ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2023 р. Справа№ 910/14495/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Прудка О.В. за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінор ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023

у справі №910/14495/22 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінор ЛТД"

про вилучення майна та стягнення 643 790 грн 00 коп.,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінор ЛТД" (далі - відповідач), у якому просило суд:

- вилучити та передати власнику - позивачу об`єкт лізингу, а саме: сільськогосподарську техніку: Оприскувач самохідний Bargam Grimac 3500, 2018 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський): S15275 , державний реєстраційний номерний знак: 81903АА ;

- стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (штраф) за неповернення об`єкту лізингу, нарахованої за період з 15.05.2022 по 25.05.2022 за Договором фінансового лізингу №210714-5/ФЛ-Ю-С від 14.07.2021 року (далі - Договір) у розмірі 643 790,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов Договору відповідач прострочив сплату чергових лізингових платежів за період березня-травня 2022 року, у зв`язку із чим позивач повідомив про відмову від договору, його розірвання та необхідність повернення об`єкту лізингу, однак відповідач у встановлений строк об`єкт лізингу не повернув, що є підставою для застосування неустойки (штрафу).

Відповідач, заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, посилався на те, що позивач невірно визначився із способом захисту порушеного права, в частині вимоги про вилучення та передачі власнику об`єкта лізингу, що є підставою для відмови в позові у цій частині; невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань було спричинено форс-мажорними обставинами, а саме введення на території України воєнного стану, що підтверджується повідомленням на сайті Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України), тому відсутні підстави для задоволення цих позовних вимог.

В процесі розгляду справи позивачем була подана заява про залишення без розгляду частини позовних вимог, відповідно до яких позивач просив суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині вилучення та передачі власнику об`єкту лізингу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2023 року позовні вимоги про вилучення та передачу власнику об`єкту лізингу, а саме, сільськогосподарську техніку: оприскувач самохідний Bargam Gramac 3500 2018 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) S15275 , державний реєстраційний знак 81903АА , залишено без розгляду.

В іншій частині позов задоволено повністю.

З Товариства з обмеженою відповіда льністю "Мінор ЛТД" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповіда льністю "Бест Лізинг" неустойку в розмірі 643 790 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9656 грн 85 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мінор ЛТД" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні неустойки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань було спричинено форс-мажорними обставинами, а саме введення на території України воєнного стану, що підтверджується повідомленням на сайті ТПП України; суд має право зменшити розмір санкцій, якщо вони надмірно великі порівняно із збитками кредитора; відповідач просив повністю відмовити у стягненні неустойки, оскільки за час користування лізинговою технікою позивач отримував платежі, стягнув заборгованість за рішенням суду у справі №910/3661/22, розірвав договір, має намір повернути техніку та ще додатково збагатитись за рахунок відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що дії відповідача з неповернення техніки є порушенням умов Договору та підставою застосування передбаченої договором неустойки; відповідач не довів наявності впливу форс-мажорних обставин на неможливість виконання ним умов договору; лист ТПП України, на який посилається відповідач, не може вважатись сертифікатом відповідно до чинного законодавства та регламенту ТПП України.

Сторони були неодноразово повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду у електронному вигляді через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему на повідомлені адреси електронної пошти, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів, адвокат відповідача Сиротін Д.В., яким подана апеляційна скарга, також додатково повідомлявся про дату та час судового засідання телефонограмою. Неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест лізинг", як лізингодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінор ЛТД", як лізингоодержувачем, було укладено договір фінансового лізингу №210714-5/ФЛ-Ю-С.

Відповідно до пункту 1.1. загальних умов Договору визначено, що лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування вживаний об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, номер шасі (кузова, рами), рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "специфікація" (далі - специфікація), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувач переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Об`єктом лізингу за Договором лізингу є оприскувач самохідний Bargam Gramac 3500 2018 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) S15275 , державний реєстраційний знак 81903АА .

