ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"04" липня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/566/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши заяву № 137 від 05.06.2023 Інституту луб`яних культур Національної академії аграрних наук України, м. Глухів Сумської області про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо», с. Ботар Виноградівського району Закарпатської області, 268 005,96 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Інститут луб`яних культур Національної академії аграрних наук України 20.06.2023 звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» 268 005,96 грн заборгованості за поставлений товар (насіння конопель) за договором купівлі-продажу № 22/02 від 22.02.2022.

Вимоги заявника обґрунтовані порушенням боржником умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Дослідивши матеріали заяви № 137 від 05.06.2023 про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наведене нижче.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Частиною першою статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За загальним правилом при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 155 ГПК України).

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Водночас, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Із змісту поданої Інститутом луб`яних культур Національної академії аграрних наук України заяви слідує, що заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» 268 005,96 грн заборгованості за поставлений товар (насіння конопель) за договором купівлі-продажу № 22/02 від 22.02.2022. У підтвердження виконання своїх зобов`язань з поставки товару за вказаним договором заявник вказує про накладну № 11 від 19.05.2022, проте до заяви про видачу судового наказу таку накладну не додано.

Водночас, як вбачається з пунктів 3.1., 3.2., 3.4. укладеного сторонами договору, Покупець повинен сплатити Продавцю за Товар суму у розмірі 54 000,00 грн протягом семи календарних днів з моменту отримання від Продавця рахунку на оплату Товару. Решту суми, а саме 214 005, 96 грн Покупець повинен сплатити Продавцю до 01 вересня 2022 року. Продавець зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну належним чином оформлену та складену в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України в програмі «M.E.DOS ІS» з електронним підписом уповноваженої особи Продавця, а також зареєстровану податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог ст. 201.10 Податкового кодексу України.

Крім того, згідно з п. 4.1. вказаного договору Товар перестає бути власністю Продавця і переходить у власність Покупця після підписання Сторонами видаткової накладної або акту приймання-передачі Товару.

Таким чином заявник до заяви про видачу судового наказу не додав доказів, що її обґрунтовують:

- не надав накладну № 11 від 19.05.2022;

- не надав доказів направлення (отримання Покупцем) рахунків на підставі яких здійснюється оплата за поставлений товар ( п. 3.1. Договору).

Враховуючи зазначене, заявником не додано доказів, які доводять відсутність спору щодо заявленої вимоги станом на момент звернення до суду та виникнення у нього права грошової вимоги до боржника, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, згідно п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Інституту луб`яних культур Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» про стягнення 268 005,96 грн заборгованості за поставлений товар (насіння конопель) за договором купівлі-продажу № 22/02 від 22.02.2022.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Інституту луб`яних культур Національної академії аграрних наук України у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіса Біо» про стягнення 268 005,96 грн заборгованості за поставлений товар (насіння конопель) за договором купівлі-продажу № 22/02 від 22.02.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Р.М. Лучко