ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 345/1537/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Гарасимко О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача 1: ОСОБА_2

АДРЕСА_2

до відповідача 2: ОСОБА_3

АДРЕСА_2

законний представник: ОСОБА_4

АДРЕСА_2

до відповідача 3: ОСОБА_5 ,

АДРЕСА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Орган опіки і піклування Калуської міської ради в особі

Служби у справах дітей Калуської міської ради

вул. С. Бандери, 18, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За участю:

від відповідачів: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за договором відновлювальної кредитної лінії № 106/КВ-07 від 24.07.2007 в розмірі 1 270 889,39 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 у справі № 345/1537/21 позов задоволено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2022 рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 скасовано та ухвалено нове рішення яким в позові відмовлено.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2022 рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2022 скасовано та провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з порушенням правил юрисдикції загальних судів.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 справу № 345/1537/21 передано для розгляду Господарському суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 22.06.2023 судом оголошено перерву до 29.06.2023, про що представника позивача присутнього у судовому засіданні повідомлено під розписку, а представника відповідача - в режимі відео конференції.

В матеріалах справи наявні клопотання представника відповідачів про повернення позовної заяви б/н від 22.03.2023 (вх. № 4496/23 від 23.03.2023) та витребування у позивача документів б/н від 14.04.2023 (вх. № 4464/23 від 14.04.2023), а саме постанови головного державного виконавця відділу ДВС Калуського МРУЮ про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2015 із датою її надходження до ТОВ "ІК "ІФГ Капітал", які направлено до суду електронною поштою з кваліфікованим електронним підписом. Документи приєднано судом до матеріалів справи.

В обґрунтування клопотання про повернення позовної заяви б/н від 22.03.2023 (вх. № 4496/23 від 23.03.2023) представник відповідачів зазначає, що у позовній заяві відсутні відомості щодо пропуску встановленого терміну з поважних причин та відсутнє клопотання про поновлення пропущеного строку, який пропущено з поважних причин. Крім того, ні зі змісту позовної зави, ні з додаткові не вбачається факту доплати різниці судового збору за звернення до господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.12.2022 позовну заяву (вх. № 4647 від 13.04.2021) залишено без руху з наданням позивачу строку для узгодження позовної заяви з вимогами статей 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Позивачем усунено недоліки позовної заяви (вх. № 1155/23 від 23.01.2023 та вх. № 3411/23 від 02.03.2023).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позовна заява відповідала вимогам встановленим ст. 162 та 164 Господарського процесуального кодексу України, отже підстави для її повернення у суду були відсутні.

Стосовно клопотання про витребування документів представник позивача зазначає, що копія постанови, яку просить витребувати представник відповідачів наявна у матеріалах справи, а іншої копії постанови із датою її надходження до ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" у них немає.

