ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/420/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу № 909/420/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" про стягнення 230230,94 грн.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" про стягнення 230230,94 грн, з яких: 26974,51 грн. - три проценти річних, 203256,43 грн. - інфляційні втрати.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 01.05.2023 для розгляду справи № 909/420/23 призначено суддю Горпинюка І.Є.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/420/23; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення та запропонував у разі наявності заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідне обґрунтоване клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; відповідачу - у строк для подання відзиву, позивачу - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі суд надіслав учасникам справи, згідно вимог ст.120 ГПК України, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вручення сторонам зазначеної вище ухвали підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення: №76 1; № 76 3.

29.05.2023, через відділ документального забезпечення, канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву вих. № 355 від 22.05.2023 (вх. № 8100/23), який прийнятий судом та долучений до матеріалів справи.

12.06.2023, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", до суду надійшла відповідь на відзив б/н від 12.06.2023 (вх. № 8696/23), яка прийнята судом та долучена до матеріалів справи.

Відповідач своїм правом щодо подання заперечення не скористався.

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 у справі № 909/1185/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" про стягнення 808328,74 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" 678 003,99 грн. заборгованості, 29 630,83 грн. 3% річних, 100 693,92 грн. інфляційних втрат, 12 124,93 грн. судового збору.

Зазначеним вище рішенням встановлено, що відповідачем порушено умови договору №14/11 від 14.11.2019 (з наступними змінами та доповненнями) в частині оплати виконаних робіт в сумі 678003,99 грн. та підтверджено правомірність нарахування позивачем, за період з 21.10.2020 по 30.11.2021, 29630,80 грн. 3% річних та 100693,92 грн. інфляційних втрат. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 у справі № 909/1185/21 набрало законної сили, 14.11.2021 Господарський суд Івано-Франківської області видав відповідний наказ.

Відтак, відповідач в добровільному порядку рішення суду не виконував, в зв`язку з чим наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2022 про примусове виконання рішення пред`явлено позивачем до виконання приватному виконавцю Сапіжаку Івану Івановичу.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2023 (ВП № 70441816) рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 у справі № 909/1185/21 виконане відповідачем - 07.04.2023 року.

За наведеного, з огляду на просnрочку сплати основної заборгованості, яка підтверджена рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 у справі № 909/1185/21 та постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 в цій справі, позивачем, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховано відповідачу за весь період прострочення, з 01 грудня 2021 року до моменту повного погашення заборгованості - 7 квітня 2023 року, три проценти річних у розмірі 26974,51 грн. та інфляційні втрати у розмірі 203256,43 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що наведені у відзиві заперечення відповідача є безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах права та матеріалах справи; просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву вих. № 355 від 22.05.2023 (вх. № 8100/23 від 29.05.2023).

Заперечуючи проти позову відповідач стверджує, що ТОВ "Стриганецький кар`єр" вже сплачено три проценти річних та інфляційні втрати в межах виконавчого провадження ВП № 70441816 з виконання наказу № 909/1185/21 виданого 14.11.2022. На підтвердження чого відповідачем додано до відзиву платіжну інструкцію кредитового переказу № 70441816 на суму 853385,71 грн. (дата валютування - 07.04.2023).

При цьому покликається на правову позицію:

- Верховного Суду України у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 щодо неможливості застосування статті 625 Цивільного кодексу України у правовідносинах, які виникли з приводу виконання судових рішень, врегульованих Законом України "Про виконавче провадження";

- Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц про визначення грошового зобов`язання;

- Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 про те, що вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими та просить суд у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" відмовити у повному обсязі.

Фактичні обставини справи встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд та інші мотиви ухваленого рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив таке.

14.11.2019 між ТзОВ "Стриганецький кар`єр" (замовник) та ТзОВ "Майстерня "Україна-Реставрація" (підрядник) укладено договір №14/11 (з наступними змінами та доповненнями).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 у справі № 909/1185/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" про стягнення 808328,74 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" 678 003,99 грн. заборгованості, 29 630,83 грн. 3% річних, 100 693,92 грн. інфляційних втрат, 12 124,93 грн. судового збору.

Відповідач подав апеляційну скаргу на зазначене вище рішення господарського суду Івано-Франківської області. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 року у справі № 909/1185/21 без змін.

