ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. Справа№ 910/13735/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко А.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 05.07.2023 у справі №910/13735/22(в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023, повний текст якого складений 02.05.2023

у справі № 910/13735/22 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 1 343 730,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/13735/22 позов задоволений частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено інфляційні втрати в сумі 473 046,72 грн. 3% річних в сумі 79 101,46 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 8 282,22 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13735/22 клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн., в іншій частині вимог відмовлено.

При розгляді поданої позивачем заяви суд першої інстанції:

- врахувавши, що:

1. згідно з переліком виконаних робіт, наведеного в Акті прийому-передачі наданих послуг від 23.03.2023, послуги зазначені у пунктах 1, 2, 3, 6 вказаного акту взагалі не були необхідними для розгляду справи;

2. у провадженні Господарського суду міста Києва у цей же час розглядалася справа № 910/9098/22, предметом якої є стягнення суми основної заборгованості за договором № 1521/01 від 26.12.2019, відповідно адвокат вже був ознайомлений з усіма документами та обставинами, що стосуються правовідносин сторін у даній справі;

3. вартість послуг за участь адвоката в кожному судовому засіданні є завищеною. Так, судове засідання 16.0.2023 продовжувалося 17 хвилин, час його очікування складав 35 хвилин; судове засідання 02.03.2023 продовжувалося 6 хвилин (розпочалося вчасно); судове засідання 23.03.2023 продовжувалося 25 хвилин (розпочалося вчасно). Отже, загальний час, витрачений адвокатом на участь у судових засідання, становив 83 хвилини. При цьому слід врахувати, що представник позивача приймав участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції, що не потребувало додаткового часу для проїзду до суду;

- дійшов висновку про те, що стягненню підлягають витрати за підготовку, складання та подання позовної заяви в сумі 15 000,00 грн., за участь представника в судових засіданнях - 5 000,00 грн., за підготовку, складання та подання відповіді на відзив по справі - 2 500,00 грн. та за складання та подання інших заяв, клопотань та пояснення - 1 500,00 грн., враховуючи, що оформлення деяких заяв було пов`язано з неналежним їх оформленням самим позивачем.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, 08.05.2023 Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13735/22 в частині стягнутої суми та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

У апеляційній скарзі апелянт послався на те, що оскаржуване додаткове рішення в частині стягнення 24 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу ухвалено з неповним дотримання норм матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу не відповідають принципу розумності та є завищеними, їх розмір не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у розмірі 24 000,00 грн. не відповідає критеріям справедливості та є явно завищеними;

- позовні вимоги повністю базуються на первинних та бухгалтерських документах позивача, об`єм яких є незначним. Вимоги позивача за позовною заявою базуються на сумах наведених в актах звіряння розрахунків, а доказовою базою є акти приймання-передачі, отримання яких не потребувало значних витрат часу адвокатів;

- апелянт не погоджується із заявленими сумами щодо надання усної консультації, збору доказів та юридичного аналізу документів, аналізу судової практики, розробки стратегії захисту, підготовку, складання та подання позовної заяви, контролю та моніторингу за процесуальним рухом даної справи тощо, також з огляду на вчинення подібних дій представником позивача у інших справах за участю виробників за «зеленим» тарифом, де зазначений адвокат також представляє інтереси клієнтів. Не є процесуально необхідним для розгляду справи складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення;

- згідно інформації щодо вартості послуг адвоката в м. Києві, наведеної в розділі «Тарифи на послуги адвоката у господарському судочинстві, грн.» за інтернет-адресою https://юристи-адвокати.лог.юа/ зазначено наступна вартість правової допомоги: складання позовної заяви - від 500 грн.; представництво в суді - від 600 грн.; складання апеляційної, касаційної скарги - від 800 грн.; комплексне ведення господарської справи - від 4 000,00 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 10.05.2023, справу № 910/13735/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Тищенко А.І., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/13735/22.

