РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2023Справа № 910/2199/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/2199/23

За позовом Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вул. Леонтовмича, 6; ідентифікаційний код: 35210739)

До Фізичної особи-підприємця Олешко Володимира Петровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

Про стягнення 45 122, 25 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Олешко Володимира Петровича про стягнення 45 122, 25 грн за Договором про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12/121 від 21.12.2017.

20.02.2023 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 20.02.2023 для усунення недоліків позовної заяви шляхом зазначеним в ній.

06.03.2023 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову, якою позивач усунув недоліки позовної заяви, які були встановлені ухвалою суду від 20.02.2023.

17.03.2023 Господарський суд міста Києва ухвалою відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

21.12.2017 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (позивач, сторона-1) та ФОП Олешко В. П. (відповідач, сторона-2) укладено договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12/121 (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 20 місць для платного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, пр-т Тичини, 6а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (надалі - «Фіксовані місця для паркування»), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що під «фіксованими місцями для паркування» визначено експлуатацію 20 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, пр-т Тичини, 6а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що фіксовані місця для паркування вважаються переданими в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання договору сторонами.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що він вступає в силу з 01.01.2018 та діє до 31.12.2020.

Додатковою угодою №5 від 30.12.2020 до Договору, сторони збільшити строк дії договору до 31.12.2023.

Згідно п. 3.2. Договору - розрахунок за цим Договором здійснюється шляхом оплати стороною-2 стороні-1 у розмірі 100 % щомісячного платежу не пізніше 20 числа поточного місяця, відповідно до Графіку платежів.

Додатковою угодою №6 від 18.01.2021 до Договору сторони дійшли згоди, що з 01.01.2021 плата сторони-2 стороні-1 згідно умов Договору становить 7, 79 грн з ПДВ за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу.

30.03.2022 року Київською міською радою було прийнято рішення № 4551/4592, яким було встановлено безкоштовне паркування у м. Києві.

14.05.2022 року рішенням №4577/4618 Київської міської ради було виключено п. 1.3.1. та 1.3.2. вищезазначеного рішення та відновлено платне паркування.

Позивач вказує, що з 01.04.2022 року по 16.05.2022 року КП "Київтранспарксервіс" оплата за Договором відповідачу не нараховувалась. Проте, у відповідача наявна заборгованість за експлуатацію платних міць паркування за березень 2022, (після 16.05.2022) травень 2022-листопад 2022 у розмірі 35 834, 00 грн, яку останній в порядку визначеному пунктом 3.2. Договору не сплатив.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з метою стягнення суми основного боргу, а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення 45 122, 25 грн, з яких: основний борг - 35 834, 00 грн; пеня - 5 948, 90 грн; 3% річних - 529, 83 грн; інфляційні втрати - 5 848, 90 грн.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) до кожного 20 числа поточного місяця відповідач повинен був здійснювати оплату за цей місяця користування (експлуатації) паркувальних місць.

(2) Вартість наданих послуг становить: за березень 2022 - 4 829, 80 грн; травень 2022 (після 16.05.2022) - 2 492, 80 грн; червень 2022 - 4 674, 00 грн; липень 2022 - 4 829, 80 грн; серпень 2022 - 4 829, 80 грн; вересень 2022 - 4 674, 00 грн; жовтень 2022 - 4 829, 80 грн; листопад 2022 - 4 674, 00 грн.

(3) позивачем було направлено відповідачу Акти наданих послуг за березень 2022, травень 2022-листопад 2022 без повідомлення про вручення поштового відправлення, тому 23.01.2023 позивач повторно направив оригінали актів.

(4) Акти вважаються прийнятими відповідачем згідно п. 3.5. Договору без зауважень, а отже підлягають оплаті.

(5) 29.08.2022 позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу №053/05-2098 та 28.09.2022 лист-вимогу №053/05/2367, проте станом на сьогодні існуюча заборгованість не погашена.

4. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.03.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 02125, м. Київ, вул. Алішера Навої, буд. 69, кв. 25 та була отримана відповідачем 30.03.2023 про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (№686).

