номер провадження справи 17/23/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 Справа № 908/289/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Сиротенко В.К., розглянувши матеріали справи №908/289/23

за позовною заявою: приватного акціонерного товариства Коростенський завод хімічного машинобудування, 11507, Житомирська область, м. Коростень, вул. Б. Хмельницького, буд. 18

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест інжиніринг, 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 74, каб. 23

про стягнення 6 780 000,00 грн

У судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Кошліченко В.С., ордер АР №1129486 від 20.06.23

від відповідача: Прокопенко М.О., ордер АР №1117997 від 20.03.23

СУТЬ СПОРУ:

31.01.23 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. від 20.01.23 № 18/24 з вимогами приватного акціонерного товариства Коростенський завод хімічного машинобудування (далі ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування) про стягнення заборгованості згідно договору поставки від 02.07.21 № 3144/21 у розмірі 6 780 000,00 грн. з товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест інжиніринг (надалі ТОВ Метінвест інжиніринг).

31.01.23 автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, яку передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 06.02.23 по справі № 908/289/23 позовну заяву за вих. від 20.01.23 № 18/24 залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, який не перевищує 7 днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, в якій (до якої):

- зазначити вірну та повну юридичну адресу відповідача;

- додати належні докази відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення на ім`я та повну (правильну) юридичну адресу відповідача.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 07.02.23, ухвала суду від 06.02.23 по справі № 908/289/23 (вих. № 001683 від 06.02.23) отримана уповноваженим представником ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування за довіреністю - 14.02.23.

22.02.23 до суду від ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування надійшла заява за вих. від 16.02.23 № 18/100 про усунення недоліків позовної заяви, якою позивачем усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 06.02.23 (вказана заява надіслана засобами поштового зв`язку 17.02.23).

Ухвалою від 27.02.23 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/289/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.03.23 об 11 год. 30 хв.

16.03.23 на електронну адресу суду надійшла заява за вих. від 15.03.23, в якій представник ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування просить суд про проведення судового засідання 21.03.23 об 11 год. 30 хв. у справі № 908/289/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 17.03.23 судом залишено без задоволення вказану заяву про проведення засідання в режимі відеоконференції з підстав викладених у тексті ухвали.

У судовому засіданні 21.03.23 оголошено перерву без винесення ухвали до 11.04.23 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою від 29.03.23 судом залишено без задоволення заяву представника ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування за вих. від 27.03.23 про проведення засідання в режимі відеоконференції 11.04.23 об 11 год. 30 хв. поза межами приміщення суду у справі з підстав викладених у тексті ухвали.

У судовому засіданні 11.04.23 оголошено перерву без винесення ухвали до 25.04.23 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 14.04.23 судом задоволено заяву представника ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування за вих. від 11.04.23 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 25.04.23 об 11 год. 00 хв. поза межами приміщення суду у справі № 908/289/23.

10.04.23 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява від 10.04.23 про поновлення процесуального строку, в якій останній просив поновити ТОВ Метінвест Інжиніринг строк для подачі відзиву та прийняти до розгляду відзив у справі №908/289/23. Разом із заявою представником відповідача також подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 25.04.23 відповідачу поновлено строк на подання відзиву та прийнято до розгляду відзив на позовну заяву у справі №908/289/23.

21.04.23 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята до розгляду у судовому засіданні 25.04.23.

25.04.23 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання від 24.04.23 про долучення до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження відповідача.

В судовому засіданні 25.04.23 представником позивача заявлено усне клопотання про залишення без розгляду клопотання від 24.04.23 про долучення доказу.

Судом вищезазначене клопотання від 24.04.23 залишено без розгляду.

В судовому засіданні 25.04.23 представником відповідача заявлено усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання для надання йому можливості підготувати заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 25.04.23 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 908/289/23 на 16.05.23 о 12 год. 30 хв.