З огляду на вищевикладене, клопотання про витребування у позивача документів не підлягає задоволенню судом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд прийняти рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, з урахуванням пояснень, які надані в судовому засіданні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.07.2007 між ТОВ "Укрпромбанк" та ФОП Копаніцьким Б. В. укладено кредитний договір № 106/КВ-07, за умовами якого останньому надано кредит на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії в розмірі 160 000 доларів США та іпотечний договір № 106/Z квіп-07, відповідно до якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 106/КВ-07 від 24.07.2007. Предметом іпотеки є нежиле приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов укладеного кредитного договору, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.2013 (справа № 5010/653/2011-3/24), яке частково змінено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 з останнього стягнуто 911 587,93 грн заборгованості за кредитним договором, процентів, комісії та пені, а також 9 115,88 грн державного мита та 230,53 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 920 934,34 грн. 10.10.2014 до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби поступив наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 625 від 28.05.2014 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" вищезазначеного боргу, 14.10.2014 відкрито виконавче провадження, а 25.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 3. ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку з смертю ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" в грудні 2015 дізналось про смерть ОСОБА_7 та звернулось з вимогами до дружини померлого ОСОБА_8 про обов`язок повернення боргу за кредитним договором, пред`явлення для огляду предмету іпотеки, передачу ключів від нерухомого майна для подальшої реалізації і погашення боргу, однак у зв`язку з відмовою представник звернувся до Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області. Звернення 18.12.2015 представника ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" зареєстроване за № 817 та відповідно до інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал національної портал національної поліції України" зареєстроване 21.12.2015 за № . Згідно договору № 31-Л від 05.09.2013, укладеного між ліквідатором ТОВ "Укрпромбанк", ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" і Національним банком України, передано активи, що перебували на балансі ТОВ "Укрпромбанк" в управління і довірчу власність ТОВ "ІК "ІФГ Капітал", в тому числі і права вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ "Укрпромбанк". ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" є правонаступником ТОВ "Укрпромбанк" за кредитними договорами, укладеними з боржниками ТОВ "Укрпромбанк" та відповідними договорами забезпечення. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 12.01.2017 ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" передало, а позивач набув всі права вимоги та інші права, що належали первісному кредиторові на підставі кредитного договору від 24.07.2007 № 106/КВ-07, укладеного між ТОВ "Укрпромбанк" та ФОП Копаніцьким Б. В. Також, на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 106/Z квіп-07 від 24.07.2007, укладеного 13.01.2017 між ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" та ОСОБА_1 , останній набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором № 106/Z квіп-07, укладеним між ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_7 17.01.2017 позивач звернувся до спадкоємців-відповідачів по справі, написавши вимогу ОСОБА_8 - дружині померлого ОСОБА_7 та представнику неповнолітніх дітей листа, в якому запропонував добровільно погасити борг, який виник в померлого чоловіка перед ТОВ "Укрпромбанк", а в зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги, перед ним, шляхом передачі предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Оскільки інші спадкоємці-діти були неповнолітніми, лист-претензію написав тільки до ОСОБА_8 , як матері неповнолітніх дітей, яка на то час була їх представником. 23.01.2017 ОСОБА_8 направила позивачу листи-повідомлення про згоду укласти договір від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей та зазначала, що поверне борг за рахунок майна, після оформлення спадщини за спадкодавцем ОСОБА_7 . 26.09.2017 приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О. В. зареєстроване право власності на спадкове майно, а саме за ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/8 частині нежилого приміщення по АДРЕСА_3 , а також за ОСОБА_8 видано право власності на 1/2 частину нежилого приміщення, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 19.03.2021. Бажаючи повернути суму боргу за договором про відступлення права вимоги, відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та ст. 4.4.1 іпотечного договору № 106квіп-07 від 24.07.2007 шляхом прийняття позивачем - іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання, останній звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області Коваленко В. С., однак рішенням від 29.11.2017 йому відмовлено у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на п. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" яким передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. 16.07.2018 позивач звернувся з позовом до Калуського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_1 16.07.2018 позивач звернувся з позовом до Калуського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу нерухомого майна ОСОБА_1 , від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку". Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.07.2020 позов задоволено, однак скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.11.2020. Весь цей час дружина ОСОБА_7 визнавала вимоги позивача, про що зокрема свідчить також заява ОСОБА_8 , яка міститься в матеріалах справи № 345/4309/17. Дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в період розгляду справи та була замінена законним представником неповнолітніх дітей на їх бабусю - ОСОБА_4 . Бажаючи скористатись позасудовим врегулюванням спору, позивач 21.12.2020 звернувся до відповідачів з письмовим повідомленням про намір продати предмет іпотеки та погасити борг, який виник переді ним в результаті заключення договору про відступлення права вимоги від 12.01.2017, однак листами від 20.01.2021 ОСОБА_2 , який вже став повнолітнім та законний представник ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 висловили незгоду з даною пропозицією. На даний час позивач бажає в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за договором відновлювальної кредитної лінії № 106/КВ-07 від 24.07.2007, з врахуванням індексу інфляції, у розмірі у 1 270 889,39 грн, звернути стягнення, відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", п. 4.5 іпотечного договору № 106квіп-07 від 24.07.2007, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно висновку оцінювача станом на 15.03.2021 вартість іпотечного майна - нежилого приміщення по АДРЕСА_3 становить 1 456 280,50 грн. З часу заключення договору про відступлення права вимоги від 12.01.2017, а також на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 106/КВ-07 від 24.07.2007, укладеного 13.01.2017 між ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" та позивачем пройшло більше трьох років. Індекс інфляції за цей період становить 138%, а тому сума відшкодування з врахуванням індексу інфляції у лютому 2021 відносно лютого 2017 становить 1 27 889,39 грн. Вважає, що строк пред`явлення вимог до спадкоємців розумінні ст. 1281 Цивільного кодексу України не пропущено, оскільки норми Цивільного кодексу України не містять імперативної норми, яка б визначала яким саме чином кредитор повинен пред`явити свої вимоги до спадкоємця (шляхом направлення претензії до нотаріальної контори, шляхом звернення з претензіями безпосередньо до спадкоємців). Вважає, що первісний кредитор та позивач протягом шести місяців від дня коли дізналися про відкриття спадщини пред`явив вимоги до спадкоємців, в тому не порушив вимоги ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. Первісним кредитором та позивачем не пропущено строк позовної давності встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України, оскільки наказ Господарського суду Івано-Франківській області № 625 від 28.05.2024 про стягнення з ОСОБА_7 на користь на користь ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" знаходився на виконанні в головного державного виконавця відділу ДВС Калуського МРУЮ до 25.06.2015, після чого винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, де було зазначено про смерть ОСОБА_7 . З приводу незгоди представника відповідачів про вартість іпотечного майна встановлену суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_9 зазначає, що оцінку проводила особа, яка на час проведення оцінки володіла сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності № 1228/17 від 20.12.2017, виданого Фондом Державного майна України, оцінка проведена неупереджено та об`єктивно. Також зазначає, що якщо предмет іпотеки буде продано на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в порядку, встановленому статтею 39 Закону України "Про іпотеку" за суму, яка перевищує 1 270 889,39 грн різниця буде зарахована відповідачам. В попередньому судовому засіданні представник позивача усно просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 911 587,93 грн, який підтверджено рішенням суду, а не 1 270 889,39 грн, як зазначено у позовній заяві, проте письмової заяви не подав.

Представник відповідачів щодо позову заперечив з підстав викладених у відзиві та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем при поданні позову у даній справі 12.04.2021 пропущено строк позовної давності встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України. Відповідач звертає увагу суду, що позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку встановленому ст. 39 Закону України "Про іпотеку" при тому, що позивач не є стороною у зобов`язанні та не є стороною у виконавчому провадженні. Крім цього, ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" та позивачу було відомо про смерть ОСОБА_7 , однак позивачем пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців встановленого ст. 1281 Цивільного кодексу України. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" не було пред`явлено вимог до спадкоємців ОСОБА_7 щодо погашення його кредитних зобов`язань. Жодного доказу надіслання ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" вимог (заяв, претензій, листів, тощо) безпосередньо спадкоємцям ОСОБА_7 чи нотаріусу, позивачем не надано: ні до Калуського міськрайонного суду, ні до Івано-Франківського апеляційного суду, а також не долучено до позовної заяви від 27.02.2023, що засвідчує, що ТОВ "ІК "ІФГ Капітал", яке є кредитором спадкодавця, не було пред`явлено вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Крім того, така вимога повинна бути пред`явлена до кожного спадкоємця окремо. Позивач з вимогами до спадкоємців ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернувся тільки 21.12.2020. Отже, позивач звернувся з вимогами до спадкоємців ОСОБА_7 через 4 роки 11 місяців 23 дні, а до спадкоємців ОСОБА_8 через 2 роки 3 місяці 26 днів. Вважає, що ціна позову не відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи. Як наслідок просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Органу опіки і піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради в судові засідання жодного разу не з`явився, однак направив до суду заяву вих. № 01-25/227 від 17.04.2023, електронною поштою без кваліфікованого електронного підпису про розгляд справи у відсутності представника та при винесенні рішення просять врахувати якнайвищі законні права та інтереси дитини-сироти ОСОБА_3 (вх. № 5824/23 від 17.04.2023), яке приєднано судом до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Враховуючи, що вищезазначена заява не скріплена електронним цифровим підписом, суд залишає її без розгляду. Заява в паперовій формі до суду не надходила.

Беручи до уваги: - приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1 та 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - належне повідомлення позивача та третю особу про дату, час та місце розгляду справи, явка яких не визнавалась судом обов`язковою; - наявність у суду всіх необхідних матеріалів (доказів) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представників позивача та третьої особи за наявними матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, 24.07.2007 між ТОВ "Укрпромбанк" та ФОП Копаніцьким Б. В. укладено кредитний договір № 106/КВ-07, за умовами якого останньому надано кредит на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії в розмірі 160 000 доларів США строком до 23.07.2012 з відсотковою ставкою: у доларах США - 14% річних, у євро - 12% річних, у гривнях - 18,5% річних на купівлю нежитлових приміщень за адресою: в м. Калуш по вул. Будівельників, 5.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань 24.07.2007 сторони уклали іпотечний договір № 106Zквіп-07, предметом якого є нежиле приміщення в АДРЕСА_3 : нежитлова будівля (цегла), зазначена в плані літерою "А", загальною площею 274,0 кв.м; навіс (метал), зазначений в плані літерою "а", загальною площею 43,7 кв.м; майстерня (цегла), зазначена в плані літерою "Б", загальною площею 45,8 кв.м; нежитлова будівля (цегла), зазначена в плані літерою "Б1", загальною площею 76,1 кв.м, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_3 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.07.2007 приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Тихан О. М. за номером № Д-955.

