ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення зустрічної позовної заяви без руху

05.07.2023м. ДніпроСправа № 904/2093/23

Суддя Фещенко Ю.В., розглянувши матеріали

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг" (вулиця Магнітогорська, будинок 19, квартира 15, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51900; ідентифікаційний код 41612233)

до Акціонерного товариства "Асвіо Банк" (вулиця Преображенська, будинок 2, м. Чернігів, 14000; ідентифікаційний код 09809192)

про визнання недійсним договору про надання банківської гарантії № 956-22/В1 від 19.12.2022 та визнання недійсною гарантію виконання зобов`язань № 956-22/В1 від 27.12.2022

у справі:

за позовом Акціонерного товариства "Асвіо Банк" (м. Чернігів)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг" (вулиця Магнітогорська, будинок 19, квартира 15; ідентифікаційний код 41612233)

та до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за договором про надання банківської гарантії № 956-22/В1 від 19.12.2022 у загальному розмірі 652 458 грн. 39 коп.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом Акціонерного товариства "Асвіо Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг" та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківської гарантії № 956-22/В1 від 19.12.2022 у загальному розмірі 652 458 грн. 39 коп.

30.06.2023 за допомогою системи "Електронний суд" надійшла зустрічна позовна заява (вх. суду № 3268/23 від 30.06.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг" до Акціонерного товариства "Асвіо Банк", в якій позивач за зустрічним позовом просить суд:

- визнати недійсним договір № 956-22/В1 про надання банківської гарантії, укладений 19.12.2022 між Акціонерним товариством "Асвіо Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг";

- визнати недійсною гарантію виконання зобов`язань № 956-22/В1 від 27.12.2022, видану Акціонерним товариством "Асвіо Банк".

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані наступним:

- гарантія видана в рахунок виконання майбутніх, а не вже існуючих (дійних) зобов`язань, що законодавством України не передбачено. Так, в преамбулі гарантії виконання зобов`язань № 956-22/В1 зазначено, що "...мають намір укласти договір згідно з Протокольним рішенням ... Зважаючи на це, Акціонерне товариство "Асвіо Банк" ... цим безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити бенефіціару ...". Більше того, на момент видачі гарантії невідомо, чи виникнуть в майбутньому такі зобов`язання, чи ні. Підтвердженням вказаному є і вимога НЕК "Укренерго" платежу за гарантією виконання зобов`язань від 27.12.2022 № 956-22/В1, в абзаці 2 якої зазначено, що "28.12.2022 між Приватним акціонерним товариством Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго" як замовником та Товариством х обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг" (далі - ТОВ "Проект Лайт Консалтинг" як виконавцем укладено договір надання послуг...". Зазначене суперечить пункту 9 частини 3 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639, відповідно до якого гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії;

- оскільки банківська гарантія забезпечує не дійсну на момент її видачі вимогу (а майбутню вимогу, до то ж, невідомо, чи настане вона в майбутньому, чи ні), то з зазначених підстав банківська гарантія є недійсною;

- рішення про укладення договору про надання гарантії повинно було бути прийнятим загальними зборами учасників позивача за цим зустрічним позовом, однак, таке рішення загальних зборів не приймалось. При цьому, договір про надання гарантії для позивача за цим зустрічним позовом є значним правочином, оскільки його вартість (383 193 грн. 85 коп.) перевищує 50 відсотків вартості чистих активів складає 85 600 грн. 00 коп., позивача за цим зустрічним позовом відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності (копія балансу та звіту про фінансові результати за 4-й квартал 2021 року додаються);

- у пункті 19.1 Статуту позивача за цим зустрічним позовом, затвердженого 22.07.2019, тобто, до дати укладання спірного договору про надання гарантії та видання позивачем банківської гарантії, зазначено, що "Значними правочинами в товаристві є такі правочини: кредитні (депозитні) угоди, договори застави, будь-які інші договори щодо відчуження або обтяження в будь-який спосіб рухомого чи нерухомого майна товариства незалежно від суми таких угод (договорів). Про наявність таких положень Статуту позивача за цим зустрічним позовом відповідач знав або не міг не знати, оскільки ніщо не заважало йому ознайомитись до укладення договору про надання гарантії з положеннями Статуту відповідача-1;

