номер провадження справи 28/110/22-18/27/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 справа № 908/2120/22

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОРЕМОНТ Україна (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, пров. Першотравневий, буд. 165; адреса для листування: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 41, а/с 53; адреса представника адвоката Незнамової Т.О.: 33024, м. Рівне, вул. Корольова, 8/39)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20)

про стягнення 501983,43 грн.

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Незнамова Т.О., ордер ВК № 1056265 від 10.10.2022, посвідчення № 1276 від 26.07.2019, адвокат (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

Товариство з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОРЕМОНТ Україна з позовом звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС 501983,43 грн., які складаються з: 313963,20 грн. заборгованості за договором №4145-ИЭС-ДЦ від 13.05.2021, 106306,93 грн. пені, 11703,52 грн. 3% річних та 70009,78 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 21.11.2022, після усунення позивачем недоліків, які зумовили залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2120/22, присвоєно справі номер провадження 28/110/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 16.01.2023 вирішено розгляд справи № 908/2120/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; підготовче засідання призначено на 14.02.2023.

Ухвалою від 23.01.2023, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Федорової О.В. у відпустці з 06.02.2023 по 17.02.2023 підготовче засідання по справі № 908/2120/22 призначено на 14.03.2023.

Відповідно до розпорядження № П-157/23 від 02.03.2023 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023, враховуючи відрахування судді Федорової О.В. зі складу суду у зв`язку з відставкою, справу №908/2120/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою від 06.03.2023 справу № 908/2120/22 прийнято до розгляду, присвоєно справі номер провадження 28/110/22-18/27/23, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 28.03.2023 ухвалено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 26.04.2023.

Ухвалою від 26.04.2023 підготовче засідання відкладено на 31.05.2023; ухвалено провести судове засідання 31.05.2023 о 15 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОРЕМОНТ Україна.

Ухвалою від 31.05.2023 підготовче засідання закрито, розгляд справи по суті призначено на 27.06.2023.

В судовому засіданні 27.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №4145-ИЭС-ДЦ від 13.05.2021 щодо оплати вартості виконаних робіт, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку з урахуванням штрафних та компенсаційних санкцій. За доводами позивача, загальна вартість робіт, виконаних за договором підряду становить 2699421,92 грн., відповідачем здійснено оплату за виконані роботи в загальній сумі 1206837,00 грн., заборгованість відповідача за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт становить 313963,20 грн. Посилаючись на приписи ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 61-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 Господарського кодексу України, позивач просив позов задовольнити.

Від відповідача 23.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, що відповідно до п. 5.5 та 8.11 договору зобов`язання Підрядника з оплати 313963,20 грн. за виконані роботи не може вважатись простроченим. Відповідно до Графіку виконання робіт (Додаток 2 до договору) весь обсяг робіт за договором мав бути виконаний в період з 24.05.2021 по 30.07.2021, але станом на 01.08.2021 етапи робіт у повному обсязі Субпідрядником не виконані, частину робіт вартістю 1683788,95 грн. виконано з порушенням на 30 днів, а частину робіт вартістю 440210,19 грн. не виконано. На адресу позивача 06.10.2021 направлено письмову претензію з вимогою негайно вжити заходів щодо своєчасного виконання робіт в повному обсязі, а також сплатити на користь ТОВ ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС штраф у розмірі 313963,20 грн. Одночасно з претензією Субпідряднику направлено повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції в разі несплати штрафу у встановлений у претензії строк. За доводами відповідача, невиконання позивачем всіх етапів робіт та несплати штрафу, надає відповідачу право відповідно до п. 8.11 договору зменшити суму, яка підлягала сплаті на суму штрафу 313963,20 грн. Відповідач просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем 20.01.2023 засобами електронного зв`язку надано письмові пояснення (у паперовому вигляді надійшли 24.01.2023), в яких позивач з доводами відповідача не погодився. Позивач відзначив, що відповідно до листа ТОВ ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС від 31.08.2021 директор підприємства Батечко С.Г. погодив строк завершення робіт 20.08.2021. З урахуванням положень договору, на які посилається відповідач, 10 календарних днів спливають 30.08.2021, отже право на нарахування штрафу починається з 31.08.2021. Проте, 31.08.2021 сторонами підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт. Отримання від відповідача претензії від 06.10.2021 та повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції позивач заперечив.

Від відповідача 19.04.2023 до суду надійшли заперечення, в яких відповідач підтримав висловлені у відзиві на позов доводи та відзначив, що різниця між п. 8.2.1 та п. 8.2.2 договору (на який посилався відповідач своїй у претензії) в тому, що в разі порушення строку понад 10 днів додатково до штрафу нараховується неустойка в розмірі 0,5% від вартості робіт за кожен день прострочення, яка відповідачем не нараховувалась. Щодо порядку направлення претензії та повідомлення відповідач вказав на направлення їх рекомендованими листами на зазначену у договорі адресу позивача, а зазначення в листі-повідомленні дати 2022 замість 2021 є опискою під час відновлення документа. Також відповідач вказав на подання зустрічного позову про стягнення штрафних санкцій, розмір яких значно перевищує вимоги позивача.