27.04.23 до суду надійшло клопотання за вих. від 24.04.23, в якому представник позивача просить суд долучити до матеріалів справи копію витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.04.23 про ТОВ Метінвест Інжиніринг.

03.05.23 на електронну адресу суду надійшла заява за вих. від 03.05.23, в якій представник ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування просить суд про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 16.05.23 о 12 год. 30 хв. поза межами приміщення суду у справі № 908/289/23.

03.05.23 на електронну адресу суду надійшло заперечення за вих. від 03.05.23 на відповідь на відзив, в якому представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 11.05.23 судом задоволено заяву представника ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування за вих. від 03.05.23 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 16.05.23 о 12 год. 30 хв. поза межами приміщення суду у справі № 908/289/23.

15.05.23 до суду надійшла заява б/н та дати, в якій голова правління підприємства позивача просить суд вважати припиненим представництво ПрАТ Коростенський завод хімічного машинобудування за договором укладеним із ОСОБА_1 та розглядати справу № 908/289/23 без повідомлення та участі представника Галь А.М.

В засіданні 16.05.23 судом задоволено клопотання представника позивача щодо приєднання до матеріалів справи копію витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.04.23 про ТОВ Метінвест Інжиніринг.

Також, в судовому засіданні 16.05.23 судом прийнято до розгляду заперечення представника відповідача за вих. від 03.05.23 на відповідь на відзив заяву представника позивача б/н та дати щодо припинення повноважень представника Галь А.М.

Ухвалою від 16.05.23 закрито підготовче провадження у справі, розпочато розгляд справи по суті з 30.05.23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.06.23 о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 07.06.23 оголошено перерву без винесення ухвали до 21.06.23 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 19.06.23 залишено без задоволення клопотання представника ПрАТ «Коростенський завод хімічного машинобудування» за вих. від 12.06.23 про проведення засідання 21.06.23 в режимі відео конференції з підстав викладених в тексті ухвали.

21.06.23 на електронну адресу суду від представника позивача Захаркевич А.В. надійшло клопотання за вих. від 23.05.23, в якому останній (ня) просить суд продовжити строк подання доказів шляхом повернення до розгляду справи №908/289/23 у підготовче провадження та долучити до матеріалів справи копії документів згідно переліку.

Ухвалою від 21.06.23 судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання представника позивача Захаркевич А.В. за вих. від 23.05.23 про продовження строку на подання доказів до матеріалів справи ...

У судовому засіданні 21.06.23 на підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України судом проголошено рішення у справі по суті спору.

Позов обґрунтовано тим, що в порушення умов договору поставки №3144/21 від 02.07.21 відповідач не сплатив 10% вартості поставленого обладнання у сумі 4 680 000,00 грн, не здійснив оплату у розмірі 2 100 000,00 грн вартість 0,1 комплекту апарату АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) ємність для збору конденсату у кількості 1 шт. з напівзанурювальними насосами АНВ-120/35-1,43-В-55-4-У2. Крім того, позивач повідомив відповідача про готовність поставити 0,1 комплекту апарату АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) ємність для збору конденсату у кількості 1 шт. з напівзанурювальними насосами АНВ-120/35-1,43-В-55-4-У2 на будь-який склад підконтрольної України території, однак відповідач не приймає зазначене обладнання та не сплачує його вартість.