- відповідач за цим зустрічним позовом не просто мав право, а був зобов`язаний перевірити наявність рішення загальних зборів позивача за цим зустрічним позовом на укладання спірного договору про надання гарантії, оскільки без наявності зазначених документів гарантія не повинна була видаватись;

- принципал не вживав жодних заходів з подальшого схвалення договору про надання гарантії, що є додатковим підтвердженням наявності підстав для визнання такого договору, а також самої банківської гарантії недійсними;

- пункт 4.2 договору про надання гарантії не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки за цим пунктом зобов`язання принципала виникають не з моменту отримання ним письмового повідомлення гаранта, а з моменту направлення такого повідомлення гарантом. Позивач за цим зустрічним позовом зазначає, що цей пункт договору про надання банківської гарантії суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України), оскільки принципал не може і не повинен нести жодної відповідальності на підставі документу, який він не отримав і зі змістом якого він ще не обізнаний. Більше того, не знаючи про зміст не отриманого ним відправлення, принципал позбавлений можливості виконати вимоги, зазначені в такому відправленні. Тому слова пункту 4.2 договору про надання банківської гарантії "з дня направлення письмового повідомлення гаранта" не відповідають вимогам чинного законодавства України. Аналогічне стосується і підпунктів 3.1.3 та 3.1.4 пункту 3.1 договору про надання гарантії, оскільки за ними зобов`язання у принципала виникають: незалежно від отримання повідомлення гаранта (підпункт 3.1.3 пункту 3.1 договору про надання гарантії); протягом 3-х робочих днів з дати направлення гарантом відповідного повідомлення принципалу (підпункт 3.1.4 пункту 3.1 договору про надання гарантії);

- щодо визнання недійсним пункту 5.10. договору про надання банківської гарантії, а також щодо безпідставних вимог позивача за первісним позовом про стягнення штрафу, то пунктом 5.10 договору про надання банківської гарантії передбачено, що "У випадку невиконання принципалом підпункту 4.2.1 пункту 4.2 договору, принципал зобов`язаний сплатити на користь гаранта штраф у розмірі суми гарантії, визначеній у пункті 1.2 договору на рахунок гаранта, зазначеному у повідомленні гаранта протягом 3-х робочих днів з дати направлення гарантом принципалу повідомлення за адресами, вказаними у розділі 11 договору. Позивач за цим зустрічним позовом зазначає, що вказаний пункт договору про надання банківської гарантії суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України), оскільки принципал не може і не повинен нести жодної відповідальності на підставі документу, який він не отримав і зі змістом якого він ще не обізнаний. Тому слова пункту 5.10 договору про надання банківської гарантії "з дати направлення гарантом" не відповідають вимогам чинного законодавства України;

- в підпункті 4.4.1 пункту 4.4 договору про надання гарантії зазначено, що "день здійснення гарантом сплати коштів за гарантією за рахунок власних коштів вважається днем надання гарантом кредиту принципалу (грошових коштів у тимчасове користування на умовах строковості, платності та повернення). Відповідно, принципал вважається таким, що отримав кредитні кошти (далі - кредит) у валюті та сумі відповідно до валюти та розміру сплачених гарантом коштів за гарантією". При цьому, позивач в позовній заяві (сторінка 4) зазначає, що сплатив бенефіціару - ПАТ "НЕК "Укренерго" - грошові кошти в розмірі 268 235 грн. 69 коп. за рахунок власних коштів, тобто, видав позивачу за цим зустрічним позовом банківський кредит. Більше того, на суму такого кредиту позивачем за первісним позовом нараховано проценти від суми простроченого кредиту (його частини) у розмірі 28 % річних (підпункти 4.2 - 4.6 пункту 4.4 договору про надання гарантії). Таким чином, банківська гарантія - різновид банківського кредиту (кредитної операції), і позивач за первісним позовом нарахував відповідачам суму штрафу на суму непогашеного кредиту і процентів за ним;