22.05.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13735/22, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.07.2023 о 12:15 год.

16.06.2023 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача.

16.06.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» надійшла заява, в якій заявниця просить надати їй можливість приймати участь у всіх судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Ухвалою від 20.06.2023 вказану заяву задоволено.

Станом на 05.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу відповідача підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 962 401,09 грн., штрафу в сумі 461 808,98 грн., інфляційних втрат в сумі 473 046,72 грн. та 3 % річних в сумі 79 101,46 грн. нарахованих за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленої у березні, квітні, травні, липні, жовтні 2021 року та у період з лютого по червень 2023 року за умовами договору № 1521/01 від 26.12.2019 електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/13735/22 позов задоволений частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено інфляційні втрати в сумі 473 046,72 грн. 3% річних в сумі 79 101,46 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 8 282,22 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, а докази понесення таких витрат - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, що:

- у позові позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зазначивши, що такі витрати становлять 100 155,96 грн. та складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 20 155,96 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80 000,00 грн.;

- у позовній заяві (уточненій) позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зазначивши, що такі витрати становлять 109 645,37 грн. та складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 29 645,37 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80 000,00 грн.;

- 27.03.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу в якій позивач просив прийняти додаткове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 45 000,00 грн. До вказаного клопотання додані докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії договору про надання правничої допомоги № 02/12-1 від 02.12.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «КД-Груп» та позивачем, угоди до договору про надання правничої допомоги № 02/12-1 від 02.12.2022 про встановлення вартості послуг від 02.12.2022, акту прийому-передачі наданих послуг № 1 від 23.03.2023, рахунків № 1 від 02.12.2022 на суму 22 500,00 грн. та № 2 від 08.12.2022 на суму 22 500,00 грн., платіжних інструкцій № 782 від 02.12.2022 на суму 22 500,00 грн. та № 784 від 08.12.2022 на суму 22 500,00 грн., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 4381 від 05.07.2019, видане на ім`я Левковської Катерини Юріївни; копію ордера серії АЕ № 1146876 від 05.12.2022.

Зі змісту наданого позивачем акту прийому-передачі наданих послуг № 1 від 23.03.2023 слідує, що Адвокатським об`єднанням «КД-Груп» було надано наступні послуги:

1. усна юридична консультація (0,5 години) - 1 000,00 грн.;

2. збір доказів, юридичній аналіз документів (1 година) - 3 000,00 грн.;

3. розробка стратегії захисту прав та інтересів клієнта на підставі проаналізованих документів, судової практики та чинного законодавства (0,5 години) - 1 500,00 грн.;

4.підготовка, складання та подання позовної заяви (3 години) - 15 000,00 грн.;

5. представництво інтересів позивача в судових засіданнях (3 судові засідання) - 18 000,00 грн.;

6. юридичній аналіз документів та клопотань від інших учасників справи (відзив, клопотання про зупинення) (1 година) - 1 000,00 грн.;

7. складання та подання заяв, клопотань, пояснень та інших документів (клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, заява на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 19.12.2022, заперевчення на заяву про зупинення, заява про збільшення позовних вимог, детальний розрахунок штрафних санкцій до заяви про збільшення позовних вимог) (1,5 години) - 3 000,00 грн.;

8. підготовка, складання та подання відповіді на відзив по справі ( 1 година) - 2 500,00 грн.

Разом -45 000,00 грн.

Платіжними інструкціями № 782 від 02.12.2022 на суму 22 500,00 грн. та № 784 від 08.12.2022 на суму 22 500,00 грн. позивач сплатив на користь між Адвокатського об`єднання «КД-Груп» гонорар у розмірі 45 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання між позивачу Адвокатським об`єднанням «КД-Груп» послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У суді першої інстанції відповідач подав заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, яке обґрунтовано тим, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат не співмірний із категорією та складністю справи, розрахунки заявлених штрафних санкцій, інфляційних витрат та 3 % річних визначаються математичним шляхом за допомогою відповідних програм, яких є безліч в мережі Інтернет, представник позивача бере участь в безлічі аналогічних справ щодо стягнення коштів з відповідача та йому досконало відомо про всю доказу базу та ті документи, які подаються до суду.