Представник відповідача у судове засідання 27.06.2023 не з`явився. Відповідачем 26.06.2023 надано суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні (перебування представника відповідача керівника юридичного департаменту Кириченко А.В. у відрядженні).

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення клопотання відповідача заперечив.

Судом клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилено як необґрунтоване.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

За визначенням ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Жодних з вищенаведених причин для відкладення розгляду справи суд відповідачем не зазначено, так само не зазначено і про те, в чому саме полягає неможливість вирішення спору в даному засіданні.

Зі змісту ж вказаної вище норми слідує, що відкладення розгляду справи - це право суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Суд відзначає, що відповідач мав достатньо часу для реалізації свого права на подання додаткових пояснень та доказів. Крім того, матеріали справи містять всі необхідні докази, які суд визнав достатніми для розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про можливість розглянути спір за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача (представника відповідача у підготовчому засіданні 31.05.2023), суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС (Підрядником, відповідачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОРЕМОНТ УКРАЇНА (Субпідрядником, позивачем у справі) 21.04.2021 уклали договір №4145-ИЭС-ДЦ (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору у порядку та на умовах, передбачених цим договором, Субпідрядник зобов`язується своїми силами й на свій ризик виконати, а Підрядник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи: Заміна нижніх секцій повітропідігрівника ТПП (кубів) котла ТП 100А енергоблоку № 11 ДТЕК Бурштинська ТЕС (далі роботи) ( код рботі згідно з державним класифікатором продукції та послуг: 33.11; код робіт згідно з УКТ ЗЕД 33.11) на енергоблоці № 11 ДТЕК Бурштинська ТЕС (далі об`єкт) відповідно до умов цього договору.

Безпосередній перелік, обсяг і вартість робіт погоджується сторонами в Кошторисній документації (Додаток №1 до цього договору) (п. 1.2 Договору).

Згідно із п. 4.1 Договору приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно за Актами приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), довідками про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), що підписується уповноваженими представниками обох сторін.

Відповідно до п. 5.4 Договору оплата робіт здійснюється Підрядником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Субпідрядника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 30-го календарного дня з дати підписання сторонами Акта приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) і виставлення рахунку Субпідрядником.

У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін взятих на себе за цим договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 8.1 Договору).

Пунктом 8.8 Договору сторони передбачили, що у разі порушення Підрядником термінів оплати робіт він, на письмову вимогу Субпідрядника, виплачує Субпідряднику пеню, що діє на момент порушення зобов`язань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань, але не більше ніж 5% від простроченої суми.

Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від належного виконання своїх зобов`язань за договором (п. 8.9 Договору).

Згідно із п. 8.10 Договору штрафні санкції нараховуються до моменту повного виконання Субпідрядником зобов`язань за договором.

Згідно із п. 10.1 Договору цей договір може бути скріплений печаткам сторін, набуває чинності з дня його підписання уповноваженим представника сторін і діє до 31.12.2021, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, що виникли під час дії договору.

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2021 року (форма № КБ-3) від 31.08.2021 загальна вартість робіт склала 2699421,92 грн. (в т.ч. ПДВ 449903,65 грн.).

Виконані роботи прийнято Підрядником згідно Актів приймання виконаних будівельних робіт №1 та №2 (форма № КБ-2в).

У відповідності до умов договору відповідачу були виставлені рахунки на оплату № 17 від 30.07.2021 на суму 1015632,97 грн. та № 24 від 31.08.2021 на суму 1683788,95 грн., які направлені через програму Фредо (Медок).

Підрядником в період з грудня 2021 року по вересень 2022 року частково сплачено вартість виконаних підрядних робіт на загальну суму 2275632,97 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями. Заборгованість складала 423788,95 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати 08.09.2022 на його адресу спрямована претензія з вимогою погасити виниклу заборгованість та сплатити пеню, 3% річних та інфляційні втрати в загальному розмірі 611809,18 грн.

Після отримання претензії відповідачем сплачено кошти в розмірі 109825,75 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 23.09.2022.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду.

Нормами статті 509 цього ж Кодексу встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі ст. 838 вказаного кодексу: 1. Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. 2. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Обставини справи свідчать, що відповідачем виконані, а позивачем прийняті без зауважень передбачені Договором роботи, що підтверджується двостороннє підписаними Актами №1 та № 2 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) на загальну суму 2699421,92 грн.

Жодних зауважень щодо якості виконаних робіт від відповідача на момент підписання/отримання цих документів не надходило. Виконання позивачем робіт на зазначену суму відповідачем не заперечується.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строк оплати виконаних робіт визначено п. 5.4 Договору з відстрочкою 5 (п`яти) робочих днів з 30-го календарного дня з дати підписання сторонами Акта приймання виконаних підрядних робіт.

Враховуючи дату підписання сторонами акта № 2 приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) (за яким рахується залишок заборгованості) і виставлення рахунку субпідрядником 31.08.2021, відповідач повинен був розрахуватись за виконані позивачем роботи до 07.10.2021, включно.

В порушення умов Договору та чинного законодавства відповідач оплату виконаних робіт здійснив частково з порушенням визначеного Договором строку, залишок заборгованості складає 313963,20 грн.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості виконаних робіт у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Відповідач вказує на відсутність у нього обов`язку як у боржника в частині оплати 313963,20 грн. у зв`язку з направленням претензії позивачу з вимогою виконати весь етап робіт і сплатити штрафні санкції та з його правом відповідно до п. 8.11 договору зменшити суму, що підлягає оплаті, на суму штрафних санкцій.

Однак, питання дотримання Субпідрядником строків виконання робіт та встановлення наявності або відсутності підстав для застосування до нього пунктів 5.5 та 8.11 Договору не є предметом розгляду даної справи.

Направлені ж на адресу позивача претензія та повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції не є заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого могло б припинитись зобов`язання.

Відносно наданих відповідачем доказів на підтвердження направлення претензії та повідомлення суд також сприймає їх критично.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та врегулювання відносин між ними визначаються Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМ України №270 від 05.03.2009, з наступними змінами та доповненнями (надалі - Правила).

Пунктом 61 Правил визначено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відповідно до п. 2 Правил, підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є документ (розрахунковий документ) встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо).

Надану відповідачем копію поштової накладної від 06.10.2021 суд не приймає як належні докази в підтвердження факту направлення позивачу саме претензії та повідомлення, оскільки з поштової накладної неможливо встановити який саме лист направлено відповідачем.

Враховуючи викладене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 313963,20 грн. основного боргу за виконані за Договором роботи заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Крім зазначеної вимоги про стягнення суми основного боргу позивач просив стягнути з відповідача 106306,93 грн. пені, 11703,52 грн. 3% річних та 70009,78 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, визначальним для строку нарахування штрафних санкцій є наявність в умовах договору, визначеного за домовленістю сторін правочину, іншого порядку, ніж той, що законодавець передбачив у вказаній нормі.

Позивачем вимога про стягнення 106306,93 грн. пені заявлена за загальний період з 01.102021 по 01.09.2022 на підставі п. 8.8 Договору, яким передбачено сплату Підрядником пені, що діє на момент порушення зобов`язань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань, але не більше ніж 5% від простроченої суми.

Однак судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку пені неправильно визначено період прострочення з 01.10.2021 без врахування 5 (п`яти) робочих днів з 30-го календарного дня з дати підписання сторонами Акта приймання виконаних підрядних робіт. Виходячи з наведених умов п. 5.4 Договору граничним терміном виконання зобов`язання по оплаті є 07.10.2021, отже прострочення починається з 08.10.2021, а не з 01.10.2021, як вказує позивач. Крім того позивачем при визначенні розміру пені не враховано встановлене п. 8.8 Договору обмеження розміру пені, а саме не більше ніж 5% від простроченої суми. Також позивач при нарахуванні пені не застосував положення п. 6 ст. 232 ГК України.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 21189,45 грн. пені і в цій сумі вимога позивача про стягнення пені судом задовольняється. В решті вимоги про стягнення пені в розмірі 85117,48 грн. суд відмовляє через безпідставність.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При розрахунку 3% річних позивач також помилково виходив з дати прострочення зобов`язання по оплаті з 01.10.2021 і заявив вимоги про стягнення 3% річних за загальний період з 01.10.2021 по 01.09.2022, тому суд, здійснивши розрахунок 3% річних за правильний період прострочення з 08.10.2021 по 01.09.2022, встановив, що до стягнення з відповідача підлягає 11459,69 грн. 3% річних і в наведеній сумі судом вимоги задовольняються. В решті вимоги про стягнення 3% річних (243,83 грн.) суд відмовляє через необґрунтованість.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем загальний період: жовтень 2021 року травень 2022 року, суд встановив, що за заявлений позивачем період сума інфляційних втрат складає 70007,23 грн. Вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат задовольняється судом в сумі 70007,23 грн. В частині стягнення з відповідача 2,55 грн. інфляційних втрат суд відмовляє через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про своєчасне виконання ним зобов`язання по оплаті вартості виконаних позивачем робіт, не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 313963,20 грн. основного боргу, 21189,45 грн. пені, 11459,69 грн. 3% річних та 70007,23 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову (85117,48 грн., 243,83 грн. 3% річних та 2,55 грн. грн. інфляційних втрат) суд відмовляє через необґрунтованість.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 6249,29 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20; ідентифікаційний код 34063592) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОРЕМОНТ Україна (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, пров. Першотравневий, буд. 165; адреса для листування: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 41, а/с 53; адреса представника адвоката Незнамової Т.О.: 33024, м. Рівне, вул. Корольова, 8/39; ідентифікаційний код 42963180) 313963,20 грн. (триста тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три грн. 20 коп.) основного боргу, 21189,45 грн. (двадцять одну тисячу сто вісімдесят дев`ять грн. 45 коп.) пені, 11459,69 грн. (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять грн. 69 коп.) 3% річних, 70007,23 грн. (сімдесят тисяч сім грн. 23 коп.) інфляційних втрат та 6249,29 грн. (шість тисяч двісті сорок дев`ять грн. 29 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 05.07.2023.

Суддя В.В. Левкут