ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 907/568/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційні скарги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області

на рішення Господарського Закарпатської області від 14.12.2022 (суддя Андрейчук Л. В.) та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 (Зварич О. В. - головуючий суддя, судді Гриців В. М., Малех І. Б.), додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖБУД"

до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області

про припинення податкової застави,

(у судове засідання з`явилися представники: позивача - Олійник Р. Б., відповідача - Буря О. О.),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. 17.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" (далі - ТОВ "УЖБУД") звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області про припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020) щодо належного Товариству на підставі акта про проведенні електронні торги від 18.01.2022 нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. "У, У-1" (корпус № 12, цех № 6), загальною площею 3370,6 кв. м, що знаходиться за адресою: 88000, 3акарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що перебування спірного майна в податковій заставі порушує право власності позивача на це майно. Позивач вважає, що відповідач не врахував вимог пункту 93.4 статті 93 Податкового кодексу України (далі - ПК України), згідно якого у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів).

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, у межах зведеного виконавчого провадження № 43447465 Державним підприємством "Сетам" проведено електронні торги щодо реалізації нерухомого майна: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех № 6), загальною площею 3370,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, що належало боржнику ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса". Електроні торги відбулися, результати оформлені протоколом проведення електронних торгів від 28.12.2021 № 564538. Переможцем визначено ТОВ "УЖБУД", яке визнано покупцем спірного рухомого майна, що підлягало реалізації. Стартова ціна: 987303,00 грн. Ціна продажу: 987 303,00 грн.

18.01.2022 року заступник начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М. Р. на підставі протоколу проведення електронних торгів від 28.12.2021 року № 564538 видав акт про проведені електронні торги ВП 43447465 щодо реалізації нерухомого майна боржника ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса", а саме: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4.

Цим актом підтверджено, що ТОВ "УЖБУД", як покупець спірного нерухомого майна, сплатило 49 365,15 грн на рахунок організатора торгів та 937 937,85 грн на рахунок відділу державної виконавчої служби (12.01.2022).

10.05.2022 приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Венжега М. Д., відповідно до статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі Акта про проведені електронні торги, виданого відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) від 18.01.2022, видав ТОВ "УЖБУД" свідоцтво про право власності на майно будівлю літ. У, У-1 (корпус № 12, цех № 6), загальною площею 3370,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4.

Того ж дня, проведено державну реєстрацію права власності ТОВ "УЖБУД" на будівлю під літ. У, У-1 (корпус № 12, цех № 6), загальною площею 3370,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 301266789 від 10.05.2022.

Водночас, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.05.2022 № 301267168, будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв. м, що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, перебуває у податковій заставі на підставі акта опису майна №1/50 від 24.06.2020, складеного Головним управлінням ДПС України у Закарпатській області у зв`язку із наявністю податкового боргу у попереднього власника майна ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса".

Позивач звернувся до Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області з листом від 06.06.2022 щодо припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020).

У листі-відповіді від 12.07.2022 № 7659/6/07-16-13-02-12 відповідач повідомив про відсутність підстав для припинення податкової застави у порядку, передбаченому статтею 93 ПК України, оскільки за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - у ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса" станом на 11.07.2022 наявний податковий борг

3. Короткий зміст судових рішень у справі

3.1. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 у справі № 907/568/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023, позов задоволено.

Рішення аргументовані тим, що позивач є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним за результатами електронних торгів в рамках виконавчого провадження. Власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Ураховуючи, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження і такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном. Реалізоване нерухоме майно на електронних торгах знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу у ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса" (), якому майно належало до торгів. Матеріали справи не містять доказів про оскарження будь-яких дії позивача, пов`язаних із набуттям права власності на майно, придбане на прилюдних торгах з будь-яких міркувань, в тому числі щодо обмеження права користування або розпорядження власним майном. Особа, що придбала майно на електронних торгах, стає його власником, а це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Позивач є власником майна - будівель під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв. м, за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, та за умови зареєстрованої 25.06.2020 податкової застави (запис про обтяження номер 46889524, що перенесений із запису: 37042135) відносно особи, яка є боржником зі сплати податків та не є власником цього майна, позбавлений права вільно на власний розсуд розпоряджатись своїм майном.

