ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 Справа № 917/123/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро", вул. Академіка Глушка, буд. 29, оф. 623, м. Одеса, Одеська область, 65104

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід", вул. Аеродромна, буд. 1/1, м. Лохвиця, Лохвицький р-н, Полтавська область, 37200

про стягнення 616 655,46 грн,

Секретар судового засідання Теницька С.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 20.06.2023 р.

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" 616 655,46 грн заборгованості (основний борг), що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 18.07.2022 року між сторонами Договору № 1807-22/РС про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копія Договору №1807-22/РС від 18.07.2022; копія Додатку №1 - Заявка №1 від 18.07.2022; копія Вимоги №1 вих. № 83/04-01 від 23.12.2022 ; копія Доказів направлення Вимоги №1 з додатками цінним листом; копія Доказів направлення Вимоги №1 з додатками електронною поштою; копія Електронного листа від 30.08.2022; копія Акту надання послуг № 44535 від 27.07.2022 та реєстр до нього; копія Акту надання послуг № 44555 від 27.07.2022 та реєстр до нього; копія Рахунку на оплату № 44535 від 27.07.2022; копія Рахунку на оплату № 44555 від 27.07.2022; копія Податкової накладної № 249 від 27.07.2022 та квитанція до неї; копія Податкової накладної № 250 від 27.07.2022 та квитанція до неї; копія Акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: 18.07.2022 - 23.12.2022; копія Доказів направлення Акту звірки цінним листом; копія Доказів направлення Акту звірки за допомогою M.E.Doc; копія Платіжного доручення № 6225 від 12.08.2022; копія Платіжного доручення № 6276 від 15.08.2022; копія Платіжного доручення № 6292 від 16.08.2022; копія Платіжного доручення № 6340 від 18.08.2022; копія Платіжного доручення № 6370 від 19.08.2022; копія Платіжного доручення № 6425 від 22.08.2022; копія Платіжного доручення № 6440 від 23.08.2022; копія Платіжного доручення № 6448 від 24.08.2022; копія Платіжного доручення № 6490 від 25.08.2022; копія Платіжного доручення № 6602 від 26.08.2022; копія Платіжного доручення № 6664 від 29.08.2022; копія Платіжного доручення № 6680 від 31.08.2022; копія Платіжного доручення № 6701 від 31.08.2022; копія Платіжного доручення № 6708 від 02.09.2022; копія Платіжного доручення № 6745 від 06.09.2022; копія Платіжного доручення № 6749 від 06.09.2022; копія Платіжного доручення № 6811 від 07.09.2022; копія Платіжного доручення № 6820 від 08.09.2022; копія Платіжного доручення № 6912 від 12.09.2022; копія Товарно-транспортна накладної №4295 від 18.07.2022; копії Товарно-транспортної накладної №4296 від 18.07.2022 та інших Товарно-транспортних накладних, зазначених нижче за текстом рішення.

Відповідач надав суду відзив вх. № 2207 від 20.02.2023 р., за мотивами якого проти позову заперечує, зазначаючи наступне :

- твердження позивача про те, що у відповідності до ч. 1 ст. 641 ЦК України позивачем зроблено пропозицію (оферту) відповідачу шляхом направлення ТОВ «Райз - Схід» Договору № 1807-22/РС про надання транспортно експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2022 року та Додаток №1 (Заявка № 1 від 18.07.2022) підписані директором "ТЕК Спецтранс-Агро", не підтверджуються фактичними обставинами справи, оскільки позивач не надав суду доказів направлення/отримання відповідачем вказаних проектів договорів;

- надана позивачем до позову копія акту надання послуг №44555 від 27.07.2022 року та копія реєстру до акту №44555 від 27.07.2022 року, що містять інформацію про понаднормовий простій на розвантаженні за маршрутом: м. Умань, Черкаська область - м. Рені Одеська область, містить загальну суму відшкодування простою в розмірі 135 999, 48 грн. (в т.ч. ПДВ: 22 668, 58 грн), не підписані стороною відповідача. Отже, відповідач стверджує, що зазначена вимога не може бути прийнята судом, так як підстави для пред`явлення такої вимоги не зафіксовані у визначений законом належний спосіб.

Позивач надав суду відповідь на відзив вх. № 2454 від 27.02.2023 року, у якій спростовує заперечення відповідачем позовних вимог.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

23.01.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення 616 655,46 грн заборгованості (основний борг), що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 18.07.2022 року між сторонами Договору № 1807-22/РС про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2023 року справу № 917/123/23 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 25.01.2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Суд ухвалою від 15.02.2023 року клопотання відповідача (вх. № 2001 від 15.02.2023) про перехід до розгляду справи № 917/123/22 за правилами загального позовного провадження задовольнив, ухвалив справу № 917/123/23 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 14.03.2023 року на 11:00 год.

