ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/396/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу № 909/396/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Засоби промислового захисту" про стягнення 24970,72 грн.

Суть спору.

Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Засоби промислового захисту" про стягнення 24970,72 грн., з яких: 21292,58 грн. - пеня, 3678,14 грн. - штраф.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 24.04.2023, для розгляду справи № 909/396/23 призначено суддю Горпинюка І.Є.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/396/23; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення та запропонував у разі наявності заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідне обґрунтоване клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі суд надіслав відповідачу, згідно вимог ст. 120 ГПК України, рекомендованим листом з повідомленням про вручення із трек-номером 76 9, на зазначену у позовній заяві адресу: вул. Городоцька, буд. 162, м. Львів, Львівська область, 79041. Аналогічна адреса міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження відповідача.

Однак, копія ухвали про відкриття провадження у справі повернута підприємством поштового зв`язку АТ "Укрпошта" із зазначенням у відповідній довідці про причини повернення/досилання "адресат відсутній за вказаною адресою".

Також ухвала Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі № 909/396/23 від 01.05.2023 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

16.06.2023 до суду від адвоката Мінченка Ярослава Васильовича через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" надійшла заява про вступ у справу як представника (вх. № 9027/23), в якій останній, з метою ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву через підсистему "Електронний суд", просить суд залучити його у справу № 909/396/23 в якості представника відповідача та надати доступ до електронної справи. Суд надав адвокату Мінченку Ярославу Васильовичу доступ до електронної справи № 909/396/23.

16.06.2023 через відділ документального забезпечення, канцелярію суду, надійшло клопотання представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи № 909/396/23 (вх. № 9034/23). 19.06.2023 адвокат Легінь Роман Орестович ознайомився з матеріалами справи.

21.06.2023 до суду, електронною поштою (документ з КЕП), надійшов відзив № 21-06/3/23 від 21.06.2023 (вх. № 9233/23) до якого додано заяву про поновлення строків № 21-06/4/23 від 21.06.2023. Підставою пропущення строку на подання відзиву адвокат зазначає неотримання відповідачем поштової кореспонденції з ухвалою про відкриття провадження у справі. При цьому інформує суд, що представник відповідача 17.06.2023 ознайомився з матеріалами справи, тоді ж йому стало відомо про зміст позовних вимог. За наведеного, представник відповідача просить суд визнати причини пропущеного процесуального строку поважними та поновити строк на подання відзиву у справі № 909/396/23.

Суд дійшов висновку про необхідність продовження ТОВ "Засоби промислового захисту" строку на подання відзиву на позов, прийняття останнього та долучення до матеріалів справи, про що постановив відповідну ухвалу.

23.06.2023, через відділ документального забезпечення, канцелярію суду, надійшла відповідь на відзив №00000058/101 від 22.06.2023 (вх. № 9373/23), яка прийнята судом і разом з додатками долучена до матеріалів справи.

Відповідач своїм правом щодо подання заперечення не скористався, хоча його представнику надано доступ до матеріалів електронної справи засобами "Електронного суду", і він мав можливість ознайомитись із відповіддю на відзив не пізніше 23.06.2023.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Оскільки відповідь на відзив надійшла до суду 23.06.2023, суд, враховуючи наявне у відповідача право подати заперечення протягом 5 днів з дня отримання відповіді, забезпечив йому таке право, з врахуванням часу поштового обігу.

У зв`язку з цим, справа не могла бути вирішена у строк шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, як передбачено статтею 248 ГПК. Однак це, з наведених вище мотивів, не свідчить про порушення розумного строку розгляду справи.

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачем всупереч умов Договору про закупівлю товарів №2022/2249 від 23.12.2022 своєчасно не поставлено товар, обумовлений пунктом 1.1. Договору, що послугувало підставою для нарахування пені у розмірі 1 % від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення та штрафу у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару (пункт 8.2. Договору).

У відповіді на відзив позивач зазначає, що наведені у відзиві заперечення відповідача є безпідставними та не відповідають дійсності; просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому стверджує, що саме 23 грудня 2022 року між позивачем та відповідачем за результатами проведеної закупівлі UA-2022-11-29-005274-а "Куртка утеплена робоча та охоронника" укладено Договір про закупівлю товарів № 2022/2249, згідно якого відповідач зобов`язався в 2023 році передати у власність позивача куртки охоронника в кількості 40 шт. та куртки утеплені робочі в кількості 350 шт. на загальну суму 664187,40 грн. За умовами проекту договору відповідач погодився на етапі подання цінових пропозицій під час проведення закупівлі UA-2022-11-29-005274-а "Куртка утеплена робоча та охоронника" і поряд із пропозицією надав у PROZORRO погоджений проект договору про закупівлю товарів. На спростування заперечень відповідача, позивач додав до відповіді на відзив: копію сторінки з PROZORRO на закупівлю UA-2022-11-29-005274-а, копію погодженого проекту договору про закупівлю товарів.