Суд апеляційної інстанції вважав безпідставними доводи скаржника про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. На думку суду спірні правовідносини не мають ознак публічно-правового спору, оскільки їх характер фактично стосується права власності позивача на нерухоме майно, щодо якого застосовано податкову заставу. Позивач, оспорюючи правомірність обтяження майна у виді податкової застави, покликається на те, що у нього виникло право власності на спірне нерухоме майно на підставі виданого нотаріусом свідоцтва від 10.05.2022 у зв`язку з придбанням нерухомого майна на електронних торгах.

Щодо посилань відповідача на статтю 93 ПК України, відповідно до якої у контролюючого органу відсутні правові підстави для припинення податкової застави нерухомого майна, апеляційний господарський суд зауважив, що вказані положення ПК України встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є, тобто положення статті 93 ПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають.

3.2. 07.04.2023 представник позивача Олійник Р. Б., який діє на підставі ордеру від 16.08.2022 серії АО № 1067277, подав заяву, в якій просив стягнути з Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТОВ "УЖБУД" 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 907/568/22 заяву задоволено частково. Стягнуто з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяву ТОВ "УЖБУД" залишено без задоволення.

Додаткова постанова аргументована тим, що на підтвердження понесення ТОВ "УЖБУД" витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції позивач подав копії наступних документів: ордеру від 16.08.2022 серії АО № 1067277 на надання правничої (правової) допомоги Товариству адвокатом Олійник Р. Б. (АО "Греца і Партнери"), договору про надання правової допомоги від 05.02.2021, акта виконаних робіт від 05.04.2023 № 002851 про надання правової (правничої) допомоги на суму 5000 грн., детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, рахунку від 05.04.2023 № 002851 на оплату правової допомоги, платіжної інструкції від 06.04.2023 № 69 на суму 5000 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт від 05.04.2023 № 002851 та детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, Адвокатське об`єднання надало ТОВ "УЖБУД" правову (правничу) допомогу, пов`язану з апеляційним переглядом справи № 907/568/22, на загальну суму 5000 грн., яка включає такі послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4 год., сума 4000 грн; представництво клієнта у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) - 1 год., сума 1000 грн.

Суд враховував, що адвокат Олійник Р. Б. представляв інтереси позивача в суді першої інстанції, а тому йому достеменно відомі всі обставини справи. Складання відзиву на апеляційну скаргу, в якому відображено незмінну правову позицію позивача, не потребувало особливих зусиль і тривалого часу. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/568/22 та додані до неї документи, суд вважав, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн є завищеним, неспівмірними із складністю цієї справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у суді апеляційної інстанції не відповідають критерію обґрунтованості, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та витраченому адвокатом часу.

З огляду на те, що стягнення судом витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі суперечить принципу розподілу таких витрат, розумності їх розміру, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення з Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТОВ "УЖБУД" витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/568/22 в розмірі 3000 грн.

Оцінюючи доводи відповідача про наявність правових підстав для залишення без розгляду, на підставі частини восьмої статті 129 ГПК України, апеляційний господарський суд зауважив, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції складає 6 000 грн, тому процесуальні підстави для залишення заяви без розгляду відсутні.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційні скарги

4.1. Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 907/568/22, скаржник просить скасувати її в частині задоволеної заяви позивача та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

4.2. Обґрунтовуючи підставу оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 93 ПК України щодо припинення податкової застави у випадку реалізації майна та статті 20 ГПК України щодо підвідомчості такої справи до господарського судочинства.

На думку скаржника, право податкової застави виникло внаслідок здійснення Головним управлінням ДПС у Закарпатській області публічно-владної управлінської функції на підставі норм Податкового кодексу України, зокрема прийняття рішення про передачу в податкову заставу майна ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса", а тому такий спір, відповідно до статті 20 ГПК України, не відноситься до юрисдикції господарських судів і провадження у справі необхідно було закрити.

Судами попередніх інстанцій не враховано, що статтею 93 ПК України, визначено виключні підстави для припинення податкової застави. При цьому, серед переліку таких, є підстава щодо набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства. Що в свою чергу виключає можливість припинення податкової застави за іншим рішенням суду за межами процедур, визначених законодавством з питань банкрутства. Відносно ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса" та ТОВ "УЖБУД" не здійснюються процедури банкрутства.

