ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023м. ДніпроСправа № 904/2298/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-ремонти" (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг)

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг)

про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" звернулось з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості в розмірі 248426,75грн. Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №1231 від 31.12.2021 в частині своєчасної та повної оплати вартості виконаних робіт.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

01.06.2023 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що оплата за виконані роботи за договором за спірними актами здійснювалась не своєчасно та не у повному обсязі, оскільки за інформацією податкового органу ТОВ "Промремонти" перебувало у списках ризикових платників податків. Також зазначає, що на момент розгляду цієї справи відповідачем не порушені права позивача за договором, виходячи із змісту п. 7.1.11 договору.

07.06.2023 представник позивача звернувся до суду через систему "Електронний суд" з клопотанням про заміну сторони правонаступником, а саме:

- просить замінити позивача у справі №904/2298/23 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (; адреса: 50078, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, мкр-н Індустріальний, 67/19) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти" (; адреса: 50019, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, 46).

В обґрунтування наведеного клопотання зазначив наступне.

07.03.2023 було прийнято рішення №07/03 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про:

- виділення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" () - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти" ();

- передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти" активів та пасивів у вигляді частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" згідно розподільчого балансу.

11.04.2023 було прийнято рішення №1 єдиного засновника про створення Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти", яке є правонаступником по майновим і немайновим правам та обов`язкам Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" згідно з розподільчим балансом та несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти".

11.04.2023 рішенням №11/04 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" затверджено розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" у зв`язку з виділом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти", в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються.

Рішенням №11/04-1 від 11.04.2023 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" визначено перелік активів та пасивів у вигляді частини майна, грошових коштів, у тому числі кредиторської та дебіторської заборгованості по кожному контрагенту, що передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти", серед яких обліковується заборгованість відповідача - Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" по договору підряду №1231 від 31.12.2021 із зазначенням періоду та сум утворення заборгованості внаслідок виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про заміну сторони правонаступником. Замінено позивача у справі №904/2298/23 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (; адреса: 50078, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, мкр-н Індустріальний, 67/19) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові-Ремонти" (; адреса: 50019, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, 46).

Станом на 10.07.2023 позивач не надав до суду відповідь на відзив.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) було укладено договір підряду №1231 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього договору послуги з безпечного переміщення вантажів кранами ПрАТ «ПівнГЗК» згідно специфікацій (далі - «роботи»).

Замовник зобов`язується надати підряднику об`єкт для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та строки, визначені цим договором (п. 1.2 договору).

Терміни виконання робіт за цим договором, а також їх окремих обсягів (об`єктів, етапів, видів) визначаються у відповідних додатках (специфікаціях) (далі «специфікація»), які є невід`ємною частиною цього договору. У межах термінів виконання робіт, зазначених у специфікаціях, роботи виконуються на загальних умовах, без урахування вихідних, святкових та неробочих днів, якщо інше не зазначено у специфікації. Особливі умови виконання робіт можуть бути визначені в додатках (специфікаціях). Строк виконання робіт за цим договором починає обчислюватися з моменту фактичного прийняття об`єкта робіт відповідно до п.5.3 договору. У разі невчасного прийняття об`єкта робіт термін початку виконання робіт починає обчислюватися з останнього дня строку, визначеного п.5.3 цього договору (п. 2.1 договору).

Фактичний термін закінчення робіт за окремими об`єктами (обсягами, етапами, видами робіт) визначається датою підписання замовником акта приймання-передачі виконаних робіт. На підставі згоди сторін у письмовій формі також може бути визначений інший склад документів, що підтверджують фактичний термін закінчення робіт (п. 2.3 договору).

Ціна робіт відповідає рівню звичайних цін та способу виконання робіт, визначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 3.1 договору).

Вартість робіт підрядника включає відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням робіт за цим договором і плату за виконання робіт підрядником, за вирахуванням витрат замовника, понесених у зв`язку з наданням підряднику енергоносіїв, машин і механізмів для забезпечення виконання підрядником зобов`язань за цим договором (п. 3.2 договору).

Оплата замовником виконаних робіт здійснюється у строки, зазначені у відповідних специфікаціях (додаткових угодах) від дати підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі виконаних робіт з додатками або інших документів, погоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього договору, на підставі наданих підрядником рахунків в облік та податкових накладних відповідно до чинного законодавства України (п. 4.1 договору).

Оплата замовником виконаних підрядником робіт здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника (п. 4.2. договору).

За згодою сторін можливі вексельна та інші форми оплати, які не суперечать чинному законодавству України (п. 4.3 договору).

Приймання виконаних робіт здійснюється на території замовника. В окремих випадках, за попередньою домовленістю сторін (у письмовій формі), приймання виконаних робіт можливе на території підрядника або субпідрядника (п. 8.3 договору).

Зобов`язання щодо складання, оформлення та здавання в облік актів приймання-передачі виконаних робіт (або інших документів, погоджених сторонами відповідно до п. 2.3 цього договору) покладається на підрядника (п. 8.4 договору).

Оригінали актів приймання-передачі виконаних робіт (або інших документів, погоджених сторонами відповідно до п.2.3 цього договору) передаються замовнику у семи примірниках, після підписання та скріплення печаткою кожного їх примірника підрядником, із зазначенням в адресній частині реквізитів цього договору (п. 8.5 договору).

