ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 926/2657/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 (Орищин Г. В. - головуючий суддя, судді Галушко Н. А., Желік М. Б.) у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Буковинський державний медичний університет,

про визнання укладеною додаткової угоди від 25.07.2022 до договору оренди № 356,

(у судове засідання з`явилися представники: позивача - Бошелюк Ю. М., відповідача - Сопко С. П.),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Фізична особа - підприємець Бондаренко Тетяна Іванівна (далі - ФОП Бондаренко Т. І.) звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про визнання договору оренди укладеним.

Позов обґрунтовано тим, що 29.12.2011 між Регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України (далі- РВ ФДМУ) по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та фізичною особою-підприємцем Бондаренко Тетяною Іванівною укладено договір оренди нерухомого майна № 356, що належить до державної форми власності. Відповідно до додаткового договору від 27.01.2017 термін дії договору оренди продовжено на 5 років, а саме до 28.12.2021 включно. 14.09.2021 позивачкою було подано заяву про намір продовжити договір оренди № 356, проте наказом від 26.11.2021 № 322 Управління забезпечення реалізації повноважень у Чернівецькій області РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях відмовлено орендарю у продовженні договору оренди.

23.06.2022 ФОП Бондаренко Т. І. направила на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, та Буковинського державного медичного університету лист з підписаним проектом додаткової угоди від 22.06.2022 щодо продовження терміну дії договору оренди № 356 на період дії воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ та впродовж 3-х місяців з дати його припинення чи скасування. Однак, відповіді на вказаний лист не отримала, відтак, в силу приписів частини другої статті 19 Конституції України, вважала, що рішення відповідача щодо зміни строку договору оренди, отримано методом мовчазної згоди. З огляду на наведене, ФОП Бондаренко Т. І. звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом, в якому просила визнати укладеною додаткову угоду від 22.06.2022 до договору оренди нерухомого майна № 356.

Заявою від 03.08.2022 позивач змінила предмет позову, в якій покликалась на те, що ФОП Бондаренко Т.І. було підписано додаткову угоду від 25.07.2022 у новій редакції з істотною умовою щодо строку продовження терміну дії договору оренди № 356 на 5 (п`ять) років, а саме з 28.12.2021 до 28.12.2026 включно, тобто на той самий термін, на який договір оренди був укладений, відтак просила суд визнати укладеною додаткову угоду.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 29.12.2011 між Регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та ФОП Бондаренко Т. І. укладено договір оренди нерухомого майна № 356, що належить до державної власності.

Відповідно до пункту 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування - нежитлові вбудовані приміщення першого поверху та підвалу гуртожитку (літ. А), загальною площею 225,50 кв. м, які розташовані за адресою: м. Чернівці, вул. М. Заньковецької, 11, що перебуває на балансі Буковинського державного медичного університету (надалі балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи (пункт 1.3 договору).

За змістом пункту 2.1 договору оренди нерухомого майна № 356 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна, який підписується балансоутримувачем та орендарем за участі орендодавця.

На виконання вказаного пункту договору, 29.12.2011 року між Буковинським державним медичним університетом (балансоутримувач) та ФОП Бондаренко Т. І. (орендар) підписано акт приймання-передавання переліченого в договорі № 356 майна, який погоджений Регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області (орендодавець).

Договір, відповідно до пункту 10.1, укладено строком на 5 років, що діє з двадцять дев`ятого грудня дві тисячі одинадцятого року по двадцять восьме грудня дві тисячі шістнадцятого року включно.

27.01.2017 сторони уклали додатковий договір, яким продовжили термін дії договору оренди на 5 років, а саме до 28.12.2021 включно.

Поруч з тим, додатковим договором від 27.01.2017 сторони внесли зміни до пункту 10.5 договору та виклали його у такій редакції: «У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди та згоди балансоутримувача. Продовження вказаного договору у визначеному вище порядку можливе за умови, якщо інше не буде встановлено законодавством на момент закінчення строку дії цього договору».

В матеріалах справи наявний лист РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 07.07.2021 № 18-122-001198, адресований ФОП Бондаренко Т. І. та Буковинському державному медичному університету, в якому надано сторонам роз`яснення щодо порядку продовження договору оренди № 356 та нового механізму оренди державного та комунального майна з врахуванням введеного в дію 01.02.2020 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згодом, 15.09.2021 на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від ФОП Бондаренко Т.І. надійшла зава від 14.09.2021 № 7 про намір продовжити договір оренди № 356 на 5 років разом з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців.