У свою чергу, відповідно до пункту 93.1 статті 93 ПК України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку. За даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - ПАТ "Машинобудівний завод Тиса" () станом на 10.05.2022 був наявний податковий борг, відповідно в силу наведених законодавчих положень, відсутні правові підстави для припинення податкової застави у порядку, передбаченому статтею 93 ПК України.

До розгляду справи не залучено орган Державної виконавчої служби який здійснював реалізацію майна, а саме - відділ ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), і який відповідно до висновків суду повинен був відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 зняти всі обтяження з реалізовано майна на аукціоні від 28.12.2021.

Приватний нотаріус Венжега М. Д. не мала права здійснити переоформлення права власності з ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса" на позивача по справі щодо спірного нерухомого майна, оскільки воно перебувало у податковій заставі. Однак, Західний апеляційний господарський суд безпідставно не задовольнив клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Венжегу М. Д.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на безпідставність доводів скаржника та просить залишити без змін оскаржені судові рішення.

4.3. Щодо оскарження додаткової постанови, заявник стверджує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 129 ГПК України.

Головне управління ДПС у Закарпатській області є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, що зумовлює неспівмірність покладення на бюджетний орган всього тягаря витрат на правничу допомогу, що може собі дозволити суб`єкт господарювання. Тобто, фінансовий стан сторін є неспівмірним. Про незначну складність даної справи свідчить той факт, що в позовній заяві нормативне обґрунтування позиції позивача викладене виключно шляхом копіювання тексту судових рішень, як судової практики сформованої з вказаних обставин у справі, при розгляді судової справи у апеляційній інстанції представник не приймав участь у приміщенні Західного апеляційного господарського суду.

Рахунок на оплату послуг та акт виконання робіт № 002851 складені та підписані сторонами 05.04.2023 вже після розгляду апеляційної скарги. ТОВ "УЖБУД" не заявляло про подані витрати під час розгляду апеляційної скарги у Західному апеляційному господарському суді. Під час розгляду апеляційної скарги позивачем не подавалось відповідна заява, а складені документи та проведена оплата вже після розгляду апеляційної скарги.

У відзиві на вказану касаційну скаргу позивач стверджує, що як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі ним визначено розмір попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат. Крім того, процесуальне законодавство дозволяє подати докази про понесені витрати після прийняття рішення суду. У зв`язку із цим, додаткову постанову необхідно залишити без змін.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга на рішення судів не підлягає задоволенню, а касаційна скарга на додаткову постанову підлягає задоволення з огляду на таке.

5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Оскаржуючи рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі № 907/568/22, заявник посилається на те, що цей спір не може бути розглянутим у межах господарської юрисдикції, а також стверджує про неправильне застосування судами приписів статті 93 ПК України.

5.4. Щодо юрисдикції спору

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Як слідує із матеріалів справи, спірне майно реалізовано і право власності набуто позивачем на підставі правочину (придбане на електронних торгах) і саме за захистом відповідного речового права звернулося ТОВ "УЖБУД". У свою чергу, позивач не є боржником за податковим боргом і не перебуває у безпосередніх відносинах із відповідачем у контексті наявності податкового боргу.. Таким чином, має місце спір про право, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи, а характер спірних матеріальних правовідносин, як і предмет оскарження, вказують на юрисдикцію господарських судів у спорі.

5.5. Щодо застосування статті 93 ПК України

Податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави (пп. 14.1.155. статті 14 ПКУ).

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Стаття 93 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункти 93.1, 93.2 статті 93 ПК України).

Податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом. Право податкової застави виникає згідно з ПК України та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата у строки, встановлені ПК України, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення у платника податків податкового боргу з грошових зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу. При цьому у разі збільшення суми податкового боргу до початку складання акта опису майна у податкову заставу такий акт складається до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків. Відповідний правовий висновок викладений у постанові від 14.04.2020 у справі № 803/3853/15.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги встановили, що до ТОВ "УЖБУД" не застосовувалася податкова застава і останній є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним за результатами електронних торгів в рамках виконавчого провадження. При цьому процедура та результати торгів ніким не оспорені, а отже є дійсними.

Суди також посилалися на пункти 7, 8 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведений електронний аукціон переможцю всі арешти та заборони, накладені органами державної виконавчої служби (приватними виконавцями), з такого майна знімаються виконавцем (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

За змістом частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України).

