РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2023Справа № 910/6690/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Служби зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна, 24/1, м. Київ, 04107; ідентифікаційний код 33240845)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська броня» (пр.-т. Повітрофлотський, 94А, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 39360764)

про стягнення 479 953, 65 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулась Служба зовнішньої розвідки України (далі за текстом - СЗРУ, Позивач, Покупець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська броня» (далі за текстом - ТОВ «Українська броня», Відповідач, Постачальник) про стягнення 479 953, 65 грн штрафних санкцій за прострочення поставки товару за договором від 24.11.2020 № 827/20 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що пунктом 5.1. Договору передбачено строк постачання товару - до 15.12.2020.

Всупереч викладеному Відповідачем здійснено поставку двома партіями 06.08.2021 та 29.10.2021, на підтвердження чого надано видаткові накладні.

Так, Позивач звертає увагу суду на прострочення Відповідачем виконання договірного зобов`язання на 318 днів, а враховуючи визначений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) присічний строк нарахування штрафних санкцій, Позивачем заявлено до стягнення суму пені в розмірі 347 160, 15 грн за період з 16.12.2020 по 16.06.2021 та штрафу в розмірі 132 793, 50 грн.

Також, як на підставу стягнення нарахованих штрафних санкцій Позивач посилається на пункт 2 Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021, яким також передбачено обов`язок Відповідача з оплати штрафних санкцій.

У поданій відповіді на відзив Позивач заперечує щодо викладених Відповідачем аргументів та зазначає, що згідно пункту 2 Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 штрафні санкції сплачуються Постачальником після підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар в розмірі визначеному пунктом 7.2. Договору.

Відтак, Позивач стверджує, що обов`язок сплати штрафних санкцій у Відповідача виник 25.10.2021 та в силу пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) не пропущено річний строк на звернення до суду щодо стягнення штрафних санкцій.

Позивачем визнається факт поставки товару в січні місяці 2021 та проведення перевірки його відповідності ДСТУ 8782:2018, однак враховуючи те, що такий товар не пройшов приймальний контроль як наслідок він не був прийняти Позивачем, що також зафіксовано Актом та результатами лабораторних випробувань, які не надано до матеріалів справи в силу об`єктивних обставин.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого Відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо заявлених вимог та водночас заявляє про необхідність застосування строків позовної давності, визначених пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України.

Так, Відповідач зазначає, що строк виконання зобов`язання з поставки товару встановлено до 15.12.2020, а тому прострочення виконання договірного зобов`язання починається з 16.12.2020 у зв`язку з чим перебіг позовної давності з врахуванням частини 1 статті 253 ЦК України почався 16.12.2020 та закінчився відповідно 16.12.2021.

Разом з тим Відповідач вважає позовні вимоги не співмірними з порушеним зобов`язанням за Договором оскільки Відповідачем здійснено всі необхідні дії для своєчасної поставки товару за Договором, яка відбулася в січні 2021 року, а Позивачем як Постачальником за Договором здійснено відбір товару для перевірки згідно ДСТУ 8782:2018.

Після здійснення такої перевірки Позивач як Замовник за Договором відмовився від прийняття товару, посилаючись на невідповідність товару 6 класу захисту згідно ДСТУ 8782:2018 у зв`язку з чим між сторонами досягнуто домовленостей внести зміни до Договору та технічних властивостей товару відповідно до розробок Відповідача, що призвело до підвищення якості товару та строків його передачі Замовнику, оскільки таке підвищення якості потребувало розробки не існуючих на момент проведення переговорів конструкторських рішень, а саме - додавання м`яких балістичних пластин.

На переконання Відповідача, справедливим застосування штрафних санкцій по Договору може бути період з 15.12.2020 по січень 2021 (по дату Акта про відбір зразків бронежилетів).

Щодо пункту 2 Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 Відповідач вказує, що фактично даним пунктом він підтвердив наявність в нього зобов`язання за Договором в частині сплати штрафних санкцій, однак не визнавав заявлену до стягнення суму боргу, як про це стверджує Позивач, при тому що така сума є невірно розрахованою.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

10.05.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Відповідача про застосування строків позовної давності по справі.

19.05.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, до якого також додано клопотання про витребування доказів.