Суд ухвалою від 03.03.2023 відмовив у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з огляду на відсутність технічної можливості суду.

Суд ухвалою від 14.03.2023 відклав підготовче судове засідання на 27.03.2023 року на 11:00 з огляду на незабезпечення представництва сторонами та задовольнив клопотання позивача про участь в судовому засіданні у справі №917/123/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 27.03.2023 року суд оголосив протокольну ухвалу про продовження підготовчого судового засідання на 30 днів, про перерву у підготовчому судовому засіданні, наступне підготовче засідання призначив на 27.04.2023 року на 11:00 год з участю представника позивача у режимі відеоконференції.

Суд ухвалою від 27.04.2023 відклав підготовче судове засідання на 25.05.2023 р. на 13:30, ухвалив провести судове засідання 25.05.2023 о 13:30 годині за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро" (позивача) Спектора Юрія Ісайовича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EasyCon, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів вх. № 3791 від 27.03.2023 року в редакції клопотання вх. № 5306 від 26.04.2023 року, витребував у Південного Міжрегіонального Управління ДПС по роботі з великими платниками податків інформацію у формі витягу з Додатків №1 до податкової декларації з податку на додану вартість, поданих платником податків ТОВ Райз-Схід (; адреса: 37200, Полтавська обл., Лохвицький р-н, м. Лохвиця, вул.Аеродромна, буд.1/1) за період липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, в частині, що підтверджує відображення в податковій звітності ТОВ Райз-Схід () проведення господарських операцій з ТОВ ТЕК Спецтранс-Агро ().

На виконання вимог суду листом вх. № 6398 від 22.05.2023 Південне Міжрегіональне Управління ДПС по роботі з великими платниками податків надало суду копії додатків № 1 до податкової декларації з податку на додану вартість, поданих платником податків ТОВ Райз-Схід за період липень, серпень 2022 року та повідомило суд про відсутність між сторонами у справі господарських взаємовідносин у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2022 року.

Суд ухвалою від 25.05.2023 закрив підготовче провадження у справі 917/123/23 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 20.06.2023 року на 10:00.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 20.06.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач представництво у судове засідання жодного разу не забезпечив, причин цього суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Останній був належним чином за місцезнаходженням згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та покладені на нього судом обов`язки, про що свідчать матеріали справи.

20.06.2023 у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро" (далі- виконавець) зробив пропозицію (оферту) Товариству з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (далі - замовник) укласти Договір №1807-22/РС про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2022 (далі - Договір, т.с. 1, а.с. 32-38).

У Договорі визначено наступне :

- в порядку та на умовах визначених цим Договором, Замовник (Відповідач) доручає, а Виконавець (Позивач) зобов`язується організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом, на підставі надісланих заявок та товарно-транспортних накладних (надалі за текстом договору - «ТТН») до відповідного пункту призначення у встановлений Договором та/або Заявкою строк та видати його Вантажоодержувачу (надалі - Послуги), а Замовник (Відповідач) зобов`язується сплатити Виконавцю (Позивачу) за організацію перевезення вантажу узгоджену Сторонами плату (п.1.1. Договору);

- Сторони підтверджують, що укладення та виконання ними цього Договору не суперечить нормам чинного законодавства України та відповідає його вимогам (зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів, погоджень та сертифікації), а також підтверджує те, що укладання та виконання ними цього Договору не суперечить цілям діяльності Сторін, положенням їх установчих документів чи інших локальних актів (п. 1.2. Договору);

- Заявки на перевезення сторони можуть узгоджувати за допомогою електронної пошти до обміну оригіналами (п.1.3. Договору);

- обсяг вантажу (кількість, вага брутто), маршрут перевезення, вартість наданих робіт (послуг) та інші істотні умови, визначаються в актах виконання робіт (надання послуг) та/або Заявках на перевезення (п. 1.4. Договору);

Договір №1807-22/РС від 18.07.2022 містив Додаток №1 до Договору - Заявку №1 від 18.07.2022 (т.с. 1, а.с. 39), якою було визначено істотні умови перевезення :

- вантажовідправник/адреса завантаження: ТОВ «Дистрибуційна компанія Агротех», Україна, Черкаська обл., м. Умань, вул. Деревянка, буд. 2;

- вантажоодержувач /адреса розвантаження: вул. Дунайська, 188, м. Рені Одеської обл.;

- вантаж: кукурудза;

- вага/об`єм: 1377,28 т;

- час, дата завантаження: 18.07.2022р;

- час, дата розвантаження: 20.07.2022р;

- вартість/ціна транспортно-експедиторських послуг: 2700 грн/т з ПДВ;

- відповідальні особи виконавця та вантажовідправника (замовника).