Строк користування лізингоодержувачем об`єкту лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку "Графік сплати лізингових платежів" до договору (надалі - графік) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року. Якщо у договорі визначено продавця (постачальника) об`єкта лізингу (далі - продавець), сторони погодили, а лізингоодержувач також і підтверджує, що самостійно та на власний ризик обрав об`єкт лізингу та продавця (постачальника) об`єкта лізингу зазначеного в договорі (пункт 1.2 загальних умов Договору).

Відповідно до пункту 3.4 загальних умов Договору лізингу приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т,ч. належну якість, комплектність, справність об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування об`єктом лізингу). З моменту підписання акту лізингоодержувач несе погану цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації об`єкта лізингу, несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, правил зупинки, паркування та стоянки за участю об`єкта лізингу (в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також за допомогою фото та відеофіксації). Ризик невідповідності об`єкта лізингу цілям використання цього об`єкта лізингу несе лізингоодержувач. Лізингодавець залишає у себе один комплект ключів від об`єкта лізингу та зберігає його протягом всього строку дії договору (якщо об`єкт лізингу - транспортний засіб).

Факт передачі майна позивачем відповідачеві підтверджується актом прийому-передачі майна в користування майном від 16.07.2021 за договором фінансового лізингу № 210714-5/ФЛЮС від 14.07.2021.

Відповідно до положень пункту 2.2 загальних умов Договору лізингу усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору (зокрема, з врахування коригування згідно пункту 2.2.1 загальних умов договору лізингу) та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу; винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг об`єкт лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.2.1, 2.7-2.9, 3.5 загальних умов договору лізингу.

Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі відповідно до пункту 2.1.7, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно пункту 2.1.7.1 загальних умов договору.

Відповідно до пункту 2.1.7.1 загальних умов договору лізингу числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Згідно з пунктом 2.4 загальних умов договору лізингу, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2022 у справі №910/3661/22, яке набрало законної сили, встановлено факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості з оплати лізингових платежів за період з 04.03.2022 по 11.05.2022 у розмірі 683 917 грн 90 коп. за договором фінансового лізингу № 210714-5/ФЛЮС від 14.07.2021.

Положеннями частини 4 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6.6. загальних умов Договору лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт у випадках, передбачених пунктами 6.1.1.-6.1.4 загальних умов договору, зокрема, у випадку, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) прострочення сплати становить більше 60 (шістдесяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі.

Пунктом 6.6.1. загальних умов договору передбачено, що лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкту лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення Об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення.

Згідно з пунктом 6.6.2. загальних умов Договору лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу, з усіма його складовими частинами, обладнанням, документами та іншими складовими, отриманими згідно акту, в стані, в якому він передавався лізингоодержувачу в лізинг, з урахуванням нормального зносу, який повинен був виникнути під час строку лізингу, у придатному для експлуатації стані. При поверненні об`єкта лізингу лізингоодержувач зобов`язаний підписати акт повернення об`єкта лізингу.

У зв`язку з тим, що відповідач мав перед позивачем прострочену заборгованість за договором лізингу понад 60 календарних днів, позивач направив 09.05.2022 на адресу відповідачу повідомлення за вих. №1385 від 09.05.2022, відповідно до умов якого, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 17, ч. 2 ст.18, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про фінансовий лізинг", п. 6.6.1 загальних умов договору, повідомив відповідача про розірвання (відмову від) договору фінансового лізингу № 210714-5/ФЛЮС від 14.07.2021 та у зв`язку з чим вимагав в строк до 13.05.2022 включно повернути об`єкт лізингу за договором. Зазначене повідомлення було отримане відповідачем 31.05.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 498.

