03.07.2023Справа № 910/1692/23
За позовом Корпорації "ТСМ Груп"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 1 973 782,21 грн
За зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
до Корпорації "ТСМ Груп"
про стягнення 42 120,00 грн
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
від позивача: Носик Б. М.
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2023 прийнято позовну заяву Корпорації "ТСМ Груп" (позивач за первісним позовом) до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1692/23, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 20.03.2023 о 10:40 год.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 (повне рішення складено 16.06.2023) первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп" 971 280,00 грн основного боргу, 177 882,24 грн пені, 63 742,42 грн 3 % річних, 400 120,59 грн (інфляційних втрат, 25 902,89 грн судового збору. Органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 в справі № 910/1692/23, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 25.01.2023 до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп". В задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з Корпорації "ТСМ Груп" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 23 220,00 грн пені, 18 900,00 грн штрафу.

22.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі №910/1692/23 щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до наведеної заяви позивач за первісним позовом просить суд ухвалити додаткове судове рішення по справі №910/3324/23, яким стягнути з відповідача за первісним позовом 69 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 03.07.23 о 10:40 год.

30.06.2023 від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

У судове засідання, призначене на 03.07.2023, звився представник позивача за первісним позовом, представник відповідача за первісним позовом не з`явився.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 явка учасників справи у судове засідання визнана не обов`язковою.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши клопотання позивача за первісним позовом, заперечення відповідача за первісним позовом, наявні в матеріалах справи докази, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Позивач за первісним позовом у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 57 000,00 грн. У відзиві на зустрічну позовну заяву позивач за первісним позовом зазначив, що у зв`язку з поданням зустрічного позову у справі попередній розмір витрат на правову допомогу збільшився на 12 000,00 грн і становить 69 000,00 грн. Також позивач за первісним позовом заявив, що надасть докази на підтвердження відповідного розміру витрат на правову допомогу відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що докази витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем за первісним позовом з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 69 000,00 грн позивач за первісним позовом долучив до матеріалів справи копії наступних документів:

- Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням "ВІННЕРЛЕКС" та Корпорацією "ТСМ Груп" з Додатком № 18 до цього Договору від 23.01.2023, в якому визначено фіксований розмір гонорару в сумі 57 000,00 грн;

- Рахунку на оплату правової допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 на суму 57 000 грн;

- Платіжної інструкції № 772 від 02.02.2023 на суму 57 000,00 грн;

- Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 від 16.03.2023 з Додатком № 1 до цієї Додаткової угоди від 16.03.2023, в якому визначено фіксований розмір гонорару в сумі 69 000,00 грн;

- Рахунку на оплату правової допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 на суму 12 000 грн;

- Платіжної інструкції № 852 від 20.03.2023 на суму 12 000,00 грн;

- Акту приймання - передачі послуг від 13.06.2023 відповідно до Договору про надання правової допомоги від 05.08.2021 року, станом на 13.06.2023 року, з Додатком № 1 від 13.06.2023 (звіт про надану правничу допомогу станом на 13.06.2023) до цього Акту.

Судом встановлено, що подані позивачем за первісним позовом докази понесення судових витрат стосуються розгляду в Господарському суді міста Києва справи № 910/1692/23. Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, що виникли між Корпорацією "ТСМ ГРУП" (позивач за первісним позовом, підрядник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська атомна електрична станція" (відповідач за первісним позовом, замовник) на підставі Договору № 03/20 на виконання проектних робіт від 21.02.2020.

30.06.2023 від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат. В поданих запереченнях відповідач за первісним позовом вказав, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям реальності та розумності.

На думку відповідача за первісним позовом, позивачем за первісним позовом не доведено надання зазначених послуг та не надано доказів, що такі витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, з огляду на це відповідач за первісним позовом просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн.

Згідно з статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 76- 79 ГПК України.

Надані позивачем за первісним позовом докази у їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування за рахунок відповідача за первісним позовом витрат позивача за первісним позовом на професійну правничу допомогу в розмірі 57 000,00 грн, оскільки такий розмір судових витрат відповідно до статті 74 ГПК України доведений та документально обґрунтований. В іншій частині вимог про покладення на відповідача за первісним позовом витрат позивача за первісним позовом на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн, позивачу за первісним позовом належить відмовити, оскільки зустрічний позов у справі № 910/1692/23 судом задоволено повністю.

Суд відхилив твердження відповідача за первісним позовом, викладені в запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам, беручи до уваги ціну первісного позову, ступінь складності справи та виконані адвокатами роботи (надані послуги), принципи справедливості та верховенства права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача за первісним позовом, суд дійшов висновку, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 57 000,00 грн.

Керуючись ст. 74, 86, 123, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Вимоги Корпорації "ТСМ ГРУП" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Ямська, буд. 72; ідентифікаційний код 37034171) 57 000,00 грн (п`ятдесят сім тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст додаткового рішення складено 03.07.2023.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана ГУМЕГА