У судовому засіданні 21.06.23 новий представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що в даному випадку, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, який виник на підставі договору, повинен починатись від дати підписання Акту виконаних робіт по шеф-монтажу та шеф-наладки Обладнання, але не більше 60 календарних днів від дати поставки Обладнання. Оскільки позивачем не було надано до матеріалів справи Акту приймання-передачі обладнання від Постачальника Покупцеві на складі Покупця, строк виконання грошових зобов`язань з боку ТОВ «Метінвест Інжиніринг» на оплату обладнання за договором № 3144/21 від 02.07.21 не настав. Крім того вказує, що п. 2 Специфікації № 1 від 02.07.21 передбачено, що обладнання постачається автомобільним транспортом. Обладнання постачається на умовах поставки DDP - м. Маріуполь, склад Покупця, у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020р. Пунктом 4 Специфікації №1 сторони визначили, що Позиція 2 (Апарат АВО-2 (блок з 4-х апаратів АВЗ-Д-20Ж-1,6-Б1-Ш3/6-2-12 У40) у кількості 1 компл.) постачається протягом 140 календарних днів віддати підписання даної специфікації. Тобто, позивач повинен був поставити вказане обладнання відповідачу у м. Маріуполь до 19.11.2021 року. Проте, в порушення умов договору, поставка обладнання у вказаний в договорі строк та місце позивачем не була здійснена. Як зазначає позивач у позові, про готовність поставити обладнання за договором він повідомив позивача лише листом від 13.06.22 №50-93/0145, тобто після настання дії форс-мажорних обставин введення на території України воєнного стану та окупації м. Маріуполя. Таким чином, відповідач у період з 24.04.22 по сьогоднішній день не в змозі об`єктивно виконати зобов`язання щодо прийняття спірного обладнання і у відповідності до п. 9.1. договору строк виконання зобов`язання щодо прийняття та оплати спірного обладнання має бути збільшений пропорційно часу, протягом якого будуть діяти форс-мажорні обставини.

У судовому засіданні 21.06.23 представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.21 між ТОВ «Метінвест Інжиніринг» /покупець/ та ПрАТ «Коростенський завод хімічного машинобудування» /постачальник/ укладено договір поставки №3144/21 (на придбання технологічного обладнання) (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язався передати технологічне обладнання, яке відповідає умовам договору (далі - обладнання), а покупець прийняти обладнання та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 2.1. договору, кількість, найменування обладнання та вимоги до обладнання зазначаються в специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємними частинами (далі специфікації).

Згідно з п. 2.2. договору, зобов`язання з поставки обладнання включають в себе виготовлення і доставку обладнання на умовах DDP у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 р., а також забезпечення відповідності обладнання вимогам специфікації після зборки та монтажу, пуско-наладки на території кінцевого користувача. Всі транспортні витрати несе постачальник. Обладнання поставляється автомобільним транспортом.

Пунктом 4.2. договору обумовлено, що оплата вартості обладнання здійснюється в порядку та протягом строку, зазначеного у відповідній специфікації, який обраховується з дня настання останньої із подій (далі - строк оплати):

4.2.1. для оплати по факту приймання обладнання по кількості:

4.2.1.1. надання документів, зазначених в п. 5.3. договору;

4.2.1.2. приймання обладнання по кількості у відповідності з п. 5 договору;

4.2.1.3. надання інших документів, визначених специфікацією;

4.2.2. для оплати по факту приймання по якості:

4.2.2.1. надання документів, зазначених в п. 5.3. договору;

4.2.2.2. приймання обладнання по якості у відповідності з п. 6 договору;

4.2.2.3. надання інших документів, визначених специфікацією.

Пунктом 5.1. договору визначено, що доставка обладнання здійснюється партіями до місця доставки, зазначеного в специфікації. Під «партією обладнання» розуміється обладнання, щодо якого оформлено окремий комплект супроводжувальних документів у відповідності до п. 5.3. договору. Датою доставки є дата підписання акту приймання-передачі.

02.07.21 сторонами підписано специфікацію №1, предметом поставки за якою є:

- апарат АПО-1 (блок із 2-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П22/6-2-12 У40) - 1 комплект - вартість 13 500 000,00 грн без ПДВ;

- апарат АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) - 1 комплект - вартість 17 500 000,00 грн без ПДВ;

- апарат АПО-3 (блок із 2-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П9/6-2-12 У40) - 1 комплект - вартість 9 750 000,00 грн без ПДВ. Загальна вартість обладнання - 48 900 000,00 грн з ПДВ.