14.11.2022, Господарський суд Івано-Франківської області видав відповідний наказ, який пред`явлено до виконання приватному виконавцю Сапіжаку Івану Івановичу. 29.11.2022 відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 909/1185/19 виданого 14.11.2022 (ВП № 70441816).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2023 приватним виконавцем стягнуто з відповідача кошти в наступні строки: заборгованість в сумі 678 003,99 грн. (пл. інстр. №3757 від 06.12.2022р. на суму 514,72 грн.; пл.інстр. №3766 від 08.12.2022р. на суму 44377,40 грн.; пл. інстр.№3717 від 07.04.2023р. на суму 633111,87 грн.), 3% річних в сумі 29630,83 грн (пл. інстр. №3716 від 07.04.2023р. на суму 29630,83грн.), інфляційні витрати в сумі 100693,92 грн. (пл. інстр. №3715 від 07.04.2023р. на суму 100693,92грн.), судовий збір в сумі 12124,93 грн. (пл. інстр. №3714 від 07.04.2023р. на суму 12124,93грн.) - стягнуто та перераховано стягувачу. Основну винагороду приватного виконавця стягнуто та перераховано на рахунок приватного виконавця (пл. інстр. №3756 від 06.12.2022р., пл.інстр. №3765 від 08.12.2022р. пл. інстр №3713 від 07.04.2023р.). витрати за користування АСВП перераховано ДП "НАІС" (пл. інстр. №3754 від 06.12.2022р.), витрати на проведення виконавчих дій стягнуто (пл. інстр.№3755 від 06.12.2022р.. пл. інстр. №3718 від 07.04.2023р.).

Як зазначалося вище, при розгляді справи № 909/1185/21 встановлено, що відповідачем порушено умови договору №14/11 від 14.11.2019 (з наступними змінами та доповненнями) в частині оплати виконаних робіт в сумі 678003,99 грн. та підтверджено правомірність нарахування позивачем, за період з 21.10.2020 по 30.11.2021, 29630,80 грн. 3% річних та 100693,92 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно вимог статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. І в розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Як зазначалося вище, при розгляді справи № 909/1185/21 встановлено, що відповідачем порушено умови договору №14/11 від 14.11.2019 (з наступними змінами та доповненнями) в частині оплати виконаних робіт в сумі 678003,99 грн. та підтверджено правомірність нарахування позивачем, за період з 21.10.2020 по 30.11.2021, 29630,80 грн. 3% річних та 100693,92 грн. інфляційних втрат.

При розгляді справи № 909/420/23 судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем зазначеного вище рішення, яке виконане в повному обсязі - 07.04.2023 року, а отже грошове зобов`язання відповідача перед позивачем щодо оплати виконаних робіт в сумі 678003,99 грн не було повністю виконане аж до 07.04.2023.

Прострочення оплати відповідачем основного боргу підтверджується наявними в матеріалах доказами, зокрема, і долученою до відзиву платіжною інструкцією кредитового переказу № 70441816 на суму 853385,71 грн. (дата валютування - 07.04.2023).

За наведеного, виконання основного зобов`язання зі сплати відповідачем 678003,99 грн. за договором № 14/11 від 14.11.2019 відбулося із простроченням, а саме: 06.12.2022 відповідачем оплачено 514,72 грн (платіжна інструкція № 3757 від 06.12.2022); 08.12.2022 - 44377,40 грн (платіжна інструкція № 3766 від 08.12.2022), 07.04.2023 - 633111,87 грн (платіжна інструкція № 3717 від 07.04.2023).

Відтак, є правомірним нарахування позивачем відповідачу трьох процентів річних у розмірі 26974,51 грн. та інфляційні втрати у розмірі 203256,43 грн, за весь період прострочення, з 01 грудня 2021 року до моменту повного погашення заборгованості - 7 квітня 2023 року на фактичну у даний період суму боргу з оплати будівельних робіт (основне грошове зобов`язання).

При цьому, господарський суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Суд перевірив розрахунок позивача та зазначає, що позивачем вірно нараховано інфляційні втрати та 3% річних лише на суму боргу з оплати будівельних робіт, визначено період нарахування, враховано часткове погашення боргу відповідачем при примусовому виконанні рішення суду, обставини чого викладено вище. В контексті викладеного, розрахунок позивача є методологічно та арифметично правильний.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" в повному обсязі, згідно з розрахунком позивача.

При цьому, суд зазначає, що посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду України в справі № 6-2759цс15 від 20.01.2016 про неможливість застосування статті 625 Цивільного кодексу України є помилковим, оскільки у постанові від 16 травня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц відступила від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Також слід зазначити, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, на яку покликався відповідач у своєму відзиві, не спростовує доводів позивача.

Судові витрати.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3453,47 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 67 від 25 квітня 2023 р. (а.с. 113).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 3453,46 грн. покладається на відповідача.

При цьому суд звертає увагу ТОВ "Майстерня "Україна-Реставрація", що при поданні позову судовий збір в частині 0,01 грн. був сплачений в більшому розмірі, ніж встановлений законом, і в цій частині може бути повернутий платнику за його клопотанням згідно п. 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" про стягнення 230230,94 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стриганецький кар`єр" (вул. Шевченка, буд. 30, с. Стриганці, Тисменицький р-н, Івано-Франківська область, 77432, ідентифікаційний код юридичної особи: 34217162) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича майстерня "Україна-Реставрація" (провулок Ярославський, буд. 7/9, м. Київ, 04071, ідентифікаційний код юридичної особи: 35962266) три проценти річних в сумі 26974 (двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 51 коп., 203256 (двісті три тисячі двісті п`ятдесят шість) грн 43 коп. інфляційних втрат та 3453 (три тисячі чотириста п`ятдесят три) грн 46 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк