ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
10.07.2023 Справа № 908/2201/23
Суддя Господарського суду Запорізької області Корсун Віталій Леонідович розглянувши матеріали заяви за вих. від 29.06.23 про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.21 № 72225371 у розмірі 45 962,07 грн. та 268,40 грн. судового збору.
04.07.23 до Господарського суду Запорізької області звернувся концерн «Міські теплові мережі» (далі концерн «МТМ») з заявою за вих. від 29.06.23 про видачу судового наказу про стягнення з боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд» (надалі ТОВ «Жилсервісбуд») заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.21 № 72225371 у розмірі 45 962,07 грн. Крім того, заявник просить стягнути з боржника 268,40 грн. судового збору.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/2201/23 між суддями вказану заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.
Наказне провадження, відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Частиною 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як встановлено судом, заява про видачу судового наказу обґрунтована положеннями ст.ст. ст.ст. 4, 12, 27, 147, 148, 149, 150, 154, 155, 159 ГПК України, ст.ст. 2, 3, 193, 275-277 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 322, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 628, 629 ЦК України, ст. ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затв. постановою КМУ від 21.08.19 № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.18 № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», а також неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.21 № 72225371 за період з 01.11.21 по 28.02.23.
Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України (ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 193 ГК України, статей 525,526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Отже, як вимогу, за якою може бути видано наказ про стягнення грошової заборгованості за письмовим договором відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, слід розуміти будь-яку вимогу про стягнення грошової суми заборгованості за договором, яка охоплює не тільки основний борг і проценти, але й неустойку, проценти річних та інфляційні втрати, за умови, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як свідчить зміст заяви про видачу судового наказу, концерном «МТМ» заявлено вимоги про стягнення з боржника заборгованості (грошових коштів), що виникла внаслідок невиконання ним умов типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.21 № 72225371 за період з 01.11.21 по 28.02.23 у розмірі 45 962,07 грн.
Копія типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.21 № 72225371 укладеного в письмовій (в т.ч. електронній) формі між заявником (стягувачем) та боржником, а також копії документів, які підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, надані до заяви про видачу судового наказу.
Станом на час звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, загальна сума вимог концерну «МТМ» не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн.), позовна давність встановлена законом до вимог заявлених у заяві з вих. від 29.06.23 про видачу судового наказу станом на час звернення до суду не сплинула.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
З підстав викладених вище, розглянувши заяву концерну «МТМ» за вих. від 29.06.23, судом не виявлено підстав, передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу.
У зв`язку із чим, заява концерну «Міські теплові мережі» за вих. від 29.06.23 про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 ГПК України, суд
3. Копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: "__" ______ 202_р.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: "__" ______ 202_р.
Дата видачі судового наказу стягувачу: "__" ______ 202_р.
Суддя В.Л. Корсун