В п. 1 специфікації також зазначено, що у вартість обладнання включено вартість розробки технічної документації, шеф-монтажні та шеф-налагоджувальні роботи, вартість комплектів запасних інструментів та пристроїв (ЗІП) на пуско-налагоджувальні роботи, а також навчання персоналу покупця.

Відповідно до п. 2 специфікації, обладнання поставляється автомобільним транспортом. Обладнання поставляється на умовах поставки DDP м. Маріуполь, склад покупця, у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 р.

Розділом 6 специфікації визначено умови оплати обладнання. Так, зокрема, оплата у розмірі 90% від вартості кожної поставленої одиниці обладнання, зазначеної у даній специфікації, здійснюється покупцем з відстрочкою в 20 календарних днів від дати підписання акту приймання-передачі кожної одиниці обладнання на складі покупця (п. 6.1.). Оплата у розмірі 10% від вартості кожної поставленої одиниці обладнання, зазначеної у даній специфікації, здійснюється покупцем з відстрочкою в 20 календарних днів від дати підписання акту виконаних робіт по шеф-монтажу і шеф-наладці обладнання, але не більше 60 календарних днів від дати поставки обладнання (п. 6.2.).

За видатковою накладною №61 від 24.09.21 позивачем поставлено апарат АПО-1 (блок із 2-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П22/6-2-12 У40) - 1 комплект - вартість 16 200 000,00 грн з ПДВ.

За видатковою накладною №71 від 26.10.21 поставлено апарат АПО-3 (блок із 2-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П9/6-2-12 У40) - 1 комплект - вартість 11 700 000,00 грн з ПДВ.

За видатковою накладною №76 від 23.11.21 поставлено апарат АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) - 0,5 комплекту - вартість 10 500 000,00 грн з ПДВ.

За видатковою накладною №81 від 17.12.21 поставлено апарат АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) - 0,4 комплекту - вартість 8 400 000,00 грн з ПДВ.

Крім того, на підтвердження поставки вищезазначеного обладнання позивачем надано відповідні товарно-транспортні накладні.

Відповідачем було оплачено 90% вартості поставленого обладнання на суму 42 120 000,00 грн.

Листом за вих. №50-93/0114 від 09.05.22 позивач повідомив відповідача про те, що на виконання договору №3144/21 від 02.07.21 готовий поставити на адресу відповідача на будь-який склад підконтрольної Україні території ємність у кількості 1 шт. та напівзанурювальні насоси у кількості 2 шт. Також просив здійснити оплату у розмірі 90% за вищезазначене обладнання у сумі 1 890 000,00 грн з ПДВ.

Листами за вих. №50-93/0145 від 13.06.22 та №50-93/0126 від 18.05.22 позивач просив відповідача зробити остаточний розрахунок у сумі 6 690 000,00 грн з ПДВ без урахування вартості шеф-монтажних та шеф-налагоджувальних робіт.

Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Метінвест Інжиніринг» з тих підстав, що 0,1 комплекту апарату АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) - ємність для збору конденсату у кількості 1 шт. з напівзанурювальними насосами АНВ-120/35-1,43-В-55-4-У2 через військову агресію тривалий час зберігається на складі готової продукції ПрАТ «ХІММАШ» та в будь-який час буде поставлена відповідачеві на визначений ним склад. Крім того, відповідачем не оплачено 10% вартості вже поставленого обладнання та не оплачено вартість вищезазначеного 0,1 комплекту апарату АПО-2.

Судом прийнято до уваги, що вказаний договір в установленому законом порядку не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або ін. вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 ЦК України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі суду не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось в тексті цього рішення, в п. 6.2. специфікації №2 сторони обумовили, що оплата у розмірі 10% від вартості кожної поставленої одиниці обладнання, зазначеної у даній специфікації, здійснюється покупцем з відстрочкою в 20 календарних днів від дати підписання акту виконаних робіт по шеф-монтажу і шеф-наладці обладнання, але не більше 60 календарних днів від дати поставки обладнання.

В п. 1.1.4 договору сторони визначили, що строком доставки є встановленими сторонами строк, в який постачальник зобов`язаний передати покупцеві документи,ю обумовлені в п. 5.3. договору і обладнання по кількості. Датою доставки обладнання є дата підписання покупцем Акту приймання-передачі обладнання.

Відповідно до визначення, викладеного у 1.2.2. договору, акт приймання-передачі обладнання документ, що складається і підписується сторонами за результатами приймання обладнання по кількості та візуальному огляді, в порядку, передбаченому розділом «Приймання по кількості» даного договору по формі, що відповідає зразку, і підтверджує передачу обладнання покупцю, а також перехід ризиків і права власності на обладнання до покупця.

За визначенням, викладеним у п. 1.2.4. договору, акт приймання обладнання по кількості, візуальному огляду та комплектності (акт приймання) документ, що підписується сторонами в ході приймання обладнання по кількості в порядку, визначеному розділом 5 договору, по формі, що відповідає зразку, та підтверджує або не підтверджує відповідність обладнання та/або товаросупровідних документів умовам договору.

З викладеного вбачається, що сторонами чітко визначено строк остаточного розрахунку за поставлене обладнання не більше 60 календарних днів з дати поставки обладнання. При цьому, як визначили самі сторони в договорі, датою поставки є дата підписання покупцем акту приймання-передачі обладнання.

Позивачем на підтвердження передачі обладнання та настання строку оплати за вже поставлене обладнання не було надано до позовної заяви визначених договором відповідних актів приймання-передачі.

Лише 21.06.23 на електронну адресу суду від представника позивача Захаркевич А.В. надійшло клопотання за вих. від 23.05.23, в якому зазначений представник (ця) просить суд продовжити строк подання доказів шляхом повернення до розгляду справи №908/289/23 у підготовче провадження та долучити до матеріалів справи копії документів згідно переліку, а саме: Акту № 1 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 року, Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; Акту № 2 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 року, Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; Акту № 3 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 р., Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; Акту № 4 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 р., Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; копій податкових накладних від 24.09.21 (порядковий № 21); від 26.10.21(порядковий № 17); від 23.11.21 (порядковий № 15); від 17.12.21 (порядковий № 19), тощо.

В судовому засіданні 21.06.23 представник позивача, підтримуючи подане клопотання зазначив, що на момент підготовки та подачі до суду даного позову працівники заводу, які відповідальні за архів, змушені були покинути територію України через військову агресію, тому у позивача була відсутня можливість подати відповідні докази саме разом з позовом. При цьому, жодних доказів на підтвердження того, які саме працівники заводу покинули територію України через військову агресію та чи мають такі не названі працівники заводу відношення до архіву підприємства позивача суду не надано.

Ухвалою від 21.06.23 судом відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання представника позивача з огляду на те, що клопотання з доказами подано на стадії розгляду справи по суті при з`ясуванні обставин справи і перевірки їх доказами; заявником не наведено винятковості обставин для поновлення (продовження) строку для подання доказів.

В ухвалі від 21.06.23 про відмову в задоволенні клопотання представника позивача суд зазначив наступне (дослівно):

«Частиною 2 статті 164 ГПК України унормовано, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 80 ГПК України (Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви).

При цьому, частинами 4, 5 зазначеної статті передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

За умовами ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України визначено, що завданням підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно п. 7 ч. 2 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 ГПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадження матеріалів, а також розподіл судових витрат.

З аналізу вищевикладених приписів ГПК України вбачається, що зібрання доказів, поновлення строку для їх подання відбувається саме на стадії підготовчого провадження. На стадії ж розгляду спору по суті вказаним кодексом не передбачено можливості як подання стороною будь-якого доказу, так і поновлення строку на подання таких доказів.

Зі змісту ст. 80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання. Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, суд може прийняти до розгляду докази, подані стороною на стадії розгляду справи по суті, коли встановить, що сторона не мала можливості подати їх у визначений законом або судом строк з причин, що не залежали від неї. При цьому, необхідно враховувати, що чинний ГПК України має на меті забезпечити своєчасний розгляд справ і правову визначеність, унеможливити зловживання процесуальними правами та підвищити ефективність судочинства в цілому, для чого встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів.

Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно для того, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою від 16.05.23 підготовче провадження у справі №908/289/23 закрито та призначено справу до розгляду по суті на 07.06.23. В судовому засіданні з розгляду справи по суті 07.06.23 оголошено перерву до 21.06.23. При цьому, на стадії підготовчого провадження від представника позивача жодної заяви чи клопотання про неможливість подання будь-якого доказу/доказів не надходило. Більш того, на запитання головуючого судді у підготовчому засіданні 16.05.23 (при виконанні вимог ст.ст. 182, 185 ГПК України), чи подано сторонами всі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, зокрема, представником позивача повідомлено про те, що ним подано всі докази в обґрунтування своїх вимог, без зауваження про те, що позовні вимоги можуть бути підтверджені відповідним доказом, який не може бути подано на момент проведення підготовчого засідання з тих чи інших причин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ані в позовній заяві, ані в клопотанні про продовження строку для подання доказів позивачем не вказується про здійснення всіх залежних від нього дій щодо отримання від відповідача оригіналів підписаних специфікацій

Крім того, суд звертає увагу заявника представника позивача на те, що за приписами статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2).

В даному випадку, звертаючись із клопотанням про продовження строку подання доказів, представником позивача не враховано, що ним строк на подання доказів станом на 21.06.23 вже пропущено, що унеможливлює продовження такого строку. Пропущений строк на вчинення відповідної процесуальної дії може бути лише поновлено за вмотивованим клопотанням сторони.

Щодо надмірності формалізму при дотриманні судом норм Господарського процесуального кодексу України, на який вказує представник позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Фактично норма про можливість поновлення чи продовження процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Тобто, право на поновлення чи продовження строку реалізується з урахуванням конкретних обставин, яким суд має надати правову оцінку і які сторона повинна обґрунтувати.

Загалом, поновлення/продовження процесуальних строків є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.».

Ухвалюючи рішення у даній справі, судом враховано приписи частин 2 та 5 статті 236 ГПК України, відповідно до яких законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх саме в межах наданих сторонами та прийнятих судом до розгляду доказами, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем настання строку оплати 10% вартості поставленого обладнання. Відповідно, позовні вимог в частині стягнення з відповідача суми 4 680 000,00 грн задоволенню не підлягають.

При цьому, судом також враховано, що умовами договору (п. 1 специфікації №1) визначено, що у вартість обладнання включено вартість розробки технічної документації, шеф-монтажні та шеф-налагоджувальні роботи, вартість комплектів запасних інструментів та пристроїв (ЗІП) на пуско-налагоджувальні роботи, а також навчання персоналу покупця.

Оплата у розмірі 10% від вартості кожної поставленої одиниці обладнання, зазначеної у даній специфікації, здійснюється покупцем з відстрочкою в 20 календарних днів від дати підписання акту виконаних робіт по шеф-монтажу і шеф-наладці обладнання, але не більше 60 календарних днів від дати поставки обладнання (п. 6.2. специфікації).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось самим позивачем, шеф-монтажні та шеф-налагоджувальні роботи позивачем виконані не були.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача прийняти 0,1 комплекту апарату АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) ємність для збору конденсату у кількості 1 шт. з напівзанурювальними насосами АНВ-120/35-1,43-В-55-4-У2 та сплатити його вартість суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 532 ЦК України, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

В силу ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 2 специфікації №1, обладнання поставляється автомобільним транспортом. Обладнання поставляється на умовах поставки DDP м. Маріуполь, склад покупця, у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 р.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів внесення змін в договір щодо місця поставки обладнання позивачем не надано.