Замовник зобов`язаний після отримання актів приймання-передачі виконаних робіт (або інших документів, погоджених сторонами відповідно до п. 2.3 цього договору) провести огляд результатів виконання робіт підрядником та за відсутності недоліків прийняти їх, підписавши надані підрядником акти приймання-передачі виконаних робіт ( або інші документи, погоджені сторонами відповідно до п.2.3 цього договору). Якщо при прийманні результатів виконання робіт будуть виявлені недоліки, сторони керуються п.4.5 цього договору (п. 8.6 договору).

За невиконання або неналежне виконання умови цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Сплата неустойки не звільняє сторону від виконання прийнятих на себе зобов`язань у натурі (п. 10.1 договору).

Відповідно до п. 15.6 договору за всіма видами зобов`язань та відповідальності сторін встановлюється загальний строк позовної давності тривалістю три роки (за винятком строків позовної давності, що перевищують трирічний період відповідно до чинного законодавства України).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (п. 15.4 договору).

Цей договір діє до 31.01.2023. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих він зобов`язань (зокрема гарантійних) за цим договором (п. 15.5 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку. При цьому, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору.

Натомість, 03.01.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №4 (а.с. 19 том 1) відповідно до умов якої сторони вирішили внести зміни у спірний договір та викласти п. 15.5 в новій редакції наступного змісту:

« 15.5. Цей договір діє до 28.02.2024. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих він зобов`язань (зокрема гарантійних) за цим договором.».

Відтак, договір підряду №1231 від 31.12.2021 був чинним протягом відповідного періоду.

03.01.2023 сторони підписали специфікацію №3 до договору (а.с. 18 том 1), в якій погодили роботи, що підлягають виконанню за договором на загальну суму 24004304,72грн з ПДВ. Також сторонами погоджено умови оплати: оплата замовником виконаних робіт протягом 30 календарних днів від дати підписання актів виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору виконав роботу на загальну суму 248426,75грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками акти виконаних робіт:

- №15 від 03.04.2023 про виконання робіт на суму 35022,96грн з ПДВ (а.с. 20 том 1);

- №16 від 03.04.2023 про виконання робіт на суму 39748,28грн з ПДВ (а.с. 21 том 1);

- №17 від 03.04.2023 про виконання робіт на суму 173655,51грн з ПДВ (а.с. 22 том 1).

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату:

- №63 від 03.04.2023 на оплату виконаних робіт в розмірі 39748,28грн з ПДВ (а.с. 23 том 1);

- №64 від 03.04.2023 на оплату виконаних робіт на суму 35022,96грн з ПДВ (а.с. 24 том 1);

- №65 від 03.04.2023 на оплату виконаних робіт на суму 173655,51грн з ПДВ (а.с. 25 том 1.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за виконані роботи кошти не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 248426,75грн.

Відповідач проти цього заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за виконані роботи.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору підряду, строк його дії, умови виконання, загальна сума, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості виконаних робіт.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття виконаних робіт за зазначеними актами відповідачем також не заявлено.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку підрядника за договором підряду виконати роботи відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цих робіт.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 4.1 договору та специфікації №3 порядок розрахунків за виконані роботи, приймаючи до уваги їх прийняття відповідачем за наведеними актами, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав:

- 03.05.2023 за актом виконаних робіт №15 від 03.04.2023 на суму 35022,96грн з ПДВ, прострочення з 04.05.2023;

- 03.05.2023 за актом виконаних робіт №16 від 03.04.2023 на суму 39748,28грн з ПДВ, прострочення з 04.05.2023;

- 03.05.2023 за актом виконаних робіт №17 від 03.04.2023 на суму 173655,51грн з ПДВ, прострочення з 04.05.2023.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 248426,75грн відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За статтею 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин.

До посилань відповідача на п. 7.1.11 договору, як на підставу звільнення його від обов`язку здійснювати оплату за виконані роботи, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються викладеними обставинами.

Таким чином, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 248426,75грн.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору у розмірі 3727,00грн та витрат на правничу допомогу у загальній сумі 25000,00грн, які складаються.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи суду не подав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Оскільки станом на час ухвалення рішення позивачем не було подано доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25000,00грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування таких витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Щодо судового збору суд зазначає таке.

Під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 3727,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №315 від 24.04.2023 (а.с. 6 том 1).

З урахуванням ціни позову судовий збір становить 3726,40грн (248426,75 х 1,5% = 3726,40).

Надмірно сплачений позивачем судовий збір 0,60грн (3727,00 - 3726,40 = 0,60).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Станом на час ухвалення рішення у справі клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого ним судового збору до суду не надходило, що унеможливлює вирішення цього питання.

Водночас, за змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову всі судові витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3726,40грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-ремонти" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості в розмірі 248426,75грн задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191023) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-ремонти" (50019, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, буд. 46, ідентифікаційний код 45136133) заборгованість в розмірі 248426,75грн та витрат по сплаті судового збору у сумі 3726,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 10.07.2023.

Суддя В.О. Татарчук