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, відповідач про розгляд справи №910/2199/23 та про його право на подання відзиву повідомлений належним чином, однак, таким правом у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив від відповідача або заява про продовження/поновлення строку для його подання до суду не надходила, а відтак відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у справі виник, у зв`язку з наявністю чи відсутністю обов`язку відповідача здійснити оплату вартості наданих послуг за березень 2022, травень 2022 (після 16.05.2022) -листопад 2022.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступного.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно п. 3.2. Договору - розрахунок за цим Договором здійснюється шляхом оплати стороною-2 стороні-1 у розмірі 100 % щомісячного платежу не пізніше 20 числа поточного місяця, відповідно до Графіку платежів.

В матеріалах справи відсутній графік платежів, що укладений сторонами на 2022 рік. Проте, суд констатує, що відсутність в матеріалах справи графіку платежів не звільняє зобов`язану сторону від виконання умов договору в частині оплати фактично наданих послуг, оплата яких, в будь-якому разі здійснюється щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

В матеріалах справи наявні Акти наданих послуг за період березень 2022, травень 2022-листопад 2022, що підписані в односторонньому порядку позивачем, а саме:

Акт надання послуг №1577 від 31.03.2022 у розмірі 4 829, 80 грн;

Акт надання послуг №1894 від 31.05.2022 у розмірі 2 492, 80 грн (після 16.05.2022);

Акт надання послуг №2430 від 30.06.2022 у розмірі 4 674, 00 грн;

Акт надання послуг №2949 від 31.07.2022 у розмірі 4 829, 80 грн;

Акт надання послуг №3613 від 31.08.2022 у розмірі 4 289, 80 грн;

Акт надання послуг №4144 від 30.09.2022 у розмірі 4 674, 00 грн;

Акт надання послуг №4761 від 31.10.2022 у розмірі 4 829, 80 грн;

Акт надання послуг №5390 від 30.11.2022 у розмірі 4 674, 00 грн;

В тому числі матеріали справи містять рахунки на оплату наданих послуг за спірні періоди.

Судом встановлено, що підпунктом 1.3.2. пункту 1.3. рішення Київської міської ради від 30 березня 2022 року № 4551/4592 "Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ" у сфері паркування транспортних засобів на території міста Києва вирішено звільнити власників та користувачів транспортних засобів від оплати за послуги з користування спеціально обладнаними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Підприємством згідно з переліком, затвердженим рішенням Київської міської ради, а також звільнити від оплати суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування у відповідності укладених договорів з Підприємством.

Однак, вищевказаний пункт рішення Київської міської ради від 30 березня 2022 року № 4551/4592 був виключений відповідно до пункту 5 рішення Київської міської ради від 14 травня 2022 року № 4577/4618 "Про відновлення роботи автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності" з 16 травня 2022 року.

Таким чином, у період з 1 квітня 2022 по 16 травня 2022 року позивач не здійснював нарахування відповідачеві плати за експлуатацію фіксованих місць паркування за спірним договором.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що сторона-1 зобов`язана не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, підготувати в двох примірниках акт здачі наданих послуг. Сторона-2 зобов`язана не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, отримати акт здачі наданих послуг, протягом п`яти робочих днів підписати його та повернути стороні-1 один примірник акту.

Якщо в установлений строк сторона-1 не одержить підписаний акт здачі наданих послуг або мотивовану відмову від його підписання, послуги вважаються прийнятими без зауважень (п. 3.5. Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що 23.01.2023 позивач направив відповідачеві лист за вих. №053/05-252 з підписаними Актами надання послуг за спірний період з боку позивача. Проте, судом згідно трекінгу відстеження поштового відправлення №133 встановлено, що лист від 23.01.2023 не було отримано відповідачем, проте не отримання надісланого листа та актів не можна ставити у провину позивачеві, оскільки, умовами договору обов`язок отримання та повернення підписаних актів наданих послуг покладено саме на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять доказів надання відповідачем мотивованої відмови від підписання актів надання послуг з експлуатації фіксованих місць паркування, акти надання послуг № 1577 від 31.03.2022, № 1894 від 31.05.2022, № 2430 від 30.06.2022, № 2949 від 31.07.2022, № 3613 від 31.08.2022, № 4144 від 30.09.2022, № 4761 від 31.10.2022 та № 5390 від 30.11.2022 на загальну суму 35 834, 00 грн вважаються прийнятими відповідачем без зауважень.