При цьому, посилання представника позивача на те, що відповідачем змінено місцезнаходження з м. Маріуполь на м. Запоріжжя, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, жодним чином не впливає на зміну місця виконання зобов`язання, оскільки, як вже зазначено, судом, специфікацією визначено місце поставки м. Маріуполь, а зміни в договір в цій частині сторонами не вносились.

Крім того, судом враховано наступне.

Відповідно до п. 9.1. договору, при настанні обставин непереборної сили, які є надзвичайними, непередбачуваними, невідворотними та непереборними (форс-мажорні обставини), наслідком яких є неможливість протягом певного часу частково або в повній мірі виконання зобов`язань по даному договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання тих своїх обов`язків, виконання яких стало неможливим в наслідок дії форс-мажорних обставин, пропорційно часу, протягом будуть діяти такі обставини. При цьому, строк виконання всіх зобов`язань по даному договору збільшується пропорційно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … (який триває станом на час прийняття процесуального рішення в цій справі по суті спору).

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні;

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.22, в редакції наказу №169 від 27.07.22, затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). До вказаного переліку відноситься Маріупольська міська територіальна громада.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Введення в Україні воєнного стану через військову агресію та окупація міста Маріуполя є загальновідомими фактами та не потребують доказування з боку відповідача.

Враховуючи вищевикладене та умови п. 9.1. договору, виконання відповідачем зобов`язання з приймання частини обладнання саме на складі у м. Маріуполі є об`єктивно неможливим через військову агресію та окупацію міста Маріуполя.

Посилання позивача на те, що відповідачем в порушення умов п. 9.1. договору не повідомлено позивача про настання таких форс-мажорних обставин в обумовлений термін та не надано доказів на підтвердження виникнення таких обставин судом не приймаються з огляду на те, що (як вже зазначено) такі обставини є загальновідомими та позивач повідомив відповідача про готовність поставити частину обладнання листом за вих. №50-93/0114 від 09.05.23, тобто після введення в Україні воєнного стану (настання форс-мажорних обставин).

За викладених обставин, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виконати умови договору поставки №3144/21 від 02.07.21 та прийняти 0,1 комплекту апарату АПО-2 (блок із 4-х апаратів АВЗ-Д-20-Ж-1,6-Б1-П13/6-2-12 У40) - ємність для збору конденсату у кількості 1 шт. з напівзанурювальними насосами АНВ-120/35-1,43-В-55-4-У2 та сплатити його вартість.

При вирішенні справи по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України унормовано, що докази, не подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Наявні матеріали справи свідчать, що:

- при подачі позовної заяви та на стадії підготовчого провадження у справі № 908/289/23 позивач (його представник Захаркевич А.В.) не заявляв (ла) й не повідомляв (ла) в письмовому вигляді суд про те, що той чи інший доказ (ч. ч. 2, 4 ст. 80 ГПК України) не може бути поданий у встановлений законом строк; який саме доказ не може бути надано; причини з яких такий доказ не може бути подано до суду у зазначений чинним ГПК України строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії спрямовані на отримання вказаного доказу. Зокрема, позивач у справі не повідомляв суд про не можливість подання до суду першої інстанції при подачі позовної заяви та на стадії підготовчого провадження доказів наведених в додатках із 9 найменувань клопотання від 23.05.23 про продовження строку для подання доказів, а саме: Акту № 1 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 року, Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; Акту № 2 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 року, Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; Акту № 3 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 р., Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; Акту № 4 прийому-передачі товару згідно договору № 3144/21 від 02 липня 2021 р., Специфікації № 1 від 02 липня 2021 р.; копій податкових накладних від 24.09.21 (порядковий № 21); від 26.10.21(порядковий № 17); від 23.11.21 (порядковий № 15); від 17.12.21 (порядковий № 19).

А тому, наведене вище в тексті цього рішення, в силу вимог чинного ГПК України, унеможливлює надання таких доказів позивачем на стадії апеляційного провадження та, як наслідок, прийняття таких доказів судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 126, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України … повний текст рішення складено 06.07.23.

Суддя В.Л. Корсун