ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

10 липня 2023 року м. Харків Справа № 913/231/23

Провадження №1/913/231/23

Суддя господарського суду Луганської області Зюбанова Н.М. розглянувши в порядку наказного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", м. Київ

до боржника фізичної особи-підприємця Козюберди Андрія Сергійовича , м. Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області

про видачу судового наказу про стягнення 55928 грн. 93 коп.

в с т а н о в и в:

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", м. Київ звернулося до боржника фізичної особи-підприємця Козюберди Андрія Сергійовича , м. Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення 39476 грн. 57 коп. заборгованості за тілом кредиту, 16452 грн. 36 коп. заборгованості по процентах за кредитним договором від 04.10.2021 № 266567-КС-002.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань за договором про надання кредиту № 266567-КС-002 від 04.10.2021 та додаткової угоди до зазначеного договору № 1 від 17.10.2021 про надання додаткового кредиту в розмірі 15000 грн 00 коп.

Заявник вказує, що свої зобов`язання за договором про надання кредиту він виконав та надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується документально.

Оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, утворилась заборгованість в загальному розмірі 55928 грн. 93 коп. та заявник звернувся до суду.

Дослідивши матеріали наказного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктами 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення 39476 грн. 57 коп. заборгованості за тілом кредиту, 16452 грн. 36 коп. заборгованості по процентах за кредитним договором від 04.10.2021 № 266567-КС-002, який укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Як вбачається з матеріалів заяви, на підтвердження укладання вказаного кредитного договору, підписаного з використанням боржником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявником надані як електронні докази: договір про надання кредиту № 266567-КС-002 від 04.10.2021, пропозиція укласти договір (оферта) № 266567-КС-002 про надання кредиту від 04.10.2021, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 266567-КС-002 про надання кредиту від 04.10.2021, додаткова угода № 1 від 17.10.2021 до договору про надання кредиту № 266567-КС-002 від 04.10.2021, пропозиція від 17.10.2021 укласти додаткову угоду (оферта) до договору № 266567-КС-002 про надання кредиту від 04.10.2021, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) від 17.10.2021 щодо укладення додаткової угоди до договору про надання кредиту № 266567-КС-002 від 04.10.2021 та анкета клієнта від 19.06.2023.

Відносини, пов`язані з електронним документообігом і використанням електронних документів, регулюються нормами Законів України від 22.05.2003 № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" та від 05.10.17 № 2155-VIII "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 5 Закону України від 22.05.03 № 851-IV електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у формі електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для сприйняття його змісту людиною.

У відповідності до ст. 7 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного відповідно до Закону України від 05.10.2017 № 2155 "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 № 675-VIII, яка регулює визначення підпису у сфері електронної комерції, моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, в роздруківці договору в реквізитах зі сторони "Позичальника" зазначено, що документ підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-7496, 04.10.2021, 20:45:42, а додаткову угоду № 1 - G-1458, 17.10.2021 13:43:53.

Проте, зі сторони "Кредитодавця" будь-які позначки про підписання договору в тексті вказаних документів відсутні.

Таким чином, до заяви не додано доказів на підтвердження підписання кредитодавцем договору про надання кредиту № 266567-КС-002 від 04.10.2021та додаткової угоди № 1 від 17.10.2021 у відповідності до вимог ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 № 675-VIII.

Крім того, заявник зазначає, що свої зобов`язання за договором кредиту він виконав належним чином та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням) про видачу коштів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд звертає увагу, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у позивача, оскільки не надані належні та допустимі докази передачі боржнику грошових коштів, заявлених до стягнення.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 передбачено аналогічний перелік розрахункових документів, а також інкасове доручення (розпорядження) (п. 1.13.).

Однак, заявником на підтвердження обставин перерахування боржнику коштів у кредит не надано передбаченого законодавством розрахункового документа або виписки з банківського рахунку.

Довідки від 28.06.2023, видані Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс", не є такими розрахунковими документами, та не підтверджують переказ коштів, операції по банківському рахунку заявника або боржника. Також зазначені довідки не підтверджують проведення касових операцій з видачі боржнику грошових коштів в кредит, тому не є належними доказами перерахування коштів боржнику в розумінні вимог ст.ст. 74, 76-79 ГПК України.

З огляду на викладене, на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у задоволенні заяви ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Козюберди Андрія Сергійовича заборгованості в загальній сумі 55928 грн. 93 коп. за договором № 266567-КС-002 про надання кредиту від 04.10.2021.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2, 8, 9 ч.1 ст.152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків або звернення до боржника із відповідним позовом у позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 147, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", м. Київ у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Козюберди Андрія Сергійовича , м. Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області 55928 грн. 93 коп. за договором про надання кредиту № 266567-КС-002 від 04.10.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 10.07.2023 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Наталія ЗЮБАНОВА