22.05.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення Позивача на заяву Відповідача про застосування строків позовної давності по справі.

29.05.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на заперечення Позивача на заяву Відповідача про застосування строків позовної давності по справі.

08.06.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь Позивача на відзив на позовну заяву.

Суд розглянувши клопотання Відповідача про витребування доказів, дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки по - перше: обставини, на підтвердження яких витребовуються докази Відповідачем в повному обсязі визнаються Позивачем, а відтак не підлягають доказуванню; по - друге: суд погоджується з аргументами Позивача, що витребувані докази не впливають на встановлення факту порушення строку поставки товару у спірних правовідносин; по - третє: згідно доводів Позивача такі докази відсутні оскільки були знищені у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації 24.02.2022.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

24.11.2020 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати бронежилети 6 класу захисту (далі - Товар), а Замовник зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1. Договору якість Товару повинна відповідати технічним вимогам наведеним у Додатку № 2 «Технічні вимоги», який додається до даного договору і є його невід`ємною частиною.

Товар, що не відповідає, встановленим у Технічних умовах, Технічних специфікаціях або Технічних описах на виріб (Товар), прийманню не підлягає. (пункт 2.5. Договору)

У разі якщо за результатами приймального контролю виявлено невідповідність Товару нормативної або технічної документації, приймання Товару не здійснюється. (пункт 2.16. Договору)

Згідно з пунктом 3.3. та 3.4. Договору його сума становить 1 922 050 грн, не є остаточною і може коригуватися в сторону зменшення в залежності від кількості Товару, заявленого та отриманого Замовником.

Пунктом 5.1. Договору закріплено, що постачання Товару здійснюється до 15.12.2020.

Відповідно до пункту 7.2. Договору визначено, що за порушення строку поставки Товару замовнику, Постачальник оплачує Замовнику пеню у розмірі 0, 1 % від ціни Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної ціни Договору.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобов`язань до 31.12.2020, а стосовно інших зобов`язань, взятих Сторонами за даним договором - до повного їх виконання. (пункт 10.1. Договору)

Додатком № 1 до Договору визначено Специфікацію Товару - бронежилет 6 класу захисту, вартістю 1 922 050 грн., а Додатком № 2 визначено Технічні вимоги Товару.

31.12.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду № 01 до Договору якою в тому числі продовжено чинність дії Договору.

Як вбачається з доводів сторін перша поставка Товару за Договором відбулася в січні місяці 2021.

У відповідності до пунктів 2.10 та 2.11. Позивачем здійснено відбір зразків Товару, зазначеного в Специфікації, для перевірки на відповідність захисту структури бронежилета за стійкістю до впливу засобу ураження відповідно до вимог 6 класу захисту з ДСТУ 8782:2018.

Згідно доводів Відповідача, які також визнаються Позивачем, Товар поставлений в січні 2021 року приймальний контроль не пройшов (зразки мали простріли, не відповідали вимогам до 6 класу захисту бронежилетів), а тому не був прийнятий Позивачем, що також зафіксовано Актом та результатами лабораторних випробувань, копії яких до справ не надано.

При цьому суд знову ж таки акцентує увагу на тому, що Відповідачем та Позивачем визнається факт постачання в січні 2021 року товару за Договором Позивачу, який не відповідав технічним характеристиками у зв`язку з чим такі обставини не підлягають доказуванню в силу частини 1 статті 75 ГПК України та є встановлені судом.

Також суд погоджується з доводами Позивача, що наявність доказів неналежності поставленого в січні 2021 року Товару жодним чином не впливає на фактичні обставини - дата поставки Відповідачем Товару, з огляду на наступне.

Відповідач звертався до Позивача із листом № 25/08 від 25.08.2021, в якому просив внести зміни у Додаток № 2, вказавши вагові обмеження для кожного з розмірів бронежилетів, зниження ціни Договору на 50 000 грн. та підвищення гарантійного строку використання.

Так, згідно доводів Відповідача, враховуючи результати проведеної перевірки та те, що Позивач відмовився приймати постачальний йому Товар оскільки останній не відповідав умовам Договору, сторонами шляхом переговорів 25.10.2021 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої сторони дійшли згоди зменшити суму Договору до 1 897 050 грн. (пункт 3.3. Договору).

Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 визначено, що у зв`язку із простроченням Постачальником строку поставки Товару Замовнику, Постачальник зобов`язується сплатити на користь Замовника штрафні санкції у розмірі визначеному пунктом 7.2. Договору після підписання Сторонами видаткової накладної на поставлений товар.

Також між сторонами погоджено нову редакцію Специфікації на суму 1 897 050 грн. (Додаток № 1) та Технічних вимог (Додаток № 2).

Згідно доводів Відповідача, зміна технічних властивостей товару Додатковою угодою № 1 від 25.10.2021 призвело до підвищення якості поставленого Товару та відповідно строків його передачі Замовнику, оскільки таке підвищення якості потребувало розробки не існуючого на момент проведення переговорів конструкторських рішень, а саме додавання м`яких балістичних пластин, яке призвело до збільшення балістичної властивості бронежилету.

Водночас, судом встановлено, що такі аргументи Відповідача жодним чином не відображені в тексті Договору та наданих до справи додаткових угод, в тому числі не внесено зміни щодо строку та порядок поставки товару, відсутність додаткового часу для підготовки необхідних конструкторських рішень, про які зазначається Відповідачем та інше, у зв`язку з чим такі посилання Відповідача не є обґрунтованими та підтвердженими.

Суд звертає увагу Відповідача на те, що станом на дату підписання Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 йому було відомо про технічні характеристики товару, а відтак і дії, які йому необхідно вчинити для належного виконання умов Договору, в тому числі в частині дотримання строків поставки товару, а тому Відповідач здійснюючи господарську діяльність діяв на власний ризик та розсуд.

Згідно видаткової накладної № 7 від 06.08.2021 Відповідачем поставлено Позивачу товар на суму 1 182 800 грн.

Згідно видаткової накладної № 10 від 29.10.2021 Відповідачем поставлено Позивачу товар на суму 714 250 грн.

Судом встановлено, що вказані вище видаткові накладні підписані представниками сторін, що відповідно підтверджує факт поставки Відповідачем товару Позивачу, прийняття такого товару Відповідачем без зауважень та претензій щодо якості останнього.

Водночас, судом встановлено, що такі поставки відбулися з простроченням визначених Договором строків.

З метою досудового врегулювання спору Позивач звертався до Відповідача з претензією № 5/3/7047-ВС/Н від 11.11.2022, відповідь на яку Відповідачем не надано, хоча факт її отримання у відзиві не заперечується.

Із врахуванням викладеного, заперечення Відповідача фактично зводяться до незгоди із розміром нарахованих штрафних санкцій у зв`язку з чим і заявлено клопотання про застосування строків позовної давності (спеціальної).

Відповідач неодноразово наголошує на тому, що Додатковою угодою № 1 від 25.10.2021 ним не визнавався розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій, а лише було підтверджено наявність у останнього такого зобов`язання у випадку порушення строків поставки Товару.

Відтак, на переконання Відповідача справедливим нарахуванням штрафних санкцій по Договору буде за період з 15.12.2020 по січень 2021 року.

Доводи Відповідача щодо вчинення Позивачем дій задля затягування підписання видаткових накладних та умисного збільшення строку прострочення виконання зобов`язання Відповідачем не є підтвердженими належними доказами, а є суто суб`єктивною думкою сторони.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 663 ЦК України закріплено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. (пункт 1 частини 1 статті 664 ЦК України)

Як встановлено судом вище, строк поставки товару за Договором згідно пункту 5.1. - до 15.12.2020.

При цьому суд вказує, що згідно наданих до матеріалів справи доказів зміни та / або доповнення до даного пункту сторонами не вносилися.

Згідно пунктів 5.5. та 5.6. Договору прийом Товару здійснюється замовником відповідно до видаткової накладної. Датою поставки товару є дата отримання Замовником Товару від Постачальника згідно видаткової накладної, підписаної Сторонами.

При цьому підпунктом 6.3.6. пункту 6.3. Договору визначено, що обов`язком постачальника є забезпечення поставки товару у визначені Договором строки.

Враховуючи викладене вище, суд вказує, що фактична поставка товару за Договором відбулась частинами 06.08.2021 та 29.10.2021 згідно наданих до справи видаткових накладних.

Поставка Товару в січні місяці 2021 не визнається належною та такою, що відбулася оскільки відсутня відповідна видаткова накладна, а сам Товар визнано сторонами таким, що не відповідає технічним умовам Договору та свідчить про поставку товару неналежної якості та всупереч вимогам Договору.

Враховуючи строк поставки товару за Договором суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання в цій частині на 318 днів.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Що стосується нарахованих Позивачем штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (стаття 549 ЦК України).

Позивач, посилаючись на положення частини 6 статті 232 ГК України, у відповідності до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а також на положення пункту 7.2. Договору здійснив нарахування пені за період з 16.12.2020 по 16.06.2021 (за 183 дні) в розмірі 347 160, 15 грн та штраф в розмірі 132 793, 50 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. (частина 1 статті 253 ЦК України)

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. (частина 2 статті 260 ЦК України)

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд погоджується з доводами Позивача, що прострочення виконання Відповідачем зобов`язання з поставки товару рахується з 16.12.2020, а враховуючи положення частини 6 статті 232 ГК України пеня може нараховуватися у строк до 16.06.2021.

Що стосується штрафу, то право нарахування останнього у Позивача виникло 15.01.2021.

Водночас суд вказує, що пунктом 7 Розділу ІХ Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено, в тому числі й станом на час звернення Позивача з позовом до суду.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що в силу Закону України від 30.03.2020 № 540-IX строки звернення до суду Позивача з вимогами про стягнення штрафних санкцій, до яких застосовується спеціальна позовна давність є такими, що продовжено з 02.04.2020 (до моменту виникнення у Відповідача прострочення виконання зобов`язання) та до закінчення строку дії такого карантину, який станом на дату ухвалення даного рішення ще діє (до 30.06.2023).

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2023 у справі № 925/636/22.

Відтак, Позивачем заявлено вимоги в межах строків позовної давності, у зв`язку з чим заява Відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що посилання Позивача на положення пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України при обґрунтуванні дотримання строків позовної давності при зверненні до суду з позовом щодо всього періоду нарахувань штрафних санкцій є недоречним, оскільки період до 24.02.2021 (річний строк на звернення закінчується 24.02.2022) передує введенню на території України воєнного стану.

Здійснивши перевірку нарахованих Позивачем штрафних санкцій, суд зазначає, що пеня в розмірі 347 160, 15 грн та штраф в розмірі 7 % від вартості Договору, що становить 132 793, 50 грн нараховані правомірно та є арифметично вірними.

Що стосується пункту 2 Додаткової угоди від 25.10.2021, суд вказує, що останнім не визначено суму штрафних санкцій, які Відповідач має сплатити Позивачу, а закріплено (фактично повторно продубльовано) виключно обов`язок Відповідача, передбачений пунктом 7.2. Договору щодо розміру та порядку нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки товару.

При цьому судом враховано, що зміни до пункту 7.2. Договору сторонами не вносилися, а відтак прострочення Відповідачем поставки товару вважається з 16.12.2020, а не з дати підписання видаткових накладних.

Суд звертає увагу сторін, що з огляду на те, що станом на дату підписання сторонами Додаткової угоди № 1 (25.10.2021) зобов`язання з поставки товару вже було прострочене, а видаткові накладні підписані 06.08.2021 та 29.10.2021 (докази зворотного відсутні) у Позивача вже було право здійснювати нарахування штрафних санкцій у відповідності до пункту 7.2. Договору, строк з оплати яких, враховуючи пункт 2 вказаної додаткової угоди та вимог чинного законодавства є таким, що настав.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору чим допущено прострочення строків поставки товару у зв`язку з чим вимоги Позивача щодо нарахування штрафних санкцій є правомірними, а позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Служби зовнішньої розвідки України - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська броня» (пр.-т. Повітрофлотський, 94А, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 39360764) на користь Служби зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна, 24/1, м. Київ, 04107; ідентифікаційний код 33240845) штрафні санкції - 479 953 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн 65 коп та судовий збір - 7 199 (сім тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 30 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.07.2023

Суддя Антон ПУКАС