Водночас скаржник не спростовує підстави набуття права власності на спірне майно позивачем.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З оскаржених судових рішень слідує, що застосовуючи приписи статті 391 ЦК України, суди виходили з того, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження. Такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Верховний Суд зауважує, що звертаючись із касаційною скаргою, скаржник стверджує про відсутність підстав для звільнення спірного майна з податкової застави, оскільки зазначене суперечитиме приписам статті 93 ПК України. Зокрема, заявник посилається на те, що за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - ПАТ "Машинобудівний завод Тиса" станом на 10.05.2022 був наявний податковий борг.

Однак, колегія суддів не може погодитися із відповідними доводами скаржника. Як установили суди, реалізоване на електронних торгах нерухоме майно знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу у ПАТ "Машинобудівний завод "Тиса", якому майно належало до торгів. Таким чином, приписи статті 93 ПК України не можна застосовувати у контексті спірних правовідносин, оскільки позивач не є боржником, щодо якого передбачені у вказаній нормі права випадки можливості звільнення майна з податкової застави.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Крім того, за змістом рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Позивач, придбавши майно з прилюдних торгів в межах виконавчого провадження, які не були оспорені, не може належним чином реалізувати права власника, саме через наявність податкової застави. Тобто, придбавши таке майно на торгах, ТОВ "УЖБУД" розраховувало, що матиме можливість вільно розпоряджатися нерухомим майном, а держава в особі відповідних органів не перешкоджатиме цьому та належним чином виконуватиме власні зобов`язання.

Таким чином, оскільки податкова застава не пов`язана з особою позивача, стосується майна, яке придбано на електронних торгах, порушує права власника на розпорядження цим майном, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та припинення податкової застави спірного нерухомого майна, що узгоджується із висновками, викладеними у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 916/2016/21.

У свою чергу, посилаючись на те, що до розгляду справи не залучено відділ ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), скаржник не обґрунтовує яким чином позивач внаслідок розгляду зазначеної справи міг набути будь-які права стосовно зазначеної особи або така особа могла б пред`явити вимоги до відповідної сторони у розумінні приписів статті 51 ГПК України.

Крім того, доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не задовольнив клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Венжегу М. Д. жодним чином не обґрунтовують необхідність такого залучення у контексті заявлених у межах справи № 907/568/22 позовних вимог щодо припинення податкової застави, у якій досліджуються обставини щодо правомірності обмежень реалізовувати спірне майно, а не порядок реєстрації за позивачем права власності на це майно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо порушення судами норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 і постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі № 907/568/22.

5.6. Щодо оскарження додаткової постанови

Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 922/4022/20.

У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 зазначено, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Таким чином, висновок щодо застосування статті 129 ГПК України, зокрема частини восьмої, вже викладався Верховним Судом. У той же час, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції прийняв додаткову постанову не у відповідності до зазначеного висновку.

Як убачається із матеріалів справи і встановлено апеляційним господарським судом, позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції складає 6 000 грн. 07.04.2023, після прийняття постанови апеляційного господарського суду, представник позивача подав заяву з відповідними доказами, в якій просив стягнути з Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТОВ "УЖБУД" 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 заяву задоволено частково. Стягнуто з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяву ТОВ "УЖБУД" залишено без задоволення.

Однак, з матеріалів справи не убачається аби позивач подав до прийняття постанови докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, як і не зробив заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У відзиві на касаційну скаргу позивач також не наводить аргументів про те, що таку заяву ним було зроблено.

Таким чином, за відсутності заяви про те, що докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у апеляційного господарського суду були відсутні підстави для часткового задоволення заяви позивача та ухвалення судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у відповідній частині.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.2. За змістом пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

6.3. Частиною першою статті 311 ГГПК України установлено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

6.4. Зважаючи на викладене, рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі № 907/568/22 необхідно залишити без змін, а додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 907/568/22 в частині задоволення заяви ТОВ "УЖБУД" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/568/22 в частині стягнення 3000 грн скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" у вказаній частині.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі № 907/568/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі № 907/568/22 залишити без змін.

Касаційну скаргу Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 907/568/22 задовольнити.

Додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 907/568/22 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/568/22 в частині стягнення 3000,00 грн скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" у вказаній частині.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