Також позивач звертає увагу суду, що відповідачем виконано договірні умови згідно з погодженими розмірами, кількістю і якістю, однак з простроченням строків поставки, які передбачені п. 5.1 Договору про закупівлю товарів № 2022/2249 від 23.12.2022.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву № 21-06/3/23 від 21.06.2023 (вх. № 9233/23 від 21.06.2023).

Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що позовна заява є безпідставною та необгрунтованою, доводи викладені в ній є надуманими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, зазначає таке:

- з моменту підписання договору 23.12.2022 по день отримання заявки позивача відповідач був позбавлений можливості розпочати виготовлення товару за необхідними для покупця розмірами товару (індивідуальні ознаки товару);

- заявка від 04.01.2023, яка доповнена 16.01.2023, не підлягає виконанню, як наслідок застосування штрафних санкцій є неможливим;

- день фактичного виконання зобов`язання (день поставки товару) не включається в період часу за який нараховується пеня, що не враховано у розрахунку позивача;

- просить суд зменшити до 50% заявлений розмір штрафних санкцій за заявкою на поставку товару від 16.01.2023.

У прохальній частині відзиву на позов відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги частково, з урахуванням контррозрахунку відповідача та зменшити заявлений розмір штрафних санкцій до 50%.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив таке.

23.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Засоби промислового захисту" (далі - постачальник, відповідач) та Приватним акціонерним товариством "Прикарпаттяобленерго" (далі - покупець, позивач) укладено Договір про закупівлю товарів № 2022/2249 (далі договір).

Зазначений вище Договір укладено у письмовій формі, підписано і скріплено печатками сторін, погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього.

Згідно даного договору про закупівлю товарів постачальник зобов`язався в 2023 році передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити за цінами, встановленими даним договором, наступний товар:

1. Куртка охоронника - 40 шт.;

2. Куртка утеплена робоча - 350 шт.

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.1, 1.2 договору).

Умови поставки визначені у розділі 5 договору.

Відповідно до п. 5.1 договору сторони погодили, що поставка товару проводиться партіями в асортименті і кількості відповідно до поданої покупцем заявки за встановленими цим договором цінами, з якісними характеристиками й у строки, які не перевищують 10 робочих днів з дня отримання від покупця заявки на поставку.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що заявка надсилається покупцем електронною поштою на адресу постачальника. Заявка, надіслана електронною поштою, вважається такою, що має юридичну силу.

Згідно з п. 5.3 договору постачальник зобов`язаний в електронній та/або письмовій формі, за 2 (два) робочі дні до дати фактичної поставки, попередити покупця про терміни надходження товару, що є предметом поставки за цим договором, та надати повну інформацію, необхідну Покупцю для здійснення необхідних заходів для його приймання.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 12.1 договору).

Відповідальність сторін визначена у розділі 8 договору.

Зокрема, пунктом 8.2 договору сторони погодили, що у разі нездійснення поставки у встановлені строки та у визначених договором обсягах, постачальник сплачує пеню у розмірі 1% від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а в разі порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів сплачує покупцю додатково штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

На виконання вимог п. 5.1 договору, 04.01.2023 покупцем на електронну адресу постачальника надіслана заявка на поставку (а.с. 8) із вкладенням - перелік найменування ТМЦ (а.с. 9), яка передбачала поставку передбаченого договором товару, а саме: куртка утеплена робоча 16 шт. та куртка охоронника 5 шт. (всього за цінами Договору на 36781,00 грн.).

16 січня 2023 року на електронну адресу постачальника надіслана заявка на поставку (а.с. 10) із вкладенням - перелік найменування ТМЦ та розміри спецодягу (а.с. 11), а саме: куртка утеплена робоча 16 шт. та куртка охоронника 5 шт.

19 січня 2023 року на підтвердження отриманих заявок від 04.01.2023 та 16.01.2023 від постачальника отримано Рахунок на оплату № 2 на загальну суму 36781,38 грн. (а.с. 12).

01 лютого 2023 року о 9:31год. на електронну адресу постачальника надіслана заявка на поставку на лютий 2023 та розміри із вкладенням (а.с. 13) - заявка на поставку № 00000005/32 від 31.01.2023 (а.с. 14) та розміри по заявці на лютий 2023 (а.с. 15), а саме: куртка охоронника 5 шт. на суму 10119,00 грн. та куртка утеплена робоча 57 шт. на суму 94984,00 грн.

