.3.46 Положення, у редакції від 15.09.2016, втратили чинність з 15.03.2018 в частині розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді.

Тож у частині передачі судової справи раніше визначеному судді, колегії суддів діють норми пункту 21 розділу VIII "Автоматизований розподіл судових справ між суддями" Положення у редакції рішення Ради суддів України від 02.03.2018 № 17, відповідно до яких раніше визначеному судді, колегії суддів передаються, зокрема, касаційні скарги (заяви або клопотання), що надійшли до суду касаційної інстанції після визначення судді-доповідача у цій судовій справі.

Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2022 № 3 встановлено, що касаційні скарги, що надійшли після визначення судді-доповідача у цій справі, крім випадків надходження справи після нового її розгляду судом нижчої інстанції, після її розгляду палатою, об`єднаною палатою та Великою Палатою передаються раніше визначеному для розгляду конкретної справи складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів).

Також, надаючи оцінку доводам заявника стосовно наперед сформованою позиціює у зв`язку з розглядом касаційної скарги у іншій справі за участю Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» за результатами якої було ухвалено постанову від 10.05.2023, Верховний Суд зазначає, що згідно приписів частини першої статті 15 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", частини четвертої статті 33 ГПК України перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції у складі трьох або більшої непарної кількості суддів.

За приписами статті 34 ГПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені у нарадчій кімнаті. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Тлумачення приписів статті 34 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що головуючого, як і судді - члена колегії у колегіальному складі суду не наділено особливими процесуальними правами порівняно з іншими суддями, а розгляд справи в колегіальному складі суду означає, що всі процесуальні питання вирішуються судом колегіально без наявності будь якого пріоритету в кожного окремого члена колегії суддів щодо суті та змісту рішення, яке приймається.

Доводи Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у заяві про відвід головуючого судді ґрунтуються виключно на власній оцінці викладених заявником обставин та припущеннях, є необґрунтованими та такими, що зводяться до оцінки процесуальних дій судді.

Відтак, враховуючи положення частини 4 статті 35 ГПК України у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи № 910/24550/13, слід відмовити.

Керуючись статтями 32, 35, 39 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огородніка К.М. від розгляду справи № 910/24550/13.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Жуков С.В.