ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/969/23

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Приватного підприємства «Рома» (80316, Львівська обл., Львівський р-н, місто Рава-Руська, вулиця Воїнів Упа, будинок 42а, код: 22357406)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «МД-Техно» (08600, Київська обл., місто Васильків, вулиця Калініна, будинок 24-б, квартира 40, код: 20610628)

про стягнення 300000,00 гривень,

До Господарського суду Київської області 03.04.2023 надійшла позовна заява Приватного підприємства «Рома» (далі по тексту позивач/ПП «Рома») про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МД-Техно» (далі по тексту відповідач/ТОВ «МД-Техно») заборгованості у розмірі 300000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що ним на підставі договору від 23.12.2019 № 2/12/19 на рахунок відповідача в якості авансу перераховано грошові кошти у загальному розмірі 300000 гривень, проте відповідач взяті на себе зобов`язання щодо виконання підрядних робіт не виконав, у зв`язку з чим виникла стягувана сума заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 позовну заяву ПП «Рома» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/969/23. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується залученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 19.04.2023 відповідачем ухвали про відкриття провадження від 10.04.2023 у справі № 911/969/23, відзив на позов не подав.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ПП «Рома» (замовник) та ТОВ «МД-Техно» (виконавець) 23.12.2019 укладено договір № 2/12/19, за умовами п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання комплексу робіт із впровадження у виробництво лінії різки цегли-сирівки, укладання цегли-сирівки на полицю, укладання полиць з цеглою на сушарний візок В7 (далі устаткування), у тому числі: розробку робочої документації для будівництва фундаментів, виготовлення устаткування, виконання монтажу та пусконалагоджування устаткування. Склад робіт, вартість і терміни їх виготовлення приведені в додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору. Технічні умови, опис та склад устаткування, опис робіт приведені у додатку № 2, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п. 2.2. договору загальна сума договору складає 1299000 гривень, включаючи ПДВ 216500 гривень.

Відповідно до п. 3.1. договору оплата даного договору проводиться (відбувається) авансовими платежами згідно графіка фінансування робіт, приведеним у додатку № 3, що є невід`ємною частиною даного договору, а також згідно додаткових угод до даного договору.

Строк дії договору: початок 23.12.2019, завершення 30.06.2020 (пункт 3.2.2. договору, в редакції додаткової угоди від 10.02.2020 № 1).

Пунктом 4.1. договору визначено, що терміни виконання робіт приведені в додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору, і остаточно можуть визначатися додатковими угодами до даного договору.

Виконавець розробляє та передає замовнику робочу документацію на будівництво фундаментів під устаткування. Терміни виконання робіт приведені в додатку № 1 до даного договору (пункти 8.1., 8.2. договору).

Також сторонами укладеного договору було підписано:

- додаток № 1 до договору «Календарний план «Впровадження у виробництво лінії різки цегли-сирівки на полицю, укладання полиць з цеглою на сушарний візок В7», згідно якого остаточний термін виконання робіт, в редакції додаткової угоди від 10.02.2020 № 1, до 15.05.2020;

- додаток № 2 до договору «Технічні умови та опис робіт»;

- додаток № 3 до договору «Графік фінансування», згідно якого, в редакції додаткової угоди від 10.02.2020 № 1, оплата робіт за виготовлення устаткування здійснюється: у сумі 300000 гривень до 26.12.2019, у сумі 450000 гривень до 20.02.2020, у сумі 450000 гривень до 12.03.2020; оплата робіт за розробку робочої документації здійснюється у сумі 6000 гривень до 12.03.2020; оплата робіт за виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт здійснюється у сумі 60000 гривень до 09.04.2020 у сумі 33000 гривень до 15.05.2020;

- додаток № 4 до договору «Умови проведення монтажу та пусконалагоджувальних робіт».

Додатковою угодою від 10.02.2020 № 1 сторонами внесено зміни до умов договору щодо строку дії договору, виконання робіт та порядку оплати.

На підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату від 23.12.2019 № 1/23/12 та на виконання умов договору позивач згідно платіжного доручення від 27.12. 2019 № 1832 перерахував на рахунок відповідача 300000 гривень авансового платежу.

Проте, як стверджує позивач, відповідач покладені на нього договором обов`язки щодо виконання робіт у строки встановлені договором не виконав, документального підтвердження використання отриманого авансу не надав, а тому позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом про стягнення з ТОВ «МД-Техно» 300000 гривень невикористаного авансу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений сторонами договір є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором, який за своєю правовою природою є договором будівельного підряду та підпадає під правове регулювання глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 854 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Судом встановлено, що на виконання умов договору та на підставі виставленого відповідачем рахунку позивач перерахував на користь відповідача 300000 гривень передоплати (аванс), що підтверджується платіжним дорученням від 27.12. 2019 № 1832, отримання якого в перебігу розгляду справи відповідачем не заперечувалось.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України).

Разом з цим, додатком № 1 до договору «Календарний план «Впровадження у виробництво лінії різки цегли-сирівки на полицю, укладання полиць з цеглою на сушарний візок В7», встановлено остаточний термін виконання робіт до 15.05.2020.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Таким чином, відповідачем було отримано передоплату (аванс) за договором у розмірі визначеному додатком № 1 до договору, проте свої зобов`язання з виконання робіт за вказаним договором відповідач не виконав, про що свідчить відсутність актів приймання виконаних робіт, що в перебігу розгляду справи відповідачем не спростовано.

У статті 631 Цивільного кодексу України закріплено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Судом встановлено, що згідно з п. 3.2.2. договору, в редакції додаткової угоди від 10.02.2020 № 1, станом на дату звернення позивача з розглядуваним позовом до суду, укладений між сторонами договір є припиненим у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено (30.06.2020).

Відповідно до ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося. 910/12382/17.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду, що наведену у постанові від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17, згідно якої з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Правовий аналіз ст. 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за наявності сукупності умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання робіт у строки, визначені договором, а також доказів повернення сплаченої позивачем суми попередньої оплати, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 300000,00 гривень сплаченого, але невикористаного авансу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з ТОВ «МД-Техно» на користь ПП «Рома» 300000,00 гривень заборгованості.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Рома» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МД-Техно» (08600, Київська обл., місто Васильків, вулиця Калініна, будинок 24-б, квартира 40, код: 20610628) на користь Приватного підприємства «Рома» (80316, Львівська обл., Львівський р-н, місто Рава-Руська, вулиця Воїнів Упа, будинок 42а, код: 22357406) 300000,00 гривень заборгованості та 4500,00 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2023.

Суддя Р.М. Колесник