При цьому, вартість наданих послуг, що визначена в Актах надання послуг відповідає розміру плати, що визначений сторонами Додатковою угодою №6 від 18.01.2021 до Договору (вступила в силу з 01.01.2021), а саме 7, 79 грн з ПДВ за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг у березні 2022, травні 2022-листопаді 2022 суду не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 35 834, 00 грн.

Щодо пені, інфляції та 3 % річних, суд зазначає наступне.

За прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати вартості наданих послуг позивач просить стягнути пеню за періоди надання послуг червень 2022-листопад 2022 у розмірі 5 848, 90 грн, а також 3 % річних у розмірі 529, 83 грн та інфляцію за періоди надання послуг березень 2022, травень 2022-листопад 2022 у розмірі 2 909, 52 грн.

Згідно п. 4.2. Договору, у разі порушення сторгоною-2 строків здійснення оплати, встановлених цим договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши проведені позивачем розрахунки, суд встановив, що за окремі місяці в яких надавались послуги, позивач не вірно визначив початки боргових періодів, зокрема, без дотримання приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України. Так, останнім днем строку виконання відповідачем зобов`язань за серпень 2022 буде 22.08.2022, оскільки, 20.08.2022 та 21.08.2022 вихідні дні (субота та неділя), отже борговий період розпочинається з 23.08.2022. Так само останнім днем строку виконання зобов`язань за листопад 2022 буде 21.11.2022, оскільки 20.11.2022 вихідний день (неділя), отже борговий період розпочинається з 22.08.2022.

Щодо інших періодів надання послуг, позивач вірно визначає початки прострочення виконання зобов`язань. Проте, нарахування пені за червень 2022 та липень 2022 позивач провів без врахування частини 6 статті 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умови договору не містять домовленостей сторін щодо збільшення періоду нарахування пені.

Отже, нарахування пені за прострочення наданих послуг в червні 2022 розпочалось 21.06.2022 та закінчилось 21.12.2022, а за прострочення наданих послуг в липні 2022 розпочалось 21.07.2022 та закінчилось 21.01.2023, а не 01.02.2023 як визначає позивач.

Отже, провівши власний розрахунок заявлених сум до стягнення, керуючись при цьому ч. 5 ст. 254 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України, суд, за допомогою ІПС «Прецедент» встановив, що дійсна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 5 487, 57 грн (а не 5 848, 90 грн як зазначає позивач), сума 3 % річних становить 525, 71 грн (а не 529, 83 грн як зазначає позивач), сума інфляційних втрат становить 2 718, 29 грн (а не 2 909, 52 грн як зазначає позивач).

Отже, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині частково у розмірі, що встановлений судом вище.

6. Щодо розподілу судових витрат.

Позивач в позові зазначив, що ним понесені судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2 684, 00 грн.

За загальним правилом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте без урахування зменшеного судом розміру неустойки, оскільки, в даному випадку суд користується наданим йому правом на зменшення штрафних санкцій, а позовні вимоги є обґрунтованими у заявленому позивачем розмірі та підлягали б задоволенню в обсязі визначеного судом, якби розмір неустойки не було зменшено.

Проте, відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене та те, що в даному випадку спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд дійшов висновку в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України покласти судовий збір на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» до Фізичної особи-підприємця Олешко Володимира Петровича про стягнення 45 122, 25 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Олешко Володимира Петровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вул. Леонтовмича, 6; ідентифікаційний код: 35210739) 35 834 (тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн 00 коп. - основного боргу, 5 487 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн 57 коп. - пені, 525 (п`ятсот двадцять п`ять) грн 71 коп. - 3 % річних, 2 718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн 29 коп. - інфляційних втрат, а також 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 361, 33 грн, 3 % річних у розмірі 4, 12 грн, інфляційних втрат у розмірі 191, 23 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких