РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2023Справа № 910/4965/23

За позовомАкціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату
доТовариства з обмеженою відповідальнітю "Хімлаборреактив"
простягнення 615 506,18 грн.
Суддя Борисенко І.І.

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату (далі - АТ "Укргазвидобування", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальнітю "Хімлаборреактив" (далі - ТОВ "Хімлаборреактив", відповідач) про стягнення штрафних санкцій в сумі 615 506,18 грн., з яких 421 062,14 грн. пені та штраф в сумі 194 444,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022 в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим ТОВ "Хімлаборреактив" були нараховані штрафні санкції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 відкрито провадження у справі № 910/4965/23. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк, який становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України; доказів направлення відзиву позивачу. Позивачу встановлено строк, який становить 5 днів з дня отримання відзиву на позов, відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

25.04.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначив, що неналежне виконання зобов`язань за договором сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин, які виникли у зв`язку з введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022. Також вказав, що звернувся до позивача з електронним листом про розірвання договору № 77/11-22 від 12.03.2022. Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань позивачем збитків понесено не було.

04.05.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якому заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

У прохальній частині позову АТ "Укргазвидобування" просило розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши вказане клопотання, суд вирішив відмовити у його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За змістом ч. 5 ст. 12, ч. 2 ст. 247 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України малозначні справи про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із матеріалів позову, у даному випадку ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму, справа не є складною та віднесена до переліку справ, які можуть бути розглянуті тільки у спрощеному позовному провадженні. Будь-яких доводів про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування (чи будь-які інші обставини) вимагають виклику сторін у судове засідання, відповідач не навів, з чого суд робить висновок, що заявлене АТ "Укргазвидобування" клопотання є неналежно обґрунтованим.

При цьому суд зазначає, що згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи не позбавлені права надавати пояснення, докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Зі змісту наведених приписів закону слідує, що сторони мають право (і суд надає їм таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Виходячи з викладеного, суд вирішив, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2022 між АТ "Укргазвидобування" (покупець) та ТОВ "Хімлаборреактив" (постачальник) був укладений договір поставки товару з супутніми послугами (графік поставки) № 77/11-22 (далі - договір). Відповідно до умов договору постачальник зобов`язався поставити покупцеві детектори та аналізатори, надати супроводжувальні послуги, зазначені в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар та послуги (п. 1.1).

Згідно з п. 2.1 договору найменування/асортимент товару та послуг, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару/послуг та загальна ціна договору вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком № 8 до договору та є його невід`ємною частиною.

Ціна цього договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (п. 3.1 договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару/послуг або видаткової накладної шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації (п. 4.1 договору).

У пункті 5.1 договору було погоджено строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації та графіку поставки до цього договору. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або дата видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної

Згідно з п. 6.3.4 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару та надати послуги у строки, встановлені цим договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього договору, і діє до 31.08.2022 (п. 10.1).

За змістом статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що укладений сторонами договір № 77/11-22 від 12.03.2022 є договором змішаної форми, оскільки він містить в собі елементи договору поставки та договору надання послуг.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Специфікацією до договору сторони погодили: - вартість товару у сумі 2 750 172,00 грн. та вартість послуг у сумі 27 600,00 грн.; - умови поставки товару: DDP-склад (станція) вантажоотримувача: Шебелинське відділення з переробки газового конденсату та нафти (Харківська обл., село Андріївка); - строк поставки товару: відповідно до графіка поставки товару; строк надання послуг: здійснення пуско-наладки товару та навчання працівників - не пізніше 31.08.2022.

У графіку поставки товару (додаток № 9 договору) сторони погодили строк поставки товару - протягом 200 календарних днів з дати укладення договору, а також граничний термін поставки товару - 20.07.2022.

Разом з тим судом встановлено та цього не заперечує відповідач, що поставку обумовленого товару, у визначений договором строк, позивачу ТОВ "Хімлаборреактив" не здійснило, як і не надало за договором послуги.

Зазначені обставини щодо прострочення та невиконання постачальником зобов`язання, сторонами не заперечуються, спір між ними виник стосовно наявності підстав для нарахування пені та штрафу за відсутності вини відповідача та за виключних при цьому обставин.

Відповідач, заперечуючи проти вимог про нарахування пені та штрафу, вказав про відсутність підстав для нарахування вказаних штрафних санкцій у зв`язку з тим, що 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, що триває на даний час. Вказані обставини є форс-мажорними (обставинами непереборної сили), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Враховуючи настання вказаних форс-мажорних обставин, відповідач листом № 4147 від 01.07.2022 повідомив позивача про дострокове розірвання договору № 77/11-22 від 12.03.2022.