У 2011 році у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань ТОВ "Укрпромбанк" зверталося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Копаніцького Б. В. про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 933 201,55 грн.

На підставі договору № 31-Л від 05.09.2013 ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" стало правонаступником ТОВ "Укрпромбанк".

Як вбачається з договору про відступлення права вимоги від 12.01.2017 ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" передало ОСОБА_1 всі права вимоги на підставі кредитного договору від 24.07.2007 № 106/КВ-07 з урахуванням всіх змін та доповнень до нього. Відповідно до п. 1.2. цього договору новий кредитор отримав право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, в тому числі сплати заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, суми комісії, штрафних санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентах відповідно до умов кредитного договору в розмірі 959 119,81 грн відповідно до акту приймання-передавання в управління непроданих активів ТОВ "Укрпромбанк" від 01.10.2013.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13.01.2017 та зареєстрованим за № 56, ОСОБА_1 набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором № 106/Zквіп-07, укладеним між ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_7

24.04.2014 постановою Львівського апеляційного господарського суду (справа № 5010/653/2011-3/24) рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.2013 скасовано в частині залишення без розгляду позову про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, комісією і пенею на загальну суму 251 911,78 грн та стягнуто з ФОП Копаніцького Б. В. на користь правонаступника ТОВ "Укрпромбанк" - ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" заборгованість за кредитним договором від 24.07.2007 № 106/КВ-07 процентів, комісії та пені в розмірі 911 587,93 грн.

28.05.2014 на підставі вищезазначеного рішення суду ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" видано накази № 625 та № 626.

14.10.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

25.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку зі смертю боржника.

Отже, 12.01.2017 та 13.01.2017 на підставі договорів про відступлення права вимоги ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" передало ОСОБА_1 всі права вимоги, що належали первісному кредитору у кредитному та іпотечному договорах.

17.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_8 з пропозицією добровільно погасити борг шляхом передачі предмета іпотеки.

23.01.2017 дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 направила ОСОБА_1 повідомлення про згоду укласти від свого імені та імені своїх дітей договір про передачу предмета іпотеки в рахунок виконання боргових зобов`язань одразу після реєстрації за спадкоємцями права власності на нерухоме майно.

26.09.2017 приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О. В. зареєстроване право власності на спадкове майно, а саме за ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/8 частині нежилого приміщення по АДРЕСА_3 , а також за ОСОБА_8 видано право власності на 1/2 частину нежилого приміщення, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 19.03.2021.

27.10.2017 ОСОБА_8 зверталася до ОСОБА_1 з повідомленням про неможливість повернути борг у розмірі 956 000,00 грн у зв`язку з відсутністю коштів.

29.11.2017 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг виконкому Калуської міської ради Івано-Франківської області позивачу відмовлено у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно з посиланням на те, що під час розгляду заяви встановлено невідповідність між власниками нерухомого майна та особою іпотекодавця. А також у зв`язку з тим, що співвласниками нерухомого майна є малолітні та неповнолітні діти, тому відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що унеможливлює реєстрацію переходу права власності за іпотекодержателем.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 також померла.

21.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до спадкоємців ОСОБА_8 - відповідачів у справі з письмовим повідомленням про намір продати предмет іпотеки та погасити борг.

20.01.2021 ОСОБА_2 та законний представник ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відмовили позивачу в поверненні боргу, посилаючись на незаконність такої вимоги у зв`язку з порушенням встановленого статтею 1281 Цивільного кодексу України шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців.

За вимогами частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 546 Цивільного кодексу України передбачено можливість забезпечення виконання зобов`язання. Таке забезпечення здійснюється шляхом встановлення спеціальних способів, якими є порука, неустойка, гарантія, застава, притримання, завдаток та інші види, передбачені договором або законом.

Правочин щодо забезпечення зобов`язання є акцесорним, додатковим, виникає лише у зв`язку з основаним зобов`язанням та залежить від долі останнього.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Тобто іпотека - це вид акцесорного зобов`язання, яке нерозривно пов`язане з основним і залежить від долі основного зобов`язання.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

За статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України).

Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, праву застави банку кореспондує успадкований відповідачами обов`язок задовольнити за рахунок іпотечного майна вимоги банку за невиконання зобов`язання за кредитним договором № 106КВ-07 від 24.07.2007.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України. Тобто, стаття 1281 Цивільного кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 у справі № 6-33цс15, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду постанова від 17.04.2018 у справі № 14-53цс18.

Статтею 1282 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 Цивільного кодексу України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).

Сторонами основного зобов`язання - кредитного договору від 24.07.2007 № 106/КВ-07 - є ТОВ "Укрпромбанк" та ФОП Копаніцький Б. В. Ті ж самі сторони уклали і забезпечувальний договір іпотеки, за яким зобов`язання ОСОБА_7 перейшло до його правонаступників - спадкоємців відповідно до вимог статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України та статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Судом встановлено, що строк виконання кредитного договору № 106/КВ-07 між ТОВ "Укрпромбанк" та позичальником ОСОБА_7 визначений 23.07.2012. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 стягнуто з ФОП Копаніцького Б. В. на користь ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" - правонаступника ТОВ "Укрпромбанк" 911 587,93 грн заборгованості за кредитним договором. 14.10.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, а 25.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку зі смертю боржника. Доказів того, що про вказану постанову кредиторові не було відомо, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2022, з метою з`ясування обставин дотримання новим кредитором строку на пред`явлення вимоги до спадкоємця судом було витребувано справу № 345/3511/16-ц за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, що знаходилась на розгляді Калуського міськрайонного суду. В матеріалах згаданої справи наявна копія заяви ТОВ "ІК "ІФГ Капітал", адресована начальнику Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, зі змісту якої вбачається, що представнику ТОВ "ІФГ Капітал" Савчуку Є. Є. ще в грудні 2015 року було відомо про смерть ОСОБА_7 . Відповіддю Калуського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 29.07.2021, наданого на адвокатський запит, підтверджено факт подання такої заяви за вх. № 817, зареєстрованої в Калуському РВП ЄО.

Разом з тим, ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" у встановлений статтею 1281 Цивільного кодексу України строк не звернувся до відповідачів як спадкоємців позичальника з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка забезпечувала кредитний договір, у зв`язку з чим позивач пропустив встановлений законом строк, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права будь-якої вимоги до відповідачів за правовідносинами, що виникли на підставі вищевказаного договору.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 19.05.2021 у справі № 607/5675/18.

Стаття 1281 Цивільного кодексу України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Жодних доказів того, що ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" у визначені законом строки звертався до нотаріуса з претензіями від кредитора спадкодавця матеріали справи не містять.

Доводи позивача, що ним не пропущено строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, встановлений частиною другою статті 1281 Цивільного кодексу України, оскільки тільки 13.01.2017 набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором № 106/Zквіп-07, укладеним між ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_7 не визнаються судом обґрунтованими. При цьому суд звертає увагу, що як вбачається з копії договору, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 02.01.2016, позивачу було достовірно відомо про смерть спадкодавця ще за рік до відступлення права вимоги від ТОВ "ІК "ІФГ Капітал" згідно договору від 12.01.2017. Позивач звернувся з вимогами до спадкоємців ОСОБА_7 через 4 роки 11 місяців 23 дні, а до спадкоємців ОСОБА_8 через 2 роки 3 місяці 26 днів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, в зв`язку з пропуском преклюзивного строку для звернення кредитора з вимогою до спадкоємців.

Окрім того, судом також враховано, що позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку встановленому ст. 39 Закону України "Про іпотеку" при тому, що позивач не довів перед судом, що він є стороною у зобов`язанні та є стороною у виконавчому провадженні. Доказів заміни сторони правонаступником суду не подано.

Щодо спливу строку позовної давності про застосування якого заявлено представником відповідачів слід сказати, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак, її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного (позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 09.04.2019 у справі № 912/1104/18, від 20.09.2019 у справі № 904/4342/18).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

В частинах 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

В цьому випадку позивач не дотримався строку пред`явлення вимог до спадкоємців, визначених частиною 2 статті 1281 Цивільного кодексу України, який є преклюзивним, а тому відповідно до частини 4 цієї ж статті позбавлений права вимоги, що і є підставою для відмови у задоволенні позову.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії" навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Водночас вимога пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами.

Виходячи з аналізу вище викладеного та правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Слід сказати, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду. Така ж правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18.

За правилами, встановленими п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в позові у повному обсязі, враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 42, 129, 202, 233, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Органу опіки і піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.07.2023.

Суддя С. М. Кобецька