За даними позивача Оферта (Договір та Додаток №1 (Заявка №1 від 18.07.2022) була підписана директором "ТЕК Спецтранс-Агро" Кравченко Д.А. та направлені відповідачу.

Факт виконання позивачем умов Договору з перевезення 1377,28 т кукурудзи та факт прийняття відповідачем вказаної оферти та укладання Договору №1807-22/РС від 18.07.2022р. та Додатку №1 (Заявки №1 від 18.07.2022) підтверджується складеними та підписаними 18.07.2022, 19.07.2022, 20.07.2022 та 21.07.2022 наступними товарно-транспортними накладними (копії наявні у матеріалах справи, т.с. 1, а.с. 88-143) : Товарно-транспортної накладної №4295 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4296 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4297 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4298 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4299 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4300 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4301 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4302 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4303 від 18.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4304 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4305 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4306 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4307 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4308 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4309 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4310 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4311 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4312 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4313 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4314 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4315 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4316 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4317 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4318 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4319 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4320 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4324 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4325 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4326 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4328 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4329 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4330 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4331 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4332 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4333 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4334 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4335 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4336 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4337 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4338 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4339 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4340 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4341 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4345 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4346 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4347 від 19.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4350 від 20.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4351 від 20.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4352 від 21.07.2022; копія Товарно-транспортної накладної №4353 від 21.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4354 від 21.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4356 від 20.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4356 від 21.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4357 від 20.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4357 від 21.07.2022; Товарно-транспортної накладної №4358 від 21.07.2022.

Відповідач на виконання умов Договору здійснив часткову оплату отриманих послуг у сумі 3 238 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень (т.с. 1, а.с. 69-87), в яких відповідач зазначив призначення платежу «оплата за послуги згідно Договору № 1807-22/РС від 18.07.2022», а саме : №6225 від 12.08.2022, №6276 від 15.08.2022, №6292 від 16.08.2022, №6340 від 18.08.2022, №6370 від 19.08.2022, №6425 від 22.08.2022, №6440 від 23.08.2022, №6448 від 24.08.2022, №6490 від 25.08.2022, №6602 від 26.08.2022, №6664 від 29.08.2022, №6680 від 31.08.2022, №6701 від 31.08.2022, №6708 від 02.09.2022, №6749 від 06.09.2022, №6745 від 06.09.2022, №6811 від 07.09.2022, №6820 від 08.09.2022, №6912 від 12.09.2022.

На виконання умов Договору позивачем були складені Акти надання послуг № 44535 від 27.07.2022р. на суму 3 718 656,00 грн та № 44555 від 27.07.2022 на суму 135 999,46 грн (копії наявні у матеріалах справи, т.с. 1, а.с. 52 та 54), а також рахунки на оплату № 44535 від 27.07.2022 та № 44555 від 27.07.2022 (копії наявні у матеріалах справи, т.с. 1, а.с. 56 та 57).

Крім того, по факту перевезення було позивачем складено відповідні податкові накладні та зареєстровано їх у Єдиному державному реєстру податкових накладних, а саме : податкова накладна № 249 від 27.07.2022 на суму 3 718 656,00 грн та податкова накладна № 250 від 27.07.2022 на суму135 999,46 грн (копії наявні у матеріалах справи, т.с. 1, а.с. 58-59 та 61-62).

Факт відображення в податковій звітності відповідача проведення вказаних господарських операцій з позивачем підтверджується Додатком № 1 до податкової декларації з Податку на додану вартість, поданих відповідачем за період у липні та серпні 2022 (копії наявні у матеріалах справи, т.с. 2, а.с. 74-81).

З огляду на невиконання відповідачем умов Договору щодо оплати отриманих послуг позивачем 23.12.2022 було направлено на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення Вимогу №1 вих. № 83/04-01 від 23.12.2022, в додатки до якої повторно було залучено вищезазначені Рахунки, Акти надання послуг та Податкові накладні з доказами їх реєстрації в ЄРПН. Крім того, дана вимога з додатками була направлена позивачем на електронну адресу відповідача, яка зазначена у Договорі (копія вимоги та доказів її направлення наявні у матеріалах справи, т.с. 1, а.с. 40-48).

У даній вимозі позивач просив відповідача невідкладно, але не пізніше 13.01.2023 повернути з підписом направлені для підписання на адресу Відповідача Акти наданих послуг: №44535 від 27.07.2022 і №44555 від 27.07.2022, що додаються, або у той самий строк письмово заявити свої вмотивовані зауваження до доданих актів; невідкладно, але не пізніше 13.01.2023 сплатити на рахунок позивача суму боргу у розмірі 616 655,46 грн.