- також, пунктом 6.1 договору банківської гарантії сторони визначили, що вони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за договором у разі настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін та які сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин належать: військові дії, незалежно від факту оголошення війни… (далі - форс-мажорні обставини). При цьому, нарахований штраф - це один з видів такої відповідальності;

- сторони договору про надання гарантії визначили, що: війна - форс-мажорна обставина, яка звільняє сторони від відповідальності за порушення грошових зобов`язань;

- відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вперше воєнний стан на всій території України введено указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX. В подальшому воєнний стан на всій території України неодноразово продовжувався, востаннє: до 18.08.2023 Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 02.05.2023 № 3057-IX. Таким чином, штраф позивачем за первісним позовом нараховано як в період дії карантину, так і в період дії воєнного стану. Крім того, вказані вище норми звільняють від сплати штрафу та пені будь-яких осіб, а не лише фізичних, оскільки законодавцем не визначено окремого суб`єктного складу для застосування мораторію на нарахування штрафів та пені у період дії карантину, а також у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану. Таким чином, нарахування позивачем за основним позовом штрафу в розмірі 383 193 грн. 85 коп. є безпідставним, оскільки він нарахований в період дії мораторії на нарахування таких штрафів відповідно до вимог нормативно-правових актів України, зазначених вище (підтвердженням вказаному є і правові висновки Верховного суду в подібних правовідносинах: у постанові Верховного суду від 05 квітня 2023 року у справі №756/7895/21; у постанові Верховного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 916/183/22; у постанові Верховного суду від 16 грудня 2021 року у cправі № 922/4076/20;

- строк дії договору про надання гарантії в ньому не зазначений, що суперечить частині 3 статті 180 Господарського кодексу України, відповідно до якої при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору;

- позивач за вказаним зустрічним позовом зазначає, що ним в цьому зустрічному позові не заявляються вимоги про застосування наслідків недійсного правочину, оскільки такі позовні вимоги він планує заявити пізніше.

Розглянувши зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами, господарський суд дійшов до висновку, що зустрічна позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року складає 2 684 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В порушення вказаних вимог, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Так, позивачем за зустрічним позовом заявлено 2 позовні вимоги немайнового характеру:

- визнання недійсним договору № 956-22/В1 про надання банківської гарантії, укладеного 19.12.2022 між Акціонерним товариством "Асвіо Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг";

- визнання недійсним гарантії виконання зобов`язань № 956-22/В1 від 27.12.2022, виданої Акціонерним товариством "Асвіо Банк".

З матеріалів зустрічної позовної заяви вбачається, що на підтвердження сплати судового збору позивачем надано платіжну інструкцію № 323 від 15.06.2023 на суму 2 684 грн. 00 коп.

У той же час, позивачем заявлені дві вимоги немайнового характеру, за які підлягає сплаті судовий збір у сумі 5 368 грн. 00 коп., (2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тоді як позивачем сплачений судовий збір лише за однією вимогою.

Водночас, клопотання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати в порядку статті 8 Закону України "Про судовий збір" до матеріалів позовної заяви позивачем не надано.

Отже, позивачем за зустрічним позовом не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Частиною 5 статті 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вказані обставини є підставою для залишення зустрічної позовної заяви без руху з наданням позивачу за зустрічним позовом 7-денного строку з дня вручення вказаної ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме надати: докази сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись статтями 164, 174, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Лайт Консалтинг" до Акціонерного товариства "Асвіо Банк" про визнання недійсним договору про надання банківської гарантії № 956-22/В1 від 19.12.2022 та визнання недійсною гарантію виконання зобов`язань № 956-22/В1 від 27.12.2022 - залишити без руху.

Встановити позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме подання до суду:

- доказів сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі не усунення недоліків зустрічної позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважається неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 05.07.2023 та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.В. Фещенко