На виконання пункту 10.5 договору оренди № 356, 16.09.2021 РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернулося до:

- Вищого державного навчального закладу України «Буковинського державного медичного університету» (балансоутримувача) з листом № 16-122-01710 з проханням надати необхідну інформацію для можливості проведення органом приватизації, відповідно до вимог чинного законодавства, процедури продовження договору оренди № 356 на аукціоні;

- Міністерства охорони здоров`я України (органу уповноваженого управляти орендованим майном) з листом № 07-122-01711, з проханням погодити продовження на 5 років договору оренди з№ 356.

29.09.2021 РВ ФДМУ повторно звернувся з листом № 16-122-01815 до балансоутримувача майна за спірним договором оренди з вимогою надати відомості та матеріали, які необхідні органу приватизації для здійснення процедури продовження спірного договору оренди.

Не отримавши відповіді на вказані листи від балансоутримувача, РВ ФДМУ звернувся до Міністерства охорони здоров`я України з листом від 07.10.2021 № 07-122-01913, в якому просив сприяти у швидкому, оперативному та належному наданні Буковинським державним медичним університетом всіх необхідних документів, з метою ефективного використання державного майна.

У відповідь на зазначені листи, Буковинський державний медичний університет надіслав на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях лист від 21.10.2021 за № 01.12/3-1927, в якому повідомив, що балансоутримувач має намір використовувати спірні приміщення для власних потреб (розміщення кафедри), відтак університет не погоджує продовження терміну дії договору оренди № 356.

Враховуючи єдину висловлену правову позицію балансоутримувача орендованого майна щодо продовження договору оренди № 356 у листі від 21.10.2021 № 01.12/3-1927, РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях видано наказ від 26.11.2021 № 322, яким відмовлено орендарю - ФОП Бондаренко Т. I. у продовженні договору оренди № 356 на підставі абзацу 3 частини першої статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

26.11.2021 РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях надіслав ФОП Бондаренко Т. І повідомлення № 18-122-02285 про припинення договору оренди № 356 та наголосив на необхідності повернення орендованого майна за актом приймання-передачі встановленого зразка. Як стверджує відповідач, вказане повідомлення отримано ФОП Бондаренко Т. І. 14.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 636.

Листом від 04.01.2022 № 18-122-00003 відповідач звернувся до ФОП Бондаренко Т. І., в якому вкотре повідомив орендаря про те, що договір оренди державного майна № 356 припинився 28.12.2021 та звертав увагу ФОП Бодаренко Т. І. на необхідності повернення орендованого майна за актом приймання-передачі балансоутримувачу у встановлений Законом № 157-ІХ та договором спосіб. Вказаний лист отримано ФОП Бондаренко Т. І. 11.01.2022, що підтверджується долученими до матеріалів справи копією чеку та відстеженням вручення поштового відправлення.

Після спливу строку договору оренди, позивачка й надалі продовжила користуватися нерухомим майном, визначеним спірним договором оренди, 23.06.2022 направила на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях підписаний нею проект додаткової угоди від 22.06.2022 щодо продовження терміну дії договору оренди № 356 на період дії воєнного стану та впродовж 3-х місяців з дати його припинення чи скасування.

Відмова відповідача у продовженні договору оренди стала підставою для звернення ФОП Бондаренко Т. І. до Господарського суду Чернівецької області з позовом до РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про визнання укладеною додаткової угоди від 22.06.2022 до договору оренди № 356 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Згодом, після подання позовної заяви, 25.07.2022 позивачкою підписано додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності за № 356 у новій редакції з істотною умовою щодо строку продовження терміну дії договору на 5 років, а саме з 28.12.2021 по 28.12.2026 включно, тобто на той самий термін, на який договір оренди був укладений.

3. Короткий зміст судових рішень у справі

3.1. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 у справі №926/2657/22 (суддя Проскурняк О. Г.) позов задоволено.

Рішення аргументовано тим, що станом на час закінчення строку дії спірного договору (28.12.2021) набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ, який був введений в дію з 01.02.2020. До спірних правовідносин підлягає застосуванню абзац перший частини другої статті 18 Закону № 157-ІХ, позаяк спірний договір укладено на строк п`ять років та продовжується за час дії цієї норми права вперше після набрання чинності та введення в дію закону з 01.02.2020.

Позивачка, у строки визначені статтею 15 Закону № 157-ІХ звернулася до відповідача із заявою про намір продовжити договір № 356, проте орендодавець 26.11.2021 виніс наказ № 322 «Про прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди № 356 від 29.12.2011 (із змінами)», тобто поза межами 30-денного строку для прийняття рішення про продовження, визначеного частиною п`ятою статті 18 Закону № 157-ІХ. Сторони не надали належних доказів наявності підстав, що визначені статтею 19 Закону № 157-ІХ для відмови позивачці у продовженні договору оренди.