За даними позивача відповідач умов Договору щодо оплати отриманих послуг в повному обсязі не виконав, а саме : відповідачем повністю оплачено отримані послуги за Актом надання послуг № 44555 від 27.07.2022 на суму 135 999,46грн та частково за Актом надання послуг № 44535 від 27.07.2022. З огляду на зазначене станом на 16.01.2023 сума основного боргу відповідача складає 616 655,46 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 616 655,46 грн заборгованості (основний борг), що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 18.07.2022 року між сторонами Договору № 1807-22/РС про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Матеріалами справи підтверджується наступне :

- позивач зробив пропозицію (оферту) відповідачу укласти Договір №1807-22/РС про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2022;

- у Додатку №1 до Договору (Заявці №1 від 18.07.2022) було визначено істотні умови перевезення;

- на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 3 854 655,00 грн, що підтверджується, зокрема, зазначеними у описовій частині ТТН. Дані послуги позивачем було виконано належним чином;

- відповідачем не було пред`явлено позивачу жодних претензій щодо нестачі та/або псування вантажу при наданні послуг. На наявність таких відповідач не посилається;

- на виконання умов Договору відповідач здійснив часткову оплату отриманих послуг у сумі 3 238 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень (т.с. 1, а.с. 69-87), в яких відповідач зазначив призначення платежу «оплата за послуги згідно Договору № 1807-22/РС від 18.07.2022».

Здійснення Відповідачем оплат на рахунок позивача за надані ним послуги з перевезення вантажів з посиланням на Договір є діями, що свідчать про визнання Відповідачем свого обов`язку з оплати саме за Договором № 1807-22/РС від 18.07.2022.

При цьому, відповідно до приписів п. 4 ст. 236 ГПК України судом враховано висновки Верховного суду, викладені у постановах від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 та від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Отже, в даному випадку сторонами було укладено в простій письмовій формі договір про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, оскільки послуги були надані позивачем і прийняті відповідачем, що зафіксовано у змісті товарно-транспортних накладних про вчинення сторонами відповідних дій та проведенні відповідачем часткової оплати.

Відповідно до ч. 1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі - ч. 2 ст. 909 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до абзацу двадцять сьомого Глави 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до ч. 1 ст.306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до ч. 1 ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.2 ст.307 ГК України Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, / забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ч. 1 ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до п.14.4 Глави 14 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться Замовником на підставі рахунку Перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних. Рахунок за виконані перевезення виписується на підставі належним чином оформлених товарно-транспортних накладних.

Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо надання ним послуг. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не оплатив отримані послуги у повному обсязі та у визначені строки.

При цьому, суд зазначає наступне.

У разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній у період здійснення спірної поставки товару).

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.

У постанові Верховного суду від 03.06.2022 року у справі № 922/2115/19 наведено правову позицію про те, що якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.

Судом оцінюються як допустимі надані позивачем податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, враховуючи фактичні дії як позивача так і відповідача щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку надання спірних послуг, оскільки факт відображення в податковій звітності відповідача проведення господарських операцій з позивачем підтверджується Додатком № 1 до податкової декларації з Податку на додану вартість, поданих відповідачем за липень 2022 (рядок 108) та серпень 2022 (рядок 111), які надані Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків в порядку ст. 81 ГПК України (т.с. 2, а.с. 74-81).

Судом не оцінюються як обґрунтовані посилання відповідача, надана позивачем до позову копія акту надання послуг №44555 від 27.07.2022 року та копія реєстру до акту №44555 від 27.07.2022 року на загальну суму відшкодування простою в розмірі 135 999, 48 грн. (в т.ч. ПДВ: 22 668, 58 грн) не підписані стороною відповідача, а тому зазначена вимога не може бути прийнята судом, оскільки даний акт є оплачений відповідачем.

При цьому, суд враховує, що відповідач не наводить заперечень щодо Акту надання послуг № 44535 від 27.07.2022 щодо надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню кукурудзи вагою 1377,28 тон маршрутом: м. Умань, Черкаська область - м. Рені, Одеська область на суму 3 718 656,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду в п. 91 Постанови від 25.05.2021р. у справі №461/9578/15-ц дала тлумачення доктрині забороні суперечливої поведінки : Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 рок справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (забороні суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit vei contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісно Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокре поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них»

Поданий Відповідачем відзив по справі є прикладом непослідовної суперечливої поведінки, коли Відповідач заперечує очевидні факти, які визнавав до початку судового розгляду.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих позивачем податкових накладних у сукупності з іншими доказами у справі з урахуванням встановленого ст. 79 ГПК України стандарту доказування, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 121 047,92 грн основного боргу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 9 249,83 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (вул. Аеродромна, буд. 1/1, м. Лохвиця, Лохвицький р-н, Полтавська область, 37200, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК Спецтранс-Агро" (вул. Академіка Глушка, буд. 29, оф. 623, м. Одеса, Одеська область, 65104, ) 616 655,46 грн. основного боргу та 9 249,83 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

3. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30.06.2023

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик