ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 липня 2023 року м. Тернопіль Справа № 921/392/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Свергун О.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірнього підприємства Газпостач Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськгаз, м.Тернопіль

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Габ`як Надії Степанівни, м.Тернопіль

про стягнення 11178,64грн,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Габ`як Н.С., паспорт серії НОМЕР_1 від 26.05.1998.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Дочірнє підприємство Газпостач Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськгаз, м.Тернопіль, звернулося 05.06.2023 (згідно з відтиском штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№428) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Габ`як Надії Степанівни, м.Тернопіль про стягнення 8226,39грн боргу по оплаті за спожитий в листопаді 2021 року природний газ, 2589,84грн інфляційних нарахувань, 362,41грн 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору про закупівлю природного газу №1617 від 01.02.2019.

В обґрунтування позову підприємство зазначає, що на виконання договірних зобов`язань ним у листопаді 2021 року поставлено на об`єкт відповідача швейний цех, що знаходиться в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області 227м3 природного газу, що підтверджується інформацією ПрАТ «Тернопільміськгаз» (Оператор ГТС) від 04.10.2022 №330, на суму 8349,06грн. За підсумками розрахункового періоду (листопад 2021 року) позивачем було направлено простою поштовою кореспонденцією на адресу відповідача два примірники Акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 для підписання, однак не отримавши Акту приймання-передачі природного газу, позивач двічі, 07 квітня 2022 року та 21 вересня 2022 року, цінними листами №719 та № 863 з описом вкладення повторно скерував такий Акт відповідачу. Проте такі Акти не повернуті, а вартість спожитого газу не оплачена.

Заперечення відповідача.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позов не скористався. В судовому засіданні заперечив позовні вимоги, вказуючи, що нею не споживався природний газ вже тривалий час, а борг нараховано за неузгодженою сторонами ціною. На переконання відповідача, позивачем невірно визначено вартість спожитого природного газу та заявлено вимогу про стягнення заборгованості у більшому розмірі. Щодо обсягу спожитого газу, то відповідачем жодних доказів на підтвердження споживання газу в меншому обсязі не подано. У приміщенні, на опалювання якого використано природний газ, планувалося облаштувати швейний цех, однак згодом нею таке приміщення в підприємницькій діяльності не використовувалось.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 12.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 04.07.2023; учасникам справи встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився; у поданій заяві №234 від 30.06.2023 (вх.№5671 від 04.07.2023) позовні вимоги підтримав, просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з наведених вище підстав.

Оскільки неявка учасника справи, належним чином повідомленої про судове засідання, не є перешкодою для розгляду справи та зважаючи на клопотання позивача про розгляд спору без його участі, ураховуючи, що в ході розгляду цього спору сторонами висловлено власну позицію щодо спірних правовідносин; не заявлено про можливість надання додаткових доказів та не повідомлено про інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення приймаються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст.240 ГПК України, у судовому засіданні 04.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи.

01 лютого 2019 року між Дочірнім підприємством «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» як Постачальником та Фізичною особою-підприємцем Габ`як Надією Степанівною як Споживачем, укладено договір про закупівлю (постачання) природного газу №1617 (далі - договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався постачати Споживачу на об`єкт швейний цех, що розташований у будівлі №2 по вул.Сагайдачного у с.Біла Тернопільського району, природний газ в обсягах і порядку, передбачених цим договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язався оплачувати Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1, 1.2, 5.1.1, 5.3.1, 5.4.3 договору).

Згідно з п.п.1.3, 1.4 договору взаємовідносини між Постачальником та Оператором ГТС (АТ УКРТРАНСГАЗ) в частині транспортування газу до пунктів призначення регулюється окремим договором на транспортування природного газу, укладеним між Постачальником та Оператором ГТС. Газорозподільне підприємство, через газові мережі якого Постачальник постачає газ Споживачеві, забезпечує розподіл природного газу до комерційного вузла обліку газу на підставі укладеного із Споживачем договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.3.3 договору Постачальник забезпечує постачання газу в пункти призначення в обсягах, підтверджених Оператором ГТС, де передає газ Споживачу.

Облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, Правилами обліку природного газу, Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем (п.2.2 договору). Обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності об`єктів Споживача за даними БІС-коду точки/точок комерційного обліку (п.2.3 договору).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Оператором ГРМ акт про фактичний обсяг спожитого (протраиспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб`єктами ринку природного газу. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу спожитого (протранспортованого) газу вони підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення цього питання обсяг спожитого (протранспортованого) газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

У п.3.1 договору сторонами погоджено договірні обсяги постачання газу споживачеві протягом 2019 року, а саме на лютий - 220м3, березень 200м3, квітень 200м3, травень 50м3, червень 50м3, вересень - 100м3, жовтень - 300м3, листопад - 400м3, грудень - 400м3.

