Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023Справа № 910/14204/22

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Промімпекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантпромсервіс"

про стягнення 357 951,71 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Промімпекс" (далі - ТОВ "ТПК Промімпекс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантпромсервіс" (далі - ТОВ "Атлантпромсервіс", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 357 951,71 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки, укладеного сторонами у спрощений спосіб, в частині своєчасної сплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. У позові ТОВ "ТПКП" просить стягнути з відповідача борг у сумі 357 951,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У визначений законом строк відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що у період з 09.07.2018 по 08.01.2019 позивач, відповідно до усних домовленостей сторін, поставив відповідачу товар на загальну суму 441 013,87 грн, що підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних № ТП-00006431 від 09.07.2018, № ТП-00007488 від 02.08.2018, № ТП-00009238 від 18.09.2018, № ТП-00009308 від 19.09.2018, № ТП-00009705 від 28.09.2018, № ТП-00009747 від 01.10.2018, № ТП-00009821 від 02.10.2018, № ТП-00009919 від 04.10.2018, № ТП-00010099 від 09.10.2018, № ТП-00010145 від 10.10.2018, № ТП-00010212 від 11.10.2018, № ТП-00010456 від 18.10.2018, № ТП-00010682 від 24.10.2018, № ТП-00010961 від 31.10.2018, № ТП-00011147 від 05.11.2018, № ТП-00011364 від 09.11.2018, № ТП-00011477 від 13.11.2018, № ТП-00011618 від 16.11.2018, № ТП-00012351 від 06.12.2018, № ТП-00012384 від 07.12.2018, № ТП-00012474 від 11.12.2018, № ТП-00000082 від 08.01.2019, підписаними сторонами без зауважень, та рахунками-фактури за вказаний період.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості товару виконав неналежним чином, поставлений за договором товар сплатив частково - на суму 83 062,16 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 593 від 02.08.2018, № 608 від 08.08.2018, № 659 від 19.09.2018, № 1 від 26.10.2018, № 681 від 01.11.2018, № 736 від 15.02.2019.

Отже, у відповідача виникла заборгованість в сумі 357 951,71 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на зміст спірних правовідносин у даній справі та враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Атлантпромсервіс" заборгованості в сумі 357 951,71 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Промімпекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантпромсервіс" про стягнення заборгованості у сумі 357 951,71 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантпромсервіс" (02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 22, ідентифікаційний код 38730762) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Промімпекс" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 96, ідентифікаційний код 38233883) борг у сумі 357 951 (триста п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 71 коп. та судовий збір в сумі 5 369 (п`ять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 27 коп.

Повне судове рішення складене 30 червня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.