Відповідно до пункту 10.5 договору (в редакції додаткового договору), що кореспондується зі статтею 17 Закону № 157-ІХ, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди та згоди балансоутримувача. Продовження вказаного договору у визначеному вище порядку можливе за умови, якщо інше не буде встановлено законодавством на момент закінчення строку дії цього договору. Пунктом 14 додаткового договору від 27.01.2017, яким викладено пункт 10.1 договору у новій редакції, сторони погодили термін дії договору оренди до 28.12.2021. Судом критично оцінено подані відповідачем докази (копії поштових відправлень), на які останній покликався, як на підтвердження повідомлення позивача про припинення договору оренди № 356 від 29.12.2011 (зі змінами).

3.1. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі № 926/2657/22 рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова аргументована тим, що Закон № 157-ІХ введений в дію з 01.02.2020, а отже з цієї дати підлягають застосуванню його приписи. За загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті.

Враховуючи, що строк дії договору оренди від 29.12.2011 № 356 визначено його сторонами в додатковій угоді від 27.01.2017 до 28.12.2021 включно, відтак в цьому випадку до спірних правовідносин слід застосувати положення Закону № 157-ІХ. Можливість продовження договору оренди без проведення аукціону в силу абзацу 1 частини другої статті 18 Закону № 157-ІХ залежить, зокрема, від наявності факту продовження такого договору раніше. Виходячи зі змісту частини другої Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, якою передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені, та з огляду на продовження договору оренди державного майна від 29.12.2011 № 356 додатковим договором від 27.01.2017, пільги щодо звільнення від проведення аукціону, встановлені абзацом 2 частини другої статті 18 Закону, на позивача не розповсюджуються. Такий порядок продовження договорів оренди (без проведення аукціону) розповсюджується лише щодо договорів, які укладені та продовжуються вперше незалежно від того, чи був укладений договір оренди під час дії попередньої редакції Закону України «Про оренду державного та комунального майна» або після набрання чинності новою редакцією закону. Ключовим є саме факт укладення договору вперше.

Позивачка 18.07.2022 звернулася до суду першої інстанції з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди № 356 нерухомого майна, що належить до державної власності, в той час, як спірний договір оренди припинив свою дію 28.12.2021.

Суд прийняв до уваги наявний в матеріалах справи лист РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 07.07.2021 № 18-122-01198, в якому Фонд інформував орендаря та балансоутримувача про сплив 28.12.2021 строку нотаріально посвідченого договору оренди № 356 (за змінами) та нового механізму оренди державного майна з врахуванням введеного в дію 01.02.2020 Закону № 157-ІХ.

Посилання позивачки на порушення відповідачем вимог Закону № 157-ІХ щодо повідомлення орендаря про відмову у продовженні спірного договору, відхилені судом, оскільки до матеріалів справи долучено лист від 26.11.2021 № 18-122-02285, в якому міститься повідомленням про припинення договору оренди № 356, який скерований та отриманий ФОП Бондаренко Т.І., що підтверджується копією поштового відправлення № 636. Доказів протилежного позивачем не подано. Водночас, суд апеляційної інстанції не вбачав за можливе перевірити факт неотримання позивачкою поштового відправлення № 636, позаяк відомості про відстеження зберігаються на сайті Укрпошти не довше шести місяців, а станом на час прийняття вказаної постанови сайт Укрпошти не відображає відомостей за вказаним номером, оскільки такі не зареєстровані в системі.

В матеріалах справи наявний лист РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 04.01.2022 за № 18-122-00003 (який адресований, у тому числі й ФОП Бондаренко Т. І. та отриманий нею, яким відповідач повторно повідомив ФОП Бондаренко Т. І. про припинення 28.12.2021 договору оренди державного майна за № 356 та просив орендаря невідкладно вжити вичерпних заходів щодо звільнення орендованих приміщень та надати орендодавцю акти повернення майна з оренди.

Отже, ФОП Бондаренко Т .І. була обізнана про волевиявлення балансоутримувача та орендодавця щодо припинення дії спірного договору, відтак не могла мати жодних правомірних очікувань чи сподівань з приводу поновлення строку дії спірного договору.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та відзиву на касаційну скаргу

ФОП Бондаренко Т. І. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме чи може бути продовжений без проведення аукціону договір оренди державного майна, який після набрання чинності та введення у дію Закону України "Про оренду державного та комунального майна" продовжується вперше.

До спірних правовідносин застосовується абзац перший частини другої статті 18 вказаного Закону щодо продовження договору без проведення аукціону, оскільки він укладений на строк п`ять років та продовжується за час дії цієї норми права вперше після набрання чинності та введення у дію Закону № 157-ІХ.