В апеляційній скарзі апелянт додатково зазначив про те, що:

- позовні вимоги повністю базуються на первинних та бухгалтерських документах позивача, об`єм яких є незначним. Вимоги позивача за позовною заявою базуються на сумах наведених в актах звіряння розрахунків, а доказовою базою є акти приймання-передачі, отримання яких не потребувало значних витрат часу адвокатів;

- апелянт не погоджується із заявленими сумами щодо надання усної консультації, збору доказів та юридичного аналізу документів, аналізу судової практики, розробки стратегії захисту, підготовку, складання та подання позовної заяви, контролю та моніторингу за процесуальним рухом даної справи тощо, також з огляду на вчинення подібних дій представником позивача у інших справах за участю виробників за «зеленим» тарифом, де зазначений адвокат також представляє інтереси клієнтів. Не є процесуально необхідним для розгляду справи складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення;

- згідно інформації щодо вартості послуг адвоката в м. Києві, наведеної в розділі «Тарифи на послуги адвоката у господарському судочинстві, грн.» за інтернет-адресою https://юристи-адвокати.лог.юа/ зазначено наступна вартість правової допомоги: складання позовної заяви - від 500 грн.; представництво в суді - від 600 грн.; складання апеляційної, касаційної скарги - від 800 грн.; комплексне ведення господарської справи - від 4 000,00 грн.

Колегія суддів зауважує апелянту на неможливості перейти за посиланням https://юристи-адвокати.лог.юа/ та перевірити вірність зазначеної ним інформації.

При цьому, слід зауважити на тому, що з наданої самим апелянтом інформації вбачається, що ціни ним вказані з приміткою «від», тобто вказана ціна є мінімальною, проте не остаточною.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який:

- врахувавши, що:

1. згідно з переліком виконаних робіт, наведеного в акті прийому-передачі наданих послуг від 23.03.2023, послуги зазначені у пунктах 1, 2, 3, 6 вказаного акту взагалі не були необхідними для розгляду справи;

2. у провадженні Господарського суду міста Києва у цей же час розглядалася справа № 910/9098/22, предметом якої є стягнення суми основної заборгованості за договором № 1521/01 від 26.12.2019, відповідно адвокат вже був ознайомлений з усіма документами та обставинами, що стосуються правовідносин сторін у даній справі;

3. вартість послуг за участь адвоката в кожному судовому засіданні є завищеною. Так, судове засідання 16.0.2023 продовжувалося 17 хвилин, час його очікування складав 35 хвилин; судове засідання 02.03.2023 продовжувалося 6 хвилин (розпочалося вчасно); судове засідання 23.03.2023 продовжувалося 25 хвилин (розпочалося вчасно). Отже, загальний час, витрачений адвокатом на участь у судових засідання, становив 83 хвилини. При цьому слід врахувати, що представник приймав участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції, що не потребувало додаткового часу для проїзду до суду;

- дійшов висновку про те, що стягненню підлягають витрати за підготовку, складання та подання позовної заяви в сумі 15 000,00 грн., за участь представника в судових засіданнях - 5 000,00 грн., за підготовку, складання та подання відповіді на відзив по справі - 2 500,00 грн. та за складання та подання інших заяв, клопотань та пояснення - 1 500,00 грн., враховуючи, що оформлення деяких заяв було пов`язано з неналежним їх оформленням самим позивачем.

При цьому слід виходити і з того, що позовні вимоги у цій справи були задоволені частково.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який частково задовольнив клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу та присудив до стягнення до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване додаткове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13735/22, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13735/22 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13735/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13735/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.07.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.І. Тищенко

Є.Ю. Шаптала