Перевіривши доводи відповідача про наявність обставин форс-мажору у зобов`язаннях за договором поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди, тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з п. 8.2 договору сторона не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, та повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатись на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 8.3 договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких дій. У випадку, якщо постачальник надає документи, що є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, видані іншим уповноваженим органом, ніж ТПП, постачальник зобов`язаний надати документи, що підтверджують повноваження такого органу.

Згідно з п. 8.4 договору у разі, коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше, ніж 60 днів, кожна зі сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. У такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору, але не раніше дати отримання повідомлення.

Разом з тим відповідач не надав суду передбачених законом та договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого ТПП України або іншим уповноваженим на це органом України стосовно невиконання ТОВ "Хімлаборреактив" договору поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022.

Також суд відхиляє посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за договором поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Зі змісту листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення військового стану в Україні). Також вказаний лист ТПП видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання (поставки товару/надання послуг). При цьому відповідачем, зі свого боку, не надано будь-яких доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання ТОВ "Хімлаборреактив" зобов`язань за договором № 77/11-22 від 12.03.2022.

Отже, сама наявність листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є підставою для звільнення ТОВ "Хімлаборреактив" від належного виконання зобов`язання здійснити поставку обумовленого договором товару та надати передбачені правочином послуги, а також не є підставою для припинення договору № 77/11-22 від 12.03.2022 відповідно до п. 8.4 договору.

Посилання відповідача на протокол переговорів між філією Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" та ТОВ "Хімлаборреактив" про розірвання договору № 77/11-22 від 12.03.2022, як підставу підтвердження, що цей правочин є розірваним з 01.07.2022, суд не приймає, оскільки зазначений протокол переговорів вказує лише про попередній намір сторін вчинити дії з розірвання договору у майбутньому, проте, самого факту розірвання договору між сторонами не відбулось.

За таких обставин суд вважає, що форс-мажорні обставини при виконанні договору поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022 не настали та договір поставки (надання послуг) не може вважатися припиненим на підставі п. 8.4 договору з 01.07.2022.

Разом з тим, суд приймає до уваги пункт 10.1 договору, що встановлює строк дії договору до 31.08.2022, при цьому пролонгацію даного правочину сторони не передбачили.

Отже, суд вважає, що договір поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022 є припиненим з 31.08.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, за прострочення зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленого товару в сумі 421 062,14 грн. та штраф в сумі 194 444,04 грн. за період з 21.07.2022 по 19.12.2022.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У п. 7.9 договору сторони також погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару та/або надання послуг у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості з врахуванням ПДВ непоставленого товару або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості із врахування ПДВ послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості із врахуванням ПДВ послуг, з яких допущене прострочення надання.

Перевіривши правильність нарахування штрафу та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Як вже було встановлено судом, договір поставки товару з супутніми послугами № 77/11-22 від 12.03.2022 припинив свою дію 31.08.2022.

За змістом ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть реалізувати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Отже, оскільки договір № 77/11-22 від 12.03.2022 припинив свою дію 31.08.2022 за закінченням свого строку, відтак, дія умов договору щодо відповідальності сторін за невиконання зобов`язань також припинилась зі спливом строку дії договору, а саме - 31.08.2022 року, що виключає можливість застосування цих умов договору після вказаної дати, а тому - відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов`язання після 31.08.2022 року.

Провівши перерахунок заявлених штрафних санкцій з урахуванням встановлених обставин у справі, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня, нарахована лише на суму непоставленого товару, що становить 115 507,22 грн. за період з 21.07.2022 по 31.08.2022, а також штраф - у сумі 192 512,04 грн.

Штрафні санкції у розмірі 3 036,00грн пені та 1 932,00грн. штраф нараховані на суму ненаданих послуг 27 600,00 грн., задоволенню не підлягають, оскільки строк прострочення зобов`язання в цьому випадку настав коли договір вже був припиненим.

Отже, позов АТ "Укргазвидобування" підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату до Товариства з обмеженою відповідальнітю "Хімлаборреактив" про стягнення штрафних санкцій в сумі 615 506,18 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальнітю "Хімлаборреактив" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 57/3, ідентифікаційний код 23522853) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Управління з переробки газу та газового конденсату (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) пеню у сумі 115 507 (сто п`ятнадцять тисяч п`ятсот сім) грн. 22 коп., штраф у сумі 192 512 (сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 04 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 620 (чотири тисячі шістсот двадцять) грн. 29 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко