ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. Справа № 918/409/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД"

про стягнення коштів у сумі 72 250 грн 34 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Махаринець Н.М., довіреність № 61/01-11 від 09.01.2023 р.;

від відповідача - Яковлева М.І., ордер серія АЕ № 1176555 від 07.06.2023 р. (в режимі відеоконференції).

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 26 червня 2023 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В травні 2023 року Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі - Підприємство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" (далі - Товариство, відповідач) про стягнення коштів у сумі 72 250 грн 34 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено строки виконання зобов`язань, передбачених п. 5.1. Договору на закупівлю товарів від 2 березня 2023 року № 171. Зокрема позивач зазначає, що Товариством не поставлено товар. У зв`язку із чим на підставі п. 7.2. Договору на закупівлю товарів від 2 березня 2023 року № 171 позивачем нараховано Товариству пеню в розмірі 72 250 грн 34 коп.

Ухвалою суду від 8 травня 2023 року позовну заяву Підприємства від 25.04.2023 року № 1787/01-11 залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання даної ухвали шляхом подання до суду письмової заяви із зазначенням коду ЄДРПОУ відповідача.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року позовну заяву Підприємства від 25.04.2023 року № 1787/01-11 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 26 червня 2023 року.

13 червня 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 12.06.2023 року про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, в якому просив задовольнити клопотання Товариства про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції в приміщенні суду та визначити Господарський суд Дніпропетровської області відповідальним за проведення відеоконференції під час судових засідань по справі.

Ухвалою суду від 13 червня 2023 року клопотання представника Товариства від 12.06.2023 року про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/409/23, призначене на "26" червня 2023 року на 10:00 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства. Крім того постановлено всі подальші судові засідання у справі № 918/409/23 провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області забезпечити проведення судового засідання у справі № 918/409/23, яке відбудеться "26" червня 2023 року о 10:00 год., в режимі відеоконференції.

13 червня 2023 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву з додатками, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що заявку оформлену по формі, передбаченої договором, постачальник не отримував. В договорі листування, шляхом обміну електронними повідомленнями, не передбачено. Адреса електронної пошти постачальника відсутня у тексті договору. В той час, наявна поштова адреса: 49080, м. Дніпро, вул. Шолохова 29/99. Представник відповідача вважає, що якщо виконувати умови договору, заявник повинен був заявку надіслати поштою на адресу, вказану у договорі на закупівлю товарів № 171. Також представник відповідача зазначив, що замовлення складено некоректно та не підлягає виконанню з наступних підстав: одиниця виміру товару не відповідає специфікації, що є невід`ємною частиною договору на закупівлю товарів № 171 від 02.03.2023 року; у замовленні товар вказаний у метрах, а в специфікації сторони погодили одиницю виміру - тонна. Крім того представник відповідача зазначив, що в пункті 7.1 договору постачальник зобов`язаний був сплатити штрафні санкції на користь покупця, але в договорі Підприємство визначено як замовник, тому представник відповідача вважає, що посилання позивача на даний пункт договору та нарахування пені є протиправним.

Представник Підприємства у судовому засіданні 26 червня 2023 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник Товариства у судовому засідання 26 червня 2023 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Підприємства та Товариства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

2 березня 2023 року між Рівненським обласним виробничим комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" (далі - Постачальник) укладено договір на закупівлю товарів № 171 (далі - Договір; а.с. 5-7).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується протягом 2023 року поставити Замовнику товар, зазначений у п. 1.2. договору (далі - товар), а Замовник - прийняти та оплатити цей товар на умовах даного Договору.

Найменування товару: Металопрокат/Код ДК 021-2015-ДК 021:2015:14620000-3 - Сплави (пункт 1.2. Договору).

Кількість товару зазначена в Специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.3. Договору).

Обсяг закупівлі товару може бути зменшений залежно від реального фінансування видатків Замовника (пункт 1.4. Договору).

Ціна Договору становить 1 286 408,64 грн., в тому числі ПДВ 20% (пункт 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору вартість одиниці товару зазначена в Специфікації (Додаток 1 до Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору оплата за поставлений товар здійснюється впродовж 30 робочих днів з моменту отримання товару на склад Замовника, на підставі належно оформлених первинних документів (видаткової накладної, тощо).

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що поставка здійснюється на підставі заявки на відповідну партію товару, що подаються Замовником і приймається Виконавцем у письмовому вигляді. Строк поставки товару - протягом 7 днів з дати отримання від Замовника заявки. Датою поставки товару вважається дата його отримання Замовником та оформлення видаткової накладної на товар.

Місце поставки товару: склад Замовника, м. Рівне, вул. Чорновола, 89 (пункт 5.2. Договору).

Поставка товару здійснюється виключно партіями згідно заявок Замовника протягом року за рахунок Постачальника (пункт 5.3. Договору).

Згідно з п. 7.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами Договору.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі повного або часткового невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при поставці товару, що є предметом Договору, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент виникнення таких зобов`язань, від загальної вартості договору за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь час його невиконання. Сплата пені не звільняє Постачальника від подальшого належного виконання ним своїх зобов`язань, передбачених Договором.

У випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом переговорів та консультацій (пункт 9.1. Договору).

У разі недосягнення сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку в господарському суді за місцем знаходження Замовника (пункт 9.2. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2023 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 11.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію, яка є додатком 1 до Договору.

Згідно Специфікації сторони погодили поставку товару на загальну суму 1 286 408,64 грн.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

8 березня 2023 року Підприємством було направлено Товариству на електронну адресу заявку від 08.03.2023 року № 854/01-11 на поставку товару (круг стальний д. 75-1,5 м).

Враховуючи умови договору, граничний строк виконання зобов`язання з поставки товару за заявкою від 08.03.2023 року № 854/01-11 - 15.03.2023 року включно.

10 березня 2023 року Товариством було направлено на електронну адресу Підприємства рахунки.

Оскільки товар у строк, визначений договором, відповідачем не був поставлений, позивач звернувся до відповідача з претензією від 24.03.2023 року № 1080/01-11 про сплату пені відповідно до п. 7.2. Договору.

Матеріали справи не містять відповіді на вказану претензію.

В той час, матеріали справи свідчать про те, що у строк, визначений договором, поставка продукції не відбулася.

На день подання позовної заяви поставка за Договором не здійснена.

Прострочка поставки продукції за договором з 16.03.2023 року по 25.04.2023 року складає 41 день.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 630 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідачем доказів протилежного не надано, доводи позивача щодо порушення строку поставки товару достатніми та допустимими доказами не спростовано.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено встановлене договором зобов`язання з поставки товару.

Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Наведені норми свідчать, що за порушення зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормою частини 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі повного або часткового невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при поставці товару, що є предметом Договору, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент виникнення таких зобов`язань, від загальної вартості договору за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь час його невиконання. Сплата пені не звільняє Постачальника від подальшого належного виконання ним своїх зобов`язань, передбачених Договором.

Враховуючи умови п. 5.1. Договору Товариством не поставлено товар.

Таким чином, відповідач з огляду на допущене ним прострочення поставки товару за Договором зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загальної вартості договору.

З матеріалів справи вбачається, що загальна вартість Договору становить 1 286 408 грн 64 коп.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд вважає, що наданий розрахунок є арифметично вірним.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 28.10.2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

Щодо аргументів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" про стягнення пені в розмірі 72 250 грн 34 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн 00 коп. покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" (49080, м. Дніпро, вул. Шолохова, 29/99, ) на користь Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, м. Рівне, вул. С. Бандери, 2, ) пеню в розмірі 72 250 (сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят) грн 34 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 червня 2023 року.

Суддя Політика Н.А.