Виходячи із практики Європейського Суду з прав людини, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, вбачається, що суд першої інстанції застосував найбільш сприятливий для позивача як орендаря державного майна підхід при вирішенні даного спору та ним обґрунтовано здійснено правовий аналіз законодавства про оренду державного та комунального майна на предмет продовження договору оренди без проведення аукціону.

Крім того, відповідачем порушено права позивача на законні очікування щодо продовження терміну дії договору, адже відповідачем не здійснено юридично значимі дії у строки, передбачені законодавством.

Судом першої інстанції також вірно були відхилені доводи відповідача про належне повідомлення позивача.

4.2. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів скаржника, вважає, що відсутні підстави для продовження договору без проведення аукціону і апеляційний господарський суд вірно вказав на неможливість застосування абзацу першого частини другої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" до спірних правовідносин, а тому оскаржену постанову необхідно залишити без змін.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.3. Суди попередніх інстанцій встановили, що під час дії договору оренди від 29.12.2011 № 356 (з урахуванням додаткової угоди від 27.01.2017) Верховною Радою України 03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» за № 157-ІХ. В розділі «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2020 (за виключенням окремих зазначених норм).

Пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону було визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про оренду державного та комунального майна» з дня введення в дію цього Закону.

Враховуючи опублікування тексту Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ в офіційному виданні «Голос України» 26.12.2019, цей Закон набрав чинності 27.12.2019 і, відповідно до наведених приписів, введений в дію з 01.02.2020, а отже з цієї дати підлягають застосуванню його приписи (за виключенням норм, зазначених в розділі «Прикінцеві та перехідні положення»). При цьому, за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті.

В пункті 2 розділу Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини другої статті 18 цього Закону, або 01.07.2020. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але, у будь-якому випадку, не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

У зв`язку із викладеним, суди першої і апеляційної інстанцій правильно зазначили, що у цьому випадку до спірних правовідносин слід застосувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ.

5.4. Частиною першою статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Відповідно до положень частини другої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 Закону відповідно до вимог статті 15 Закону, крім випадків, передбачених абзацами 11 та 12 частини другої статті 15 Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди (частина третя статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ).

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 18 названого Закону рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною 2 цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною 4 цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною 4 цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.

З наведених норм слідує, з набранням чинності Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у редакції від 03.10.2019 № 157-ІХ, договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом діють до закінчення строку, на який вони були укладені та продовжуються за правилами, які діяли до дати, яка настане раніше: 01.07.2020 або до набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини другої статті 18 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України №483 від 03.06.2020 затверджено "Порядок передачі в оренду державного та комунального майна" (відповідно до пункту 8 постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування, крім додатка 4 до Порядку, що набирає чинності у місячний строк з дня опублікування цієї постанови; опубліковано 17.06.2020 у виданні "Урядовий кур`єр", №113). Додаток № 4 містить Перелік підприємств, установ, організацій, що надають соціально важливі послуги населенню.

Отже, договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у редакції від 03.10.2019 № 157-ІХ діють до закінчення строку, на який їх укладено і могли бути продовжені в порядку, передбаченому законодавством, яке було чинним до дати, що настала раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини другої статті 18 цього Закону, або 01.07.2020. Після цієї дати договори продовжуються за правилами статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у редакції від 03.10.2019 № 157-ІХ.

Стаття 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у редакції від 03.10.2019 № 157-ІХ передбачає, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами аукціону крім договорів, зокрема, строк оренди за якими не перевищує п`ять років та які укладені і продовжуються вперше. Таким чином, аналіз приписів статті 18 свідчить, що договір оренди державного та комунального майна, укладений на строк, який не перевищує п`ять років, може бути продовжений без аукціону, якщо він продовжується вперше.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника щодо неправильного тлумачення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, який, у свою чергу, дійшов вірного висновку щодо неможливості застосування приписів частини другої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ до спірних правовідносин.

Оскільки у межах приписів абзацу першого частини другої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" спірний договір оренди не може бути продовжений, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, інші доводи скаржника не впливають на суть спірних правовідносин і не можуть бути розцінені як такі, що могли б бути підставою для скасування оскарженої постанови апеляційного господарського суду.

5.5. За таких обставин, Верховний Суд вважає, що оскільки доводи скаржника щодо неправильного тлумачення судом апеляційної інстанції приписів частини другої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не знайшли підтвердження, відсутні підстави для скасування постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі № 926/2657/22.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

6.1. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржену у справі постанову необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувану постанову, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни залишити без задоволення.

Постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі № 926/2657/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