РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2023Справа № 910/3323/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Корпорації "ТСМ Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція"

про стягнення 19518410,65 грн.

за участі представників:

від позивача: Носик Б.М.

від відповідача: Касьянов М.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Корпорація "ТСМ Груп" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" про стягнення нарахованих на суму основного боргу за договором на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 № 03/19 пені в розмірі 11910530,52 грн., трьох процентів річних у розмірі 896081,56 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6712737,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 30.05.2023 прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 11909591,21 грн. пені, 896081,56 грн. трьох процентів річних та 6712737,88 грн. інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що позивачем невірно визначено дату сплати боргу за рішенням суду у справі № 910/14099/21, оскільки грошові кошти надійшли виконавцю 27.01.2023 року. Відтак, позивачем невірно здійснено розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат. Крім того, позивачем розраховано пеню за період більший, ніж шість місяців. Також відповідач просив зменшити розмір пені на 99 %.

Поряд із цим, відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені. Як зауважив відповідач, у межах справи № 910/14099/21 позивачем здійснено нарахування пені з урахуванням річного строку позовної давності, у той час як у даній справі позивач посилається на продовження такого строку згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

У відповіді на відзив позивач звернув увагу, що грошові кошти на виконання рішення суду у справі № 910/14099/21 надійшли від відповідача лише 31.01.2023, відтак до того часу тривало прострочення відповідача з виконання зобов`язань. Одночасно, позивач навів заперечення проти зменшення пені та вказав, що нарахування пені за весь час прострочення та можливість її стягнення поза річним строком позовної давності обумовлена законодавчо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2019 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник) та Корпорацією "ТСМ Груп" (генеральний підрядник) укладено Договір №03/19 на виконання комплексу робіт, відповідно до умов якого генеральний підрядник зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати комплекс робіт з теми "ВП Южно-Українська АЕС. Комплекс інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту. Технічне переоснащення КПП-3. АКТЗ. Постачання обладнання, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи" в цілому або етапами в обсягах та у строки, що зазначені у Графіку виконання робіт та у Відомостях обсягів робіт до вказаного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору №03/19 на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 договірна ціна робіт, доручених до виконання генеральному підряднику, визначена Протоколом угоди про договірну ціну і складає 45096149,03 грн, у тому числі: - постачання обладнання на суму 40684328,10 грн, - будівельно-монтажні роботи на суму 2749680,00 грн та - пусконалагоджувальні роботи на суму 1662140,93 грн.

Додатковою угодою №1 від 12.11.2019 сторони погодили, що договірна ціна робіт, доручених до виконання генеральному підряднику, визначена Протоколом угоди про договірну ціну і складає 45096149,03 грн, у тому числі: - виконані станом на 01.11.2019 - 22447702,69 грн, - підлягають виконанню - 22648446,34 грн, - постачання обладнання на суму 18498306,00 грн, - будівельно-монтажні роботи на суму 2554878,48 грн та - пусконалагоджувальні роботи на суму 1595261,86 грн.

Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та скріплення його печатками і діє до 15.12.2020 (п. 15.6 Договору №03/19 на виконання комплексу робіт від 27.06.2019).

Додатковою угодою №2 від 15.05.2020 сторони погодили, що строк дії договору встановлено до 30.03.2021.

Додатковою угодою №4 від 17.11.2020 сторони погодили, що строк дії договору встановлено до 31.12.2021.

Згідно з п. 4.1.1 Договору №03/19 на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок генпідрядника після підписання сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складену на підставі актів виконаних робіт за формою КБ-2в, протягом 45 банківських днів.

Згідно з п. 4.1.2 Договору №03/19 на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 оплата за поставлене обладнання здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок генпідрядника за кожну партію обладнання згідно з видатковою накладною на цю партію протягом 45 банківських днів з дати поставки. Датою поставки партії обладнання є дата накладної.

Спір щодо стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" на користь Корпорації "ТСМ Груп" заборгованості за договором на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 № 03/19 здійснювався в межах справи № 910/14099/21.

Так, у межах справи № 910/14099/21 судом установлено, що 31.07.2019 позивач на виконання умов договору на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 № 03/19 поставив відповідачу товар на суму 40684328,10 грн. Крім того, відповідно до Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року від 29.08.2019 позивачем були виконані роботи за Договором №03/19 на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 на суму 209978,04 грн, відповідно до Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року - роботи на суму 29781,46 грн, відповідно до Акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року - роботи на суму 21921,10 грн, відповідно до Акту №2-Пн приймання виконаних будівельних робіт за березень 2020 року від 31.03.2020 - роботи на суму 174891,38 грн, відповідно до Акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2020 року від 31.03.2020 - роботи на суму 331902,01 грн, відповідно до Акту №4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року від 15.12.2020 - роботи на суму 1880582,26 грн, що разом становить 2649056,24 грн.

Таким чином, відповідач повинен був оплатити товар, поставлений позивачем за видатковою накладною №91 від 31.07.2019, у строк до 03.10.2019 включно, товар, поставлений за видатковою накладною №99 від 16.08.2019, - у строк до 22.10.2019 включно, товар, поставлений за видатковою накладною №100 від 21.08.2019, - у строк до 25.10.2019 включно, товар, поставлений за видатковою накладною №101 від 21.08.2019, - у строк до 25.10.2019 включно, товар, поставлений за видатковою накладною №103 від 27.08.2019, - у строк до 30.10.2019, товар, поставлений за видатковою накладною №136 від 08.11.2019, - у строк до 15.01.2020 включно, товар, поставлений за видатковою накладною №154 від 11.12.2019, - у строк до 17.02.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №180 від 26.12.2019, - у строк до 03.03.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №7 від 13.03.2020, - у строк до 20.05.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №29 від 07.05.2020, - у строк до 14.07.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №30 від 07.05.2020, - у строк до 14.07.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №40 від 04.06.2020, - у строк до 10.08.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №71 від 20.08.2020, - у строк до 26.10.2020 включно; товар, поставлений за видатковою накладною №100 від 26.11.2020, - у строк до 02.02.2021 включно.

Крім того, відповідач повинен був оплатити роботи, виконані позивачем за Актом №1 за серпень 2019 року на суму 209978,04 грн, у строк до 01.11.2019 включно; роботи, виконані позивачем за Актом №1 за серпень 2019 року на суму 29781,46 грн, - у строк до 04.11.2019 включно; роботи, виконані позивачем за Актом №2 за серпень 2019 року на суму 21921,10 грн, - у строк до 04.11.2019 включно; роботи, виконані позивачем за Актом №2-ПН за березень 2020 року на суму 174891,38 грн, - у строк до 05.06.2020 включно; роботи, виконані позивачем за Актом №3 за березень 2020 року на суму 331902,01 грн, - у строк до 05.06.2020 включно; роботи, виконані позивачем за Актом №4 за грудень 2020 року на суму 1880582,26 грн, - у строк до 19.02.2021 включно.

Як установлено судом у межах справи № 910/14099/21, відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 22447702,69 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 у справі № 910/14099/21 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» на користь Корпорації «ТСМ Груп» суму основного боргу у розмірі 20885681,65 грн., пеню у розмірі 820821,18 грн., 3% річних у розмірі 1106473,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 2223683,87 грн. та судовий збір у розмірі 375549,90 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 910/14099/21 рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 залишено без змін.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 75 ГПК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Аналіз зазначених норм чинного законодавства та положень укладеного між сторонами договору свідчить, що наявність чи відсутність судового рішення про стягнення суми боргу за спірними договорами, які боржник не виконав, не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора його права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/8132/17.

За змістом частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року, і дія вказаного Закону фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. N 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236» продовжено на всій території України дію карантину до 30.06.2023 року.

При цьому, згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача проти нарахування позивачем пені впродовж всього строку прострочення, оскільки вказаними вище нормами продовжено строк нарахування пені та строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

Судом ураховані зауваження відповідача проти того, що в межах справи № 910/14099/21 позивачем здійснювалося нарахування пені в межах шестимісячного строку та з урахуванням річного строку позовної давності.

У той же час, відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (частина 1 статті 13 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, наявність у позивача права нараховувати пеню більше, ніж за шість місяців, та в межах продовженого строку позовної давності прямо передбачено законодавством.

Разом із цим, при здійсненні арифметичного перерахунку заявленої позивачем пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем не вірно визначені періоди нарахування, оскільки не враховано момент фактичного виконання судового рішення у справі № 910/14099/21.

Так, остаточне виконання судового рішення у справі № 910/14099/21 здійснювалось шляхом перерахування коштів в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 70815396. При цьому, боржник жодним чином не відповідає за подальші дії державного виконавця, зокрема, за затримку перерахування відповідних коштів стягувачу, оскільки виконавець, хоча й від імені держави, однак діє "саме в інтересах стягувача" задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього, тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає "отримувачем" таких коштів.