01 лютого 2023 року об 11:32 год. на електронну адресу постачальника надіслана заявка на поставку на лютий 2023 та розміри із вкладенням (а.с. 16) - заявка на поставку № 00000005/33 від 01.02.2023 із розмірами (а.с. 17), а саме: куртка утеплена робоча 13 шт. на суму 21662,94 грн.

20 лютого 2023 року на підтвердження отриманої заявки від 01.02.2023 (9:31 год.) від постачальника отримано Рахунок на оплату № 20 від 20 лютого 2023 р. на загальну суму 105102,96 грн. (а.с. 18). Того ж дня, на підтвердження отриманої заявки від 01.02.2023 (11:32 год.) від постачальника отримано Рахунок на оплату № 23 від 20 лютого 2023 р. на загальну суму 21662,94 грн. (а.с.19).

Відповідач не заперечував отримання від позивача зазначених вище заявок на поставку партій товару електронною поштою, окрім змісту заявки від 04.01.2023. У своєму відзиві відповідач зазначає, що заявка від 04.01.2023 мала інший зміст, ніж той, який долучено до позовної заяви, а також ціни відрізнялись від умов договору (вартість куртки охоронника з ПДВ зазначена 1753,20 грн, в той час як відповідно до умов договору вартість одиниці цього товару становить 1686,55 грн без ПДВ, і 2023,86 грн з ПДВ).

Вирішуючи цю розбіжність між доводами сторін, суд виходить з того, що п. 5.1 договору встановлено, що поставка товару проводиться партіями в асортименті і кількості відповідно до поданої покупцем заявки за встановленими цим договором цінами.

Відтак, у заявці мали визначатись лише асортимент і кількість партії товару, а ціни товару обумовлені в договорі. Оскільки щодо асортименту і кількості одиниць у партії товару (куртка утеплена робоча 16 шт. та куртка охоронника 5 шт.) щодо заявки, яка надсилалась 04.01.2023 між сторонами немає розбіжностей, то суд виходить з того, що 04.01.2023 позивач направив відповідачу заявку, яка передбачала поставку партії товару: куртка утеплена робоча 16 шт. та куртка охоронника 5 шт. Ціни на цей товар визначались умовами договору.

Листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст. 7 ЦК України (постанова Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17). У зв`язку з наведеним, суд приймає додані до позовної заяви письмові копії електронного листування між сторонами, як належні докази направлення позивачем відповідачу заявок на поставку партій товарів, .

21 лютого 2023 року згідно з видатковою накладною № 19 від 21 лютого 2023 р. (а.с. 20) відповідач поставив позивачу куртки утеплені робочі в кількості 36 шт. на суму 59989,68 грн.

Позивач стверджує, що прострочення поставки курток утеплених робочих в кількості 16 шт. на суму 26662,08 грн. згідно заявок від 04.01.2023 та 16.01.2023 становить 22 дні. Прострочення поставки курток утеплених робочих в кількості 20 шт. (часткова поставка з 57 шт.) на суму 33327,60 грн. згідно заявки від 01.02.2023 (9:31год.) становить 6 днів.

23 лютого 2023 року згідно видаткової накладної № 20 від 23 лютого 2023 р. (а.с. 21) відповідач поставив позивачу куртки утеплені робочі в кількості 50 шт. на суму 83319,00 грн.

За твердженням позивача, прострочення поставки курток утеплених робочих в кількості 37 шт. (решта з 57 шт.) на суму 61656,06 грн. згідно заявки від 01.02.2023 (9:31 год.) становить 8 днів. Прострочення поставки курток утеплених робочих в кількості 13 шт. на суму 21662,94 грн. згідно заявки від 01.02.2023 (11:32 год.) становить 8 днів.

24 лютого 2023 року згідно видаткової накладної № 15 від 24 лютого 2023 р. (а.с. 22) отримано куртки охоронника в кількості 10 шт. на суму 20238,60 грн.

Позивач стверджує, що прострочення поставки курток охоронника в кількості 5 шт. на суму 10119,30 грн. згідно заявок від 04.01.2023 та 16.01.2023 становить 25 днів. Прострочення поставки курток охоронника в кількості 5 шт. на суму 10119,30 грн. згідно заявки від 01.02.2023 (9:31 год.) становить 9 днів.

28 лютого 2023 року на електронну адресу постачальника надіслана заявка на поставку на березень 2023 та розміри із вкладенням - заявка на поставку № 00000005/67 від 28.02.2023 (а.с. 24), а саме: куртка утеплена робоча 15 шт. на суму 24996,00 грн. та куртка охоронника 15 шт. на суму 30358,00 грн.

07 березня 2023 року на підтвердження отриманої заявки від 28.02.2023 отримано Рахунок на оплату № 36 від 07 березня 2023 р. на суму 55353,60 грн. (а.с. 25).

20 березня 2023 року згідно видаткової накладної № 46 від 20 березня 2023 р. (а.с. 26) покупець отримав від постачальника куртки охоронника в кількості 15 шт. та куртки утеплені робочі в кількості 15 шт. на загальну суму 55353,60 грн.

Позивач стверджує, що прострочення поставки курток охоронника в кількості 15 шт. та курток утеплених робочих в кількості 15 шт. на загальну суму 55353,60 грн. згідно заявки від 28.02.2023 становить 6 днів.

З огляду на несвоєчасну поставку товару, позивачем на підставі пункту 8.2. Договору, нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 % від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Внаслідок укладення договору про закупівлю товарів № 2022/2249 від 23 грудня 2022 р. між сторонами у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір про закупівлю товарів № 2022/2249 від 23 грудня 2022 р. укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою, виходячи з відносин сторін (випадки узгодження індивідуальних розмірів товару) укладений між сторонами договір є змішаним договором: підряду (виробництво товару) та поставки.

Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні приписи містяться у статті 265 ГК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ч. 1 ст. 610 ЦК України. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується несвоєчасна поставка відповідачем товару, обумовленого пунктом 1.1. договору про закупівлю товарів №2022/2249 від 23.12.2022, а саме: куртки охоронника та куртки утепленої робочої.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

Приписами ст. ст. 549, 551, 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на несвоєчасну поставку товару, позивачем на підставі пункту 8.2. Договору, нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 % від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

Пунктом 8.2 сторони погодили, що у разі нездійснення поставки у встановлені строки та у визначених договором обсягах, постачальник сплачує пеню у розмірі 1% від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а в разі порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів сплачує покупцю додатково штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

Відтак, з огляду на несвоєчасну поставку товару нарахування позивачем пені та штрафу є правомірним.

При цьому, суд констатує, що прострочення виконання зобов`язання з поставки товару за заявками від 04.01.2023 та 16.01.2023 позивач нараховує виходячи з 16.01.2023 - дати направлення відповідачу електронною поштою розмірів замовленого спеціального одягу, тобто після остаточного узгодження особливих вимог до товару.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем пені та штрафу і зазначає наступне.

Проведений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум пені є таким, що не відповідає вимогам частині 2 статті 251, частині 2 статті 252, статті 253, частини 1 статті 255, частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені, про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.

Однак, як правильно зазначено відповідачем у відзиві, проведений позивачем розрахунок пені не відповідає наведеним вимогам, розрахунок проведено з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства, в розрахунку не враховано зменшення періоду нарахування пені в залежності від проведення постачальником партій поставки та зменшення суми заборгованості (бази нарахування).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.

З огляду на викладене, контррозрахунок відповідача (без урахування днів, в які відбувалась поставка товару) є правильним, у зв`язку з чим суд задовольняє позову вимогу про стягнення пені частково на зазначену відповідачем у контррозрахунку суму - 19103,49 грн.

За наведеного суд відмовляє в частині позову про стягнення пені в сумі 2189,09 коп.

Крім того, позивачем помилково здійснено нарахування пені за заявками від 04.01.2023 та 16.01.2023 на суму 26662,08 грн. та на суму 10119,30 грн., оскільки вартість товару в заявці ТМЦ на січень 2023 р., згідно умов договору: куртка утеплена робоча - 16 шт., вартість - 26662,00 грн; куртка охоронника 5 шт., вартість 10119,00 грн. Аналогічна помилка допущена при нарахуванні пені за заявкою від 01.02.2023 (9:31). Позивачем помилково здійснено нарахування пені на суму 10119,30 грн., натомість в заявці на поставку №00000005/32 від 31.01.2023 (а.с.14) зазначено: куртка охоронника 5 шт., вартість 10119,00 грн.

За наведеного, 10% від вартості недопоставки товару згідно заявок від 04.01.2023 та 16.01.2023 на суму 26662,00 грн та 10119,00 грн. становить - 3678,10 (10% від 3678,10 грн), а не 3678,14, як помилково нараховано позивачем.

В контексті викладеного суд відмовляє в частині позову про стягнення штрафу в сумі 0,04 грн.

Щодо зменшення штрафних санкцій за заявками позивача від 04.01.2023 та від 10.01.2023 на 50%, суд зазначає таке.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Конституційний суд України зазначає, що захист від зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. При цьому, визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження суд у відповідному рішенні визначає конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Суд звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. Господарський суд, оцінює надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності та на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18).

Відповідач просить суд зменшити належні до стягнення штрафні санкції на 50% згідно заявок позивача від 04.01.2023 та 16.01.2023. Клопотання вмотивоване тим, що заявка від 16.01.2023 крім розмірного ряду містила додаткові вимоги, оскільки у одного з працівників нестандартна фігура. З огляду на те, що умовами договору не передбачено індивідуальний розмірний ряд, при виконанні зазначеної вище заявки відповідач зіштовхнувся з обставинами, що значно розширило перелік підготовчих робіт (моделювання і конструювання лекал), на що постачальник не розраховував при укладенні договору.

Суд враховує ступінь виконання зобов`язань відповідача - договір виконано відповідно до узгоджених розмірів, кількості і якості; прострочка виконання є незначною. Позивачем не понесені значні збитки. Винятковими обставинами є додаткові умови, які містила заявка від 04.01.2023 та від 16.01.2023 року щодо нестандарних розмірів однієї одиниці товару. Так, як слідує з доданого до позовної заяви електронного листа позивача від 16.01.2023, позивач просив пошиття однієї одиниці товару за нестандартним розміром. Відповідач виконав таке додаткове прохання. На думку суду, зазначена обставина спричинила для відповідача додаткові витрати часу на виконання замовлення за січень 2023 згідно заявок від 04.01.2023 та 16.01.2023, а тому прохання відповідача про зменшення пені на 50%, у частині поставки цієї партії товару, є обґрунтованим.

В решті доводи відповідача про зменшення розміру неустойки на 50% по інших поставлених партіях товару є необґрунтованими. Суд виходить з того, що нарахована сума пені не є надмірною порівняно із ціною договору, вартістю переданого товару, відсутні будь-які виняткові випадки, щодо інших поставок (окрім виконаних за заявками від 04.01.2023 та від 16.01.2023), які б давали підстави для зменшення розміру неустойки.

Суд враховує також і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу, а саме те, що предметом даного договору виступав спеціальний одяг (куртка охоронника, куртка утеплена робоча). Відповідно до статті 163 Кодексу законів про працю, статті 8 Закону України "Про охорону праці", на роботодавців покладено обов`язки забезпечення працівників, які працюють на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту.

Відтак, у договорі позивач обґрунтовано, задля виконання своїх обов`язків роботодавця, і з метою стимулювання контрагента до своєчасного виконання поставки, передбачив застосування штрафних санкцій за порушення строків поставок.

За наведеного, суд прийшов до висновку про зменшення на 50% пені згідно з заявками від 04.01.2023 та 16.01.2023 щодо поставки курток утеплених робочих в кількості 16 шт. - 5599,02 грн (50% - 2799,51) та щодо поставки курток охоронника в кількості 5 шт. на суму 2428,56 (50% - 1214,28), а також штрафу в сумі 3678,10 грн (10% від вартості недопоставки згідно заявок від 04.01.2023 та 16.01.2023).

Отже, з урахуванням зменшення до стягнення підлягає пеня в сумі 15089,70 грн (2799,51 (50% від 5599,02)+1666,38+4315,92+1516,41+ 1214,28 (50% від 2428,56) +809,52+2767,68) та штраф в сумі 1839,05 грн (50% від 3678,10).

Враховуючи вищевикладене, позов належить до часткового задоволення.

Судові витрати.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № V23082/1 від 17 квітня 2023 р. (а.с. 29).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи викладене, з огляду на часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 2448,61 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), а судовий збір в сумі 235,39 грн. покласти на позивача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити частково позов Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Засоби промислового захисту" про стягнення 24970,72 грн., з яких: 21292,58 грн. - пеня, 3678,14 грн. - штраф.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Засоби промислового захисту" (вул. Городоцька, буд. 162, м. Львів, Львівська область, 79041, ідентифікаційний код юридичної особи: 42513220) на користь Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (вул. Індустріальна, буд. 34, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76014, ідентифікаційний код юридичної особи: 00131564) 15089 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят дев`ять) грн 70 коп. пені, 1839 (одну тисячу вісімсот тридцять дев`ять) грн 05 коп. штрафу та 2448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн 61 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Судовий збір в сумі 235 (двісті тридцять п`ять) грн 39 коп. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса, за якою можна знайти текст рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua

Суддя І.Є. Горпинюк