Доказів погодження обсягів постачання газу, зокрема на листопад 2021 року, матеріали справи не містять, жодною із сторін про таке погодження суду не повідомлено, а відтак такі обставини не встановлено. Разом з тим, пунктом 3.2.1 договору передбачено, що постачання газу здійснюється у разі підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення об`єктів Споживача.

Згідно умов п.3.6 договору, постачання газу підтверджується підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Оператором ГРМ/ГТС відповідно до пункту 2.4 договору.

У п.3.7 договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду Споживач, до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідного до вимог Кодексу газотранспортної системи та Кодексу газорозподільних систем, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб`єктами ринку природного газу.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ/ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірки акта приймання-передачі природного газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника. Взаємовідносини між Постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичний обсяг споживання природного газу Споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між Постачальником та Оператором ГТС.

Відповідно до п.3.8 договору Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником (п.3.9 договору).

Згідно з п.4.1 договору ціна на газ визначається відповідно до Закону України "Про ринок природного газу".

У п.4.1.1, 4.1.2, 4.1.3 договору сторонами погоджено ціну за 1000м3 в розмірі 12242,28грн, в тому числі: 20% ПДВ, вартості газу, вартість транспортування природного газу магістральними газопроводами.

Відповідно до п.4.1.4 договору ціна на газ може змінюватись відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і є обов`язковою для сторін за даним договором з моменту введення зміни ціни в дію. Зміна ціни вводиться в дію з моменту та на період, в якому проводяться зміни, погоджується обома сторонами шляхом підписання додаткової угоди до даного договору, і є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору. Якщо одна із сторін відмовилась підписати додаткову угоду про зміну ціни, замовлення на поточний місяць анульовується. При цьому Постачальник повертає Споживачу перераховані кошти.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що розрахунковим періодом є один календарний місяць. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену відповідно до умов договору.

Згідно з п.4.3 договору оплату вартості послуг з постачання газу Споживач здійснює протягом розрахункового періоду (газового місяця), в якому здійснюється поставка газу.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленої на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період, та неотримання рахунку для оплати за використаний природний газ протягом розрахункового періоду, до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період Споживач здійснює оплату до 10-гo числа місяця, наступного за розрахунковим, за фактично спожитий природний газ, на підставі акту приймання-передачі природного газу, підписаного уповноваженими представниками Сторін.

У разі переплати за фактично спожитий газ, сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу у п`ятиденний строк з дня отримання такої вимоги.

Оплата вартості природного газу за договором здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в національній валюті. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника (п.4.4 договору).

Відповідно до п.6.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Згідно з п.11.2 договору усі зміни та доповнення до договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін та засвідчуються відтиском печатки (за наявності).

Даний договір набрав чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін та засвідчення їх підписів відтиском печатки (за наявності) сторін, - укладений на строк до 31.12.2020, а в частині виконання зобов`язань за договором, у тому числі насамперед, щодо проведення розрахунків, до їх повного виконання. При цьому сторони передбачили можливість автоматичного продовження дії договору на кожний наступний календарний рік при умові, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1 договору).

Матеріали справи не містять доказів висловлення будь якою із сторін договору наміру про припинення договірних правовідносин, а отже договір від 01.02.2019 №1617 є продовженим, такий діяв, зокрема у 2021 році.

Як вбачається з інформації №330 від 04.10.2022, наданої ПрАТ "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ", ФОП Габ`як Н.С. по об`єкту, що знаходиться за адресою: вул.Сагайдачного, с.Біла, у листопаді 2021 року, було спожито 227м3 природного газу.

Відповідно до Акту передачі-приймання природного газу від 30.11.2021, складеного Дочірнім підприємством «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз», вартість спожитого відповідачем природного газу в листопаді 2021 року складає 8349,06грн (з ПДВ). У позові підприємством зазначено, що вартість природного газу за ціною 30650,00грн (без ПДВ) за 1000м3 розраховано відповідно до ціни на природний газ, що діяла у листопаді 2021 року, яка становила 36780,00грн (з ПДВ) за 1000м3 природного газу.

Як стверджує позивач, Акт передачі-приймання природного газу від 30.11.2021 підприємством надіслано відповідачу простою поштовою кореспонденцією без внесення відповідної інформації до журналу вихідної документації підприємства 2021 року. Доказів направлення відповідної простої поштової кореспонденції позивачем не надано, тому суд ставить під сумнів дану обставину і, ймовірність, що така мала місце є мізерною.

Згідно пояснень позивача, не отримавши підписаного акту приймання-передачі природного газу, підприємством двічі: поштовими відправленнями з описом вкладення №719 від 07 квітня 2022 року та №863 від 21 вересня 2022 року, направлено ФОП Габ`як Н.С. Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2021 року.

Отже, обставини надіслання позивачем Акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на адресу відповідача слід вважати підтвердженими лише станом на 07.04.2022 та 21.09.2022.

Відповідачем не підписано Акту приймання-передачі природного газу на листопад 2021 року, а вартість спожитого газу не оплачено. Дані обставини підтверджено також підприємцем в судовому засіданні.

Претензію №627 від 19.09.2022 ФОП Габ`як Н.С. залишено без відповіді та задоволення.

З метою захисту своїх майнових прав, ДП «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» звернулося з даним позовом про примусове стягнення заборгованості, нарахувавши на суму простроченого боргу інфляційні втрати та 3% річних за період з 11.12.2021 по 30.05.2023.

Норми права, застосовані при вирішенні спору, та мотиви, з яких виходив суд при ухваленні рішення.

Щодо заборгованості по оплаті за спожитий природний газ.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору №1617 від 01.02.2019, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1, 2 гл. 3 р. IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2018 року № 2494, з наступними змінами (далі - Кодекс ГРМ), визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача.

Відповідно до п 6 гл. 3 розділу IX Кодексу ГРМ визначені оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єму споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються оператору ГТС у встановленому Кодексу ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Як вказує позивач, підприємством на адресу відповідача було направлено Акт приймання-передачі природного газу за листопад 2021 року, однак підписаний відповідачем акт на адресу позивача не повернуто, мотивованої відмови від його підписання не надано.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що докази направлення відповідачу для підписання Акту від 30.11.2021 у строк, визначений п.3.7 договору, у позивача відсутні.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що 07.04.2022 та 21.09.2022 позивачем надіслано на адресу відповідача Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021, однак такий не був підписаний зі сторони відповідача, як і вмотивованої відмови у підписанні не надано.

Згідно з п.3.8 договору Споживач протягом трьох робочих днів з дати одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Отже, виходячи з умов п. 3.8. договору, відповідач зобов`язаний був підписати наданий позивачем Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 або надати обґрунтовану відмову у його підписанні, що не було ним зроблено.

Такі дії відповідача, в силу умов договору, надавали підстави позивачу врегулювати розбіжності (за умови відмови від підписання Акту), в судовому порядку.

Відповідно до Акту прийому-передачі від 30.11.2021, на виконання умов договору №1617 від 01.02.2019 Постачальником ДП Газпостач ТОВ Тернопільміськгаз в листопаді 2021 року поставлено Споживачу ФОП Габ`як Н.С. природний газ в обсязі 227м3. Даний обсяг спожитого природного газу додатково підтверджено Оператором ГТС ПрАТ "Тернопільміськгаз" довідкою №330 від 04.10.2022, наданою адвокату Чеканівському В.Р. на його запит від 30.09.2022.

Доказів, які б спростовували споживання підприємцем природного газу у визначеному позивачем обсязі матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, пунктом 4.3 договору сторони погодили, що Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період.

У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Позивач зазначає, що у листопаді 2021 року ціна за природний газ становила 36780,00грн (з ПДВ) за 1000м3 природного газу; відповідачем спожито 227м3 природного газу, тому відповідачу до сплати за листопад 2021 року належить сума 8349,06грн.

З приводу визначення договірної ціни на природний газ, враховуючи заперечення відповідача з цього приводу, суд зазначає таке.

У відповідності до частини 1 статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У відповідності до пункту 4.1 договору №1617 від 01.02.2019 ціна на газ визначається відповідно до Закону України "Про ринок природного газу".

Частиною 2 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу").

Як зазначалося вище, у пункті 4.1.4 договору №1617 від 01.02.2019, сторонами визначено зокрема, що зміна ціни вводиться в дію з моменту та на період, в якому проводяться зміни, погоджується обома сторонами шляхом підписання додаткової угоди до даного договору, і є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності.

Отже, ані договір №1617 від 01.02.2019, ані законодавство України не наділяє Постачальника правом односторонньої зміни ціни газу.

Відповідно ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини восьмої статті 181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (п.8.37 постанови Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №903/972/20).

Матеріали справи не містять доказів погодження сторонами нової ціни у встановленому порядку та у спосіб, передбачений пунктом 4.1.4 договору від 01.02.2019, оскільки жодною із сторін не надано додаткової угоди до договору, якою б визначено іншу, ніж у договорі ціну природного газу. Відповідачем дана обставина підтверджена в засіданні.

В Акті передачі-приймання від 30.11.2021 Постачальником в односторонньому порядку змінено ціну природного газу, однак таку пропозицію не прийнято Споживачем, адже Акт не був підписаний зі сторони відповідача.

У п.11.2 договору сторони погодили, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін. Зміни та доповнення до договору вносяться відповідно до чинного законодавства.

Отже, у договорі визначено порядок внесення змін до нього, а саме: письмова форма змін та домовленість сторін.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що сторонами не було досягнуто згоди щодо зміни істотної умови договору ціни природного газу. Позивач, в порядку ч.4 ст.188 Господарського кодексу України, до суду також не звертався з відповідним позовом.

Відтак, сторонами не погоджено збільшену ціну природного газу, зокрема на листопад 2021року, до 36780,00грн за 1000м3 природного газу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що узгодженою ціною на природний газ, що поставлений відповідачу у справі в листопаді 2021 року на підставі умов договору є ціна, яку визначено у п.4.1.1 договору від 01.02.2019, а саме - 12242,28грн (з ПДВ) за 1000м3.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що остаточний розрахунок вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже, за спожитий природний газ у листопаді 2021 року відповідач повинен був розрахуватися до 10.12.2021, включно, однак дані умови договору ним порушено.

Враховуючи, що ФОП Габ`як Н.С. в листопаді 2021 року спожито 227м3 природного газу, який не оплачений останнім, суд, виходячи з вартості природного газу, визначеної у договорі, вважає, що у відповідача виникло зобов`язання по сплаті на користь ДП "Газпостач" ТОВ «Тернопільміськгаз» за газ 2779,00грн (0,227х12242,28грн розрахунок згідно п.п.4.1.1, 4.2 договору) в строк до 10.12.2021 (п.4.3 договору).

Відповідно до пункту 5.1.1 договору Постачальник має право отримувати від Споживача своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору.

В свою чергу, пунктом 5.4.3 договору визначено обов`язок Споживача своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача стосовно того, що відповідачем вартість природного газу за листопад 2021 року не сплачена, що є порушенням умов договору, ст.527 ЦК України та ст.193 ГК України.

Доказів, що підтверджують виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати спожитого природного газу в листопаді 2021року та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на суму 2779,00грн на момент розгляду спору судом, у матеріалах немає.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, а в силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, доводи позивача про порушення його майнових прав на суму 2779,00грн боргу є правомірними, документально підтвердженими, а тому згідно ст.15 ЦК України, порушене право підприємства підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення цього боргу з відповідача.

В частині позовних вимог про стягнення 5447,39грн боргу, суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю.

При цьому суд зазначає, що факт не здійснення підприємницької діяльності на об`єкті споживання природного газу не припиняє дії договору та не змінює договірного зобов`язання, не звільняє від обов`язку проводити оплату за газ згідно показів приладу обліку.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем не виконані умови договору щодо внесення своєчасно плати за поставлений природний газ, тому позивачем на прострочений платіж в розмірі 8226,39грн нараховано інфляційні втрати у розмірі 2589,84грн за грудень 2021 року травень 2023 та 3% річних у розмірі 362,41грн за період з 10.11.2021 по 30.05.2023.

Суд, здійснивши власний арифметичний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних в межах заявленого позивачем періоду (з 11.12.2021 по 30.05.2023), правомірними і такими, що підлягають до задоволення визнає вимоги в розмірі 893,16грн інфляційних нарахувань та 122,43грн 3% річних, виходячи із суми простроченого платежу 2779,00грн (розрахунок долучено до справи). Позовні вимоги про стягнення 1696,68грн інфляційних нарахувань та 239,98грн 3% річних до задоволення не підлягають, оскільки є неправомірно та безпідставно заявленими.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 ГПК України, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Дослідивши подані позивачем докази суд визнав їх належними, допустимими, достовірними, а також вірогідними і взаємозв`язаними у сукупності доказами в розумінні ст.86 Господарського процесуального кодексу України. На підставі оцінки цих доказів, з урахуванням встановлених обставин по справі та діючого законодавства, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача частково в розмірі 3794,59грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача 2779,00грн боргу по оплаті спожитого в листопаді 2021року природного газу, 893,16грн інфляційних нарахувань, 122,43грн 3% річних.

В решті позову суд відмовляє за безпідставністю.

Судові витрати.

Судові витрати, що складаються із сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2684грн, згідно зі ст.129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 219, 220, 222, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Габ`як Надії Степанівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Дочірнього підприємства "ГАЗПОСТАЧ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ" (місто Тернопіль, вул.Коллонтая Г., будинок 2, приміщення А, ідентифікаційний код 39456152) 2779,00грн боргу, 893,16грн інфляційних нарахувань, 122,43грн 3% річних та 911,22грн в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 05.07.2023.

Суддя Н.О. Андрусик