Відповідно до п.п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Пунктом 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Відповідно до пункту 1.191 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Отже, моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18, від 11.02.2020 у справі № 927/206/19.

Як слідує з матеріалів справи, згідно з розпорядженням від 31.01.2023 № 70815396 грошові кошти в сумі 82647467,36 грн. надійшли 27.01.2023 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 910/14099/21.

Таким чином, прострочення виконання зобов`язання з погашення заборгованості тривало до 26.01.2023 включно.

У рішенні суду в справі № 910/14099/21 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 820903,83 грн, а саме: 6855,85 грн пені за період з 28.08.2020 по 03.09.2020 за прострочення оплати товару, поставленого позивачем за видатковою накладною №180 від 26.12.2019 на суму 3030764,40 грн; 175448,05 грн пені за період з 28.08.2020 по 21.11.2020 за прострочення оплати товару, поставленого позивачем за видатковою накладною №7 від 13.03.2020 на суму 6222285,60 грн; 16782,34 грн пені за період з 28.08.2020 по 15.01.2021 за прострочення оплати відповідачем виконаних позивачем робіт за актами від 31.03.2020 на загальну суму 506793,39 грн; 93982,76 грн пені за період з 28.08.2020 по 15.01.2021 за прострочення оплати товару, поставленого позивачем за видатковою накладною №29 від 07.05.2020 на суму 514776,00 грн; 21027,72 грн пені за період з 28.08.2020 по 11.02.2021 за прострочення оплати товару, поставленого позивачем за видатковою накладною №30 від 07.05.2020 на суму 1517592,00 грн; 158604,53 грн пені за період з 27.10.2020 по 27.04.2021 за прострочення оплати товару, поставленого позивачем за видатковою накладною №71 від 20.08.2020 на суму 2548188,00 грн; 212288,47 грн пені за період з 03.02.2021 по 03.08.2021 за прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладною №100 від 26.11.2020 на суму 3017340,00 грн; 135814,11 грн пені за період з 20.02.2021 по 20.08.2021 за прострочення оплати робіт, виконаних позивачем за актом від 15.12.2020 на суму 1880582,26 грн.

Так, у межах даної справи позивачем нарахована пеня в сумі 11909591,21 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), а саме: 565651,99 грн. пені за період з 26.10.2019 по 06.11.2020 за видатковою накладною від 21.08.2019 № 100; 14282,31 грн. пені за період з 26.10.2019 по 06.11.2020 за видатковою накладною від 21.08.2019 № 101; 407288,72 грн. пені за період з 31.10.2019 по 17.11.2020 за видатковою накладною від 27.08.2019 № 103; 40474,63 грн. пені за період з 02.11.2019 по 17.11.2020 за КБ-2 від 29.08.2019 № 1; 9834,27 грн. пені за період з 05.11.2019 по 17.11.2020 за КБ-2 від 30.08.2019 № 1, № 2; 688514,37 грн. пені за період з 16.01.2020 по 13.04.2021 за видатковою накладною від 08.11.2019 № 136; 761739,17 грн. пені за період з 18.02.2020 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 11.12.2019 № 154; 1789487,49 грн. пені за період з 04.03.2020 по 27.08.2020 та з 04.09.2020 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 26.12.2019 № 180; 3262813,52 грн. пені за період з 21.05.2020 по 27.08.2020 та з 22.11.2020 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 13.03.2020 № 7; 259712,78 грн. пені за період з 06.06.2020 по 27.08.2020 та з 07.12.2020 по 31.01.2023 за КБ-2 від 31.03.2020; 987511,32 грн. пені за період з 15.07.2020 по 27.08.2020 та з 16.01.2021 по 31.01.2023 за видатковими накладними від 07.05.2020 № 29, 30; 178600,37 грн. пені за період з 11.08.2020 по 27.08.2020 та з 12.02.2021 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 04.06.2020 № 40; 1020427,12 грн. пені за період з 23.07.2021 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 20.08.2020 № 71; 1192427,97 грн. пені за період з 04.08.2021 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 26.11.2020 № 100; 730825,18 грн. пені за період з 19.08.2021 по 31.01.2023 за КБ-2 від 15.12.2020 року.

Також позивачем у даній справі нараховані за період з 28.08.2021 по 31.01.2023 за видатковою накладною від 11.12.2019 № 154 три проценти річних у сумі 54310,94 грн. та інфляційні втрати в сумі 406854,81 грн.; за видатковою накладною від 26.12.2019 № 180 три проценти річних у сумі 130032,24 грн. та інфляційні втрати в сумі 974099,26 грн.; за видатковою накладною від 13.03.2020 № 7 три проценти річних у сумі 266961,62 грн. та інфляційні втрати в сумі 1999866,37 грн.; за КБ-2 від 31.03.2020 три проценти річних у сумі 21743,52 грн. та інфляційні втрати в сумі 162885,33 грн.; за видатковими накладними від 07.05.2020 № 29, 30 три проценти річних у сумі 87196,94 грн. та інфляційні втрати в сумі 653210,84 грн.; за видатковою накладною від 04.06.2020 № 40 три проценти річних у сумі 16367,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 122612,99 грн.; за видатковою накладною від 20.08.2020 № 71 три проценти річних у сумі 109327,73 грн. та інфляційні втрати в сумі 818997,36 грн.; за видатковою накладною від 26.11.2020 № 100 три проценти річних у сумі 129456,29 грн. та інфляційні втрати в сумі 969784,60 грн.; за КБ-2 від 15.12.2020 три проценти річних у сумі 80684,71 грн. та інфляційні втрати в сумі 604426,32 грн.

Судом при здійсненні арифметичного перерахунку заявлених до стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат прийнято в якості кінцевого строку нарахування 26.01.2023 року.

Отже, за арифметичним перерахунком суду, здійсненим з урахуванням визначеного позивачем періоду та кінцевого строку прострочення, з відповідача підлягають стягненню 11805162,80 грн. пені, 887498,43 грн. трьох процентів річних, 6712737,88 грн. інфляційних втрат.

При цьому, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені на 99 % із посиланням на частину 3 статті 551 ЦК України. Як наголосив відповідач, позивачем не надано доказів понесення позивачем збитків унаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором. Також відповідач зазначив, що ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані, має місце значне зростання заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед відповідачем та суттєве зменшення обсягу відпущеної електричної енергії.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як установлено судом, загальна вартість робіт та обладнання за договором на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 № 03/19 становила 43333384,34 грн., з якої 20885681,65 грн. стягнуто з відповідача в судовому порядку в справі № 910/14099/21. У той же час, загальна сума нарахованої позивачем пені складає 12730495,04 грн., з якої стягнуто з відповідача 12626066,63 грн., тобто розмір нарахованої та стягнутої пені становить близько 30 % від вартості робіт та обладнання за договором та близько 60 % від суми основного боргу, стягнутого в справі № 910/14099/21. При цьому судом ураховано, що наразі відповідач погасив заборгованість перед позивачем у повному обсязі.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги наведені відповідачем обставини для зменшення розміру штрафних санкцій, як-то віднесення відповідача до державних підприємств, специфіку його діяльності, майновий стан обох сторін, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд дійшов висновку зменшити розмір заявленої до стягнення з відповідача пені на 90 %, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 1180516,28 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, підлягає задоволенню клопотання позивача про повернення з Державного бюджету України 14,09 грн. судового збору внаслідок зменшення розміру позовних вимог відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Одночасно судом установлено, що позивачем надмірно сплачено суму судового збору в розмірі 45500,06 грн., який може бути повернуто позивачу за відповідним клопотанням згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Щодо заявлених позивачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 57000 грн., то суд наразі відповідний розподіл даних судових витрат за відсутності передбачених частиною 2 статті 126, частиною 8 статті 129 ГПК України доказів не здійснює.

У той же час, за положеннями частини 8 статті 129 ГПК України, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Корпорації "ТСМ Груп" задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код 20915546) на користь Корпорації "ТСМ Груп" (03150, м. Київ, вул. Ямська, 72; ідентифікаційний код 37034171) 887498 (вісімсот вісімдесят сім тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн. 43 коп. трьох процентів річних, 6712737 (шість мільйонів сімсот дванадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 88 коп. інфляційних втрат, 1180516 (один мільйон сто вісімдесят тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 28 коп. пені, а також 291080 (двісті дев`яносто одну тисячу вісімдесят) грн. 99 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути Корпорації "ТСМ Груп" (03150, м. Київ, вул. Ямська, 72; ідентифікаційний код 37034171) з Державного бюджету України 14 (чотирнадцять) грн. 09 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 03.07.2023 року.

Суддя К.В. Полякова