Відповідно до пункту 7.1.2 договору лізингу, якщо лізингооджувач та/або інші особи, яким Предмет лізингу, може бути надано лізингоодержувачем у тимчасове користування, не повернули об`єкт лізингу або повернули його невчасно, зокрема у випадках вилучення об`єкту лізингу у відповідності до даного договору або чинного законодавства України, лізингоодержувач сплачує на вибір лізингодавця: неустойку (штраф) у розмірі, подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити Лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання Лізингоодержувачем обов`язку по поверненню об`єкту лізингу, в розрахунку за кожен день такого невиконання - за весь час невиконання; або лізингоодержувач сплачує лізингодавцю договірну санкцію (неустойку) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен день прострочення повернення предмета лізингу.

Листом від 28.06.2022 за вих. №6 відповідач пропонував поновити дію договору, здійснити реструктуризацію заборгованості та укласти мирову угоди в рамках судової справи №910/3661/22, однак згоди сторони не досягли.

У зв`язку із не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо повернення в строк до 15.05.2022 включно об`єкту лізингу за договором з огляду на відмову позивача від договору, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача неустойку (штраф) в розмірі 643 790 грн 00 коп., нараховану за загальний період прострочення з 15.05.2022 по 25.05.2022.

За наслідком розгляду даного спору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки (штрафу) є доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі, а в частині вимог про вилучення та передачу об`єкту лізингу провадження у справі підлягає закриттю.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не може в повній мірі погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору фінансового лізингу №210714-5/ФЛ-Ю-С від 14.07.2021 року.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був обов`язковим для сторін.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення неустойки (штрафу) застосованої у зв`язку із не поверненням об`єкту лізингу після припинення (розірвання) договору в односторонньому порядку.

Частиною 4 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса, у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів.

Згідно частини 5 вказаної статті для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.

Відповідно до пункту 6.6. загальних умов Договору лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт у випадках, передбачених пунктами 6.1.1.-6.1.4 загальних умов договору, зокрема, у випадку, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) прострочення сплати становить більше 60 (шістдесяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі.

Пунктом 6.6.1. загальних умов Договору передбачено, що лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкту лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення Об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення.

Доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджується, що у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості більше 60 днів, яка встановлена також рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2022 у справі №910/3661/22, позивач 09.05.2022 року (згідно поштового повідомлення про вручення) направив відповідачу повідомлення від 09.05.2022 за вих.№1385 про відмову від договору і його розірвання, а також вимагав у строк до 13.05.2022 (включно) повернути об`єкт лізингу за адресою: м. Київ, вул. Лінейна, 17.

09.05.2022 - це понеділок, отже, з врахуванням положень ч. 5 ст.17 Закону України "Про фінансовий лізинг" та п.6.6.1 Договору, позивач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання 17.05.2022 (шостий робочий день, з дня наступного за днем відправлення).

Однак, в порушення умив Договору відповідач предмет лізингу позивачу не повернув.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Щодо посилань відповідача, як на підставу порушення виконання зобов`язань за договором, на наявність форс-мажорної обставини то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха тощо.

Згідно з п.8.2 Договору сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промислової палати України.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин в порядку, встановленому договором.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований "Всім кого це стосується", на який посилається відповідач, Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Таким чином, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Відповідачем також не надано відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого в порядку, встановленому Регламентом ТПП України, який би підтверджував вплив вказаних обставин на неможливість виконання ним умов договору.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Крім цього, у сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 7 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість із сплати лізингових платежів на дату розірвання договору, неустойку (штраф, пеню), документально підтверджені витрати, у тому числі на оплату ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства, у тому числі витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріусом.

Відповідно до пункту 7.1.2 Договору, якщо лізингооджувач та/або інші особи, яким Предмет лізингу, може бути надано лізингоодержувачем у тимчасове користування, не повернули об`єкт лізингу або повернули його невчасно, зокрема у випадках вилучення об`єкту лізингу у відповідності до даного договору або чинного законодавства України, лізингоодержувач сплачує на вибір лізингодавця: неустойку (штраф) у розмірі, подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити Лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання Лізингоодержувачем обов`язку по поверненню об