УХВАЛА

29 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/5316/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» - Макарчук Л.Л. (в порядку самопредставництва),

відповідача-1 - державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» - не з`явився,

відповідача-2 - громадської організації «Смарт сіті хаб» - Купайгородський Е.О. - адвокат (ордер від 29.05.2023),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - товариства з обмеженою відповідальністю «Діджитал Солюшнс» - Купайгородський Е.О. - адвокат (ордер від 14.06.2023),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання громадської організації «Смарт сіті хаб»

про ухвалення рішення про розподіл судових витрат

у справі № 910/5316/21

за позовом комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр»)

до державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (далі - ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій») та громадської організації «Смарт сіті хаб» (далі - ГО «Смарт сіті хаб»),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - товариство з обмеженою відповідальністю «Діджитал Солюшнс» (далі - ТОВ «Діджитал Солюшнс»),

про визнання недійсним свідоцтва на торговельну марку,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на рішення господарського суду міста Києва від 31.08.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 у справі № 910/5316/21; призначено її розгляд на 15.06.2023 о 12:00.

У судовому засіданні 15.06.2023 представник ГО «Смарт сіті хаб» заявив усне клопотання - у випадку залишення касаційної скарги позивача без задоволення покласти на позивача витрати відповідача-2 на правову допомогу згідно з рахунком.

У судовому засіданні 15.06.2023 Суд згідно з протокольною ухвалою долучив наданий представником відповідача-2 документ (рахунок-фактуру) до матеріалів справи.

Постановою Верховного Суду від 15.06.2023 касаційну скаргу КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 31.08.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 у справі № 910/5316/21 - без змін.

Згідно з ухвалою Суду від 20.06.2023 клопотання ГО «Смарт сіті хаб» про ухвалення рішення про розподіл судових витрат у справі призначено до судового розгляду на 29.06.2023.

Від КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» 28.06.2023 надійшли письмові пояснення (письмові заперечення) на клопотання ГО «Смарт сіті хаб» про ухвалення рішення про розподіл судових витрат у справі, за змістом яких позивач просить Суд у задоволення клопотання відповідача-2 відмовити, а розмір витрат ГО «Смарт сіті хаб» на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення, зменшити до 0 грн.

Також від КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» 28.06.2023 надійшло клопотання про зменшення розміру витрат ГО «Смарт сіті хаб» на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення, до 0 грн.

Відповідно до частин другої та третьої статті 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частини друга та третя статті 126 ГПК України передбачають, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція послідовно викладалася Верховним Судом, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 902/844/18, від 31.05.2022 у справі № 927/728/21, від 07.09.2022 у справі № 916/2348/21, від 09.03.2023 у справі № 925/1758/21, від 29.03.2023 у справі № 906/945/21, і Суд у справі № 910/5316/21 не вбачає підстав для відступу від неї.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, зокрема, про те, що за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Водночас в силу імперативної норми закону, а саме частини дев`ятої статті 80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), які подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Стаття 129 ГПК України не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу (у даному випадку, рахунку-фактури від 15.06.2023 № 3/06-2023) іншій стороні. Проте відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог статті 80 ГПК України.

Подібний правовий висновок тенденційно викладався Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/2821/18, у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 902/844/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/18646/19, у постанові Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 5019/1274/11, і Суд у справі № 910/5316/21 не вбачає підстав для відступу від нього.

Отже, в силу імперативної норми закону, а саме, частини дев`ятої статті 80 ГПК України, рахунок-фактура від 15.06.2023 № 3/06-2023, який наданий відповідачем-2 Суду на підтвердження витрат ГО «Смарт сіті хаб» на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції без надання доказів надсилання (надання) його копії іншим учасникам справи, - не береться Судом до уваги.

Інших доказів на підтвердження складу та розміру витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу адвоката в суді касаційної інстанції матеріали справи № 910/5316/21 не містять, що не заперечувалося і представником ГО «Смарт сіті хаб» у судовому засіданні 29.06.2023.

Частиною четвертою статті 13 ГПК унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, підстави для ухвалення додаткового рішення за клопотанням ГО «Смарт сіті хаб» про розподіл судових витрат, - відсутні.

За наведених обставин у задоволенні клопотання КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зменшення розміру витрат ГО «Смарт сіті хаб» на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення, до 0 грн. Суд відмовляє.

Керуючись статтями 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити громадській організації «Смарт сіті хаб» у прийнятті додаткового рішення по справі № 910/5316/21 про розподіл судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова