СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Харків Справа № 922/2519/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників сторін:

від позивача - Богуцький І.О. (у режимі відеоконференції);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№672Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.03.2023 (суддя Лавренюк Т.А., повний текст складено 10.03.2023) у справі №922/2519/22

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Гур`єва Еміля Анатолійовича, м. Харків,

про розірвання договору та стягнення 342 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа ОСОБА_1 (далі - ФО ОСОБА_1) звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця Гур`єва Еміля Анатолійовича (далі - ФОП Гур`єв Е.А.), в якій просить суд:

- розірвати договір про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021, укладений між ФОП Гур`євим Е.А. та ОСОБА_1;

- стягнути з Гур`єва Е.А. на користь ОСОБА_1 342 000,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у порушення умов договору про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021 не розпочато підготовчих чи будівельних робіт. Відповідач прострочив термін виконання зобов`язання, у зв`язку із чим виконання такого договору втратило інтерес для позивача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.03.2023 у справі №922/2519/22 у задоволенні позову відмовлено повністю. В основу рішення покладено висновки суду про те, що відповідно до норм чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору спірний договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї зі сторін за умови дотримання певного порядку , передбаченого договором і законом. Позивачем цей порядок не був дотриманий, тому договір не є розірваним.. Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання договору. Оскілки вимога про стягнення з відповідача 342 000,00 грн. є похідною від вимоги про розірвання спірного договору про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021, Господарський суд Харківської області не встановив правових підстав для її задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ФО ОСОБА_1 (з урахуванням письмових пояснень про статус позивача у заяві про усунення недоліків), наданих на виконання вимог ухвали суду від 14.04.2023) звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить:

- рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

- вирішити питання про розподіл судових витрат у наступному розмірі: 7 695,00 грн. судового збору, 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 12 695,00 грн.

На думку апелянта, при ухваленні оскаржуваного рішення суд не застосував норми права, які підлягали застосуванню, повно та всебічно не з`ясував усі обставини, на які посилався позивач, зокрема неналежним чином не дослідив положення договору. На підтвердження наявності підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивач зазначає наступне:

- положення п.3.1 договору встановлюють альтернативні способи його розірвання, а саме, як за взаємною згодою сторін, так і в іншому порядку, зокрема, односторонньому, якщо на це є передбачені законом або договором підстави. При цьому одностороння відмова від договору за ініціативою однієї зі сторін шляхом надсилання письмового повідомлення не менше ніж за 6 місяців до дати його розірвання встановлюється як додатковий (не основний) спосіб розірвання договору у разі відсутності на те інших законних підстав;

- суд проігнорував, що частина 2 ст.651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У договорі встановлені строки побудови та початку функціонування автомийного комплексу - 25 календарних днів з наступного дня, після отримання коштів відповідачем, тобто з 03.03.2021, проте роботи з його побудови досі не розпочаті. Таким чином, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, чим грубо порушив пункти договору та положення законодавства, та призвів до того, що позивач не отримав те, на що цілком справедливо розраховував при укладенні договору про партнерство. Так, реалізований проект автомийного комплексу мав функціонувати та приносити прибуток позивачеві, натомість наразі позивач позбавлений можливості скористатися результатами договору та поніс прямі збитки у вигляді неповернутих відповідачем коштів, які були надані позивачем на виконання договору.

Відповідач правом, наданим ст.263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Рух справи викладено у наявних у матеріалах справи ухвалах суду апеляційної інстанції. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.05.2023, зокрема, призначено розгляд апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 02.03.2023 у справі №922/2519/22 на 27.06.2023 о 10:00год.

У судовому засіданні 27.06.2023 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомив.

Поштові відправлення з ухвалою суду від 09.05.2023, направлені на повідомлені суду адреси відповідача, повернулися на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (станом на дату ухвалення постанови відповідна інформація перевірена шляхом відстеження поштового відправлення за трекінговим номером на сайті підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»), що у контексті приписів ч.7 ст.120, ч.6 ст.242 ГПК України, з огляду на відсутність заяви відповідача про зміну місця проживання (реєстрації), є належним повідомленням останнього про дату, час та місце судового засідання.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Східний апеляційний господарський суд враховує, що 03.01.2023 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП Гур`єва Е.А., підстава - власне рішення.

Разом з тим, у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, від 25.06.2019 у справі №904/1083/18, від 04.09.2019 у справі №640/16902/18, від 09.10.2019 у справі №127/23144/18, а також у постановах Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №910/8055/20 та від 06.10.2021 у справі №914/1326/16.

Оскільки спір у справі стосується правовідносин, що виникли під час провадження підприємницької діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця, то розглядуваний спір належить до господарської юрисдикції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено Господарським судом Харківської області, 04.02.2021 між ФО ОСОБА_1 та ФОП Гур`євим Е.А. укладено договір про партнерство №04-02/21 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого сторони погодили, що інтересам кожної зі сторін відповідає спільне та узгоджене співробітництво у сфері будівництва, монтажу, пусконалагоджувальних робіт та експлуатації автомийки самообслуговування.

Згідно з п.п.1.2, 1.3 договору сторони зобов`язались здійснювати спільні дії у зазначеній вище сфері з метою реалізації загальних інтересів та досягнення спільної мети. Сторони здійснюються спільні дії в порядку та на умовах даного договору, а також окремих угод, укладених між сторонами.

Прибутки, отримані в результаті здійснення спільної діяльності та ділового співробітництва сторін, розподіляються у кожному конкретному випадку згідно з окремою домовленістю сторін, на умовах додатків до даного договору (п.1.7 договору).

Відповідно до п.2.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та укладений на невизначений строк.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що зміни, доповнення та розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін, а у випадках, передбачених законом або даним договором, цей договір може бути припинений або розірваний в іншому порядку. Також цей договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення не менше ніж за 6 місяців до дати його розірвання.

04.02.2021 між сторонами підписано додаток №1 до договору про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021, відповідно до якого:

- сторони беруть в управління комплекс автомийки самообслуговування, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (п.1);

- комплекс береться в оренду на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі №03/02-2021 від 03.02.2021 на строк 3 роки, орендатором комплексу є ФОП Гур`єв Е.А. (п.3);

- вартість робіт по будівництву, монтажним та пусконалагоджувальним роботам для забезпечення початку безперебійної роботи комплексу сторони оцінили в розмірі: специфікація №2 - 427 500,00 грн., специфікація №3 - 256 500,00 грн. Загальна вартість 684 000,00грн. (п.5);

- за згодою сторін ФО ОСОБА_1 вносить на розрахунковий рахунок ФОП Гур`єва Е.А. суму в розмірі 50% від погодженої суми в п.5 додатку, а саме: 342 000,00 грн. (п.6);

- ФОП Гур`єв Е.А. починає робочі та технічні дії на наступний день після надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок (п.7);

- робочі та технічні дії включать початок закупівлі та виробництва обладнання по специфікаціям №1 та №2, а також підготовчі роботи по забезпеченню виконання умов специфікації №3 (п.8);

- закінчення будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт означає, що комплекс автомийки самообслуговування готовий до експлуатації в режимі функціональних робіт по специфікації №1 (п.9);

- строк виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт визначається за погодженням сторін та вказаний - 25 календарних днів. Строк може бути змінений при повідомленні сторін про причини переносу (п.10).

До договору №04-02/21 від 04.02.2021 сторонами складено та підписано відповідні специфікації.

Як стверджує позивач, ФО ОСОБА_1 на виконання умов договору сплатила ФОП Гур`єву Е.А. грошові кошти в розмірі 342 000,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання грошових коштів, підписана відповідачем та скріплена його печаткою.

Згідно з твердженнями позивача, відповідач у порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав та до теперішнього часу жодних будівельних робіт не розпочав. Зазначене стало підставою звернення позивача, який втратив інтерес до виконання спірного правочину, з розглядуваним позовом до суду.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони, укладаючи договір від 04.02.2021 №04-02/21, визначили свої договірні відносини, як партнерство, спільне і узгоджене співробітництво у сфері будівництва, монтажу, пусконалагоджувальних робіт, а також експлуатації автомийки, розподілу прибутку. Сторони також домовилися, що для мети спільної діяльності вони об`єднують свої грошові кошти (по 50% - 342 000,00 грн.), а також відповідач має здійснити, передбачені договором заходи, роботи з метою пуску в роботу автомийки, тобто діяти в спільних інтересах обох сторін договору.

Оцінюючи зміст укладеного сторонами договору, судова колегія дійшла висновку, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі договору про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021, який за своїм змістом та правовою природою є договором про спільну діяльність.

Отже договір про партнерство №1 від 04-02/21 правильно був кваліфікований судом першої інстанції, як договір про спільну діяльність простого товариства, правовідносини за яким врегульовані главою 77 ЦК України.

За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників (1130 ЦК України).

Відповідно до ст.1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети (ст.1132 ЦК України).

Отже сторони у цій справі об`єднали свої вклади для досягнення спільної мети, одержання прибутку.

Сторони в п.2.1 договору погодили, що даний договір укладено на невизначений строк.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1141 ЦК України договір простого товариства припиняється у разі, зокрема, відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, спеціальною нормою відповідно до спірних правовідносин є ст.1142 ЦК України, якою передбачено порядок відмови учасника від подальшої участі в договорі простого товариства та розірвання такого договору.

Так, відповідно до ч.1 ст.1142 ЦК України учасник може зробити заяву про відмову від подальшої участі у безстроковому договорі простого товариства не пізніш як за три місяці до виходу з договору. Умова про обмеження права на відмову від безстрокового договору простого товариства є нікчемною.

За умовами п.3.1 договору останній може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення не менше ніж за 6 місяців до дати його розірвання.

Як вірно зазначено Господарським судом Харківської області, відповідно до норм чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, спірний договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї зі сторін при дотриманні певного порядку, а саме, направлення письмового повідомлення не менше ніж за 6 місяців до дати розірвання договору.

У матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач у встановленому законом та умовами договору порядку звертався на адресу відповідача із відповідною заявою. Позивач не повідомляв суд про здійснення ним такого повідомлення іншої сторони за договором. Зазначені обставини (щодо не надіслання стороні відповідної заяви/ повідомлення) позивачем за текстом апеляційної скарги не спростовуються. Відповідні обставини, разом з іншим, не були спростовані представником позивача в судовому засіданні 27.06.2023.

Разом із тим, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що положення п.3.1 договору встановлюють альтернативні способи його розірвання, а саме, як за взаємною згодою сторін, так і в іншому порядку, зокрема, односторонньому, якщо на це є передбачені законом або договором підстави. При цьому з посиланням на ч.2 ст.651 ЦК України та на наявність істотного порушення договору відповідачем (роботи з побудови автомийного комплексу в порушення умов договору досі не розпочаті) апелянт стверджує про наявність правових підстав для розірвання договору про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021 за рішенням суду.

Частинами 2, 3 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3).

Отже, апелянт правильно посилається на норму ст.651 ЦК України, обґрунтовуючи можливість розірвання договору за ініціативою однієї сторони, але в договорі сторони передбачили порядок саме для одностороннього розірвання договору: договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення не менше ніж за 6 місяців до дати його розірвання.

Зміст пункту 3.1 договору кореспондується із положеннями ст.651, а також ч.1 ст.1142 ЦК України, яка є спеціальною нормою для договорів про спільну діяльність (простого товариства) і теж передбачає надіслання стороні заяви про відмову від участі у безстроковому договорі.

Посилання апелянта на не дослідження судом першої інстанції обставин суттєвого порушення відповідачем договору є не обґрунтованими. Позивачем не здійснено необхідних дій, щоб договір вважався розірваним, в тому числі за наявності істотного порушення договору іншою стороною.

Судова колегія, разом з іншим, зауважує, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Для того, щоб рівність сторін була дотримана, суд не може безапеляційно враховувати позицію однієї із сторін, у розглядуваному випадку позивача.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Харківської області про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання договору. При цьому з огляду на те, що вимога про стягнення з відповідача 342 000,00 грн. є похідною від вимоги про розірвання договору про партнерство №04-02/21 від 04.02.2021, вірним є висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для її задоволення.

Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у означеному рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У розглядуваній справі апелянту надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 02.03.2023 у справі №922/2519/22 - без змін.

З урахуванням приписів ст.129 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02.03.2023 у справі №922/2519/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження

передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.07.2023

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка