ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

05 липня 2023 року Справа № 926/2208/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

секретар судового засідання Голіней Я.І.

за участі представників сторін:

від прокурора Кацап-бацала Ю.М.

від позивача - не з`явився

від відповідача Задорожний С.Д., адвокат

від третьої особи - не з`явився

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича

про відстрочення виконання судового рішення

у справі за позовом Керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чудейської сільської ради

до Фізичної особи-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Чернівецької обласної військової адміністрації

про скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути в комунальну власність земельну ділянку площею 3,2123 га.

В С Т А Н О В И В : Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 задоволено позов Керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чудейської сільської ради:

- припинено право оренди Зборовського Сергія Дмитровича на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0005 площею 3,2123 га шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди земельної ділянки за договором оренди землі без номера від 28.05.2020, номер запису про інше речове право: 36842456.

- зобов`язано фізичну особу-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича повернути Чудейській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Чудейської сільської ради земельну ділянку водного фонду за кадастровим номером :02:001:0005 площею 3,2123 га за актом приймання-передачі.

- стягнуто з фізичної особи-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича на користь Чернівецької обласної прокуратури 4962,00 грн. судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 вищевказане рішення від 21.03.2023 залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення 21.06.2023 видано накази.

22.06.2023 від представника фізичної особи-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича надійшла заява (Вх.№2829) про відстрочення виконання рішення суду від 21.03.2023 терміном на 1 рік, в обґрунтування якої посилається на те, що 20.04.2023 відповідачем здійснено закупівлю кормів на загальну суму 77550 грн. та зарибнено ставок в с. Чудей площею 3,2123 га. Оскільки вирощення та продаж риби є основним джерелом доходу відповідача негайне виконання рішення суду може призвести до його банкрутства.

Ухвалою суду від 23.06.2023 заяву фізичної особи-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича про відстрочення виконання судового рішення прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні 05.07.2023.

Прокурор заперечив проти заяви про розстрочення виконання рішення суду мотивуючи це тим, що акт про зариблення не може вважатись допустимим та достовірним доказом, оскільки слідчим відділом відділенням поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 358 кримінального кодексу України за фактом підроблення акту про зариблення ставка.

Прокурор наголошує, що відстрочка виконання рішення Господарського суду Чернівецької області в справі № 926/2208/22 зумовлена саме неправомірною поведінкою відповідача, який будучи обізнаним про наявність рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023, яким зобов`язано повернути земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0005, продовжив неправомірно користуватися вказаною земельною ділянкою (в тому числі за його твердженнями здійснив запуск риби в водному об`єкті, який знаходиться в її межах).

Представник Чудейської сільської ради у судове засідання не з`явився 05.07.2023, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду та додані до неї матеріали, суд встановив наступне.

Згідно частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.1,3 ст. 331 ГПК України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст. 331 ГПК України)..

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст. 331 ГПК України)..

З аналізу статті 331 ГПК України, положення якої регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду слідує, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Господарський суд повинен враховувати матеріальний стан обох сторін, їх фінансовий стан, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення щодо фізичних та юридичних осіб, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Для надання розстрочки виконання судового рішення суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Стаття 42 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Враховуючи, що відстрочка та розстрочка судового рішення продовжує період відновлення порушеного права стягувача (в разі задоволення судом відповідних заяв), в цілях вирішення питання про можливість їх надання судом, а також визначення строку продовження виконання судового рішення, суди повинні брати до уваги закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, при цьому, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру... У системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру, присудженого до виконання. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки або розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2018 у справі № 905/915/17.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1 - 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005 року).

Відповідач просить відстрочити виконання судового рішення обгрунтовуючи це тим, що ним закуплено корми та здійснено зариблення ставка, який за рішенням суду слід повернути Чудейській сільській раді.

Відповідач стверджує, що негайне виконання рішення суду призведе до його банкрутства та завдасть непоправної матеріальної шкоди, оскільки вирощення та продаж риби є основним джерелом його доходу.

В порушення вимог ч.1 ст. 74 ГПК України доказів того, що вирощення риби в межах земельної ділянки водного фонду (кадастровий номер :02:001:0005) та її продаж є єдиним джерелом доходу відповідач суду не надав.

Доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище та доказів в підтвердження того, що виконання рішення суду завдать майнової шкоди та призведе до його неплатоспроможності відповідач суду також не надав.

Суд погоджується з прокурором, що знаючи про хід розгляду даної судової справи, відповідач після рішення суду, яким його зобов`язано звільнити спірну земельну ділянку, продовжив її використовувати та зарибнив ставок, тож вчинив недобросовісно та тепер правомірно несе усі ризики своїх дій.

Доказів того, що зарибнення ставка було зумовлено об`єктивними чинниками (певними природними процесами) та у встановленому законом порядку погоджено з позивачем (рішення сесії, договір оренди землі тощо) суду не надано.

Суд вважає, що в ході розгляду заяви відповідачем не доведено належними та допустимими доказами існування обставин, які в розумінні ст.331 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

За таких обставин справи у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 232, 234, 235, 255, 256, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Зборовського Сергія Дмитровича про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Повний текст ухвали складено 10.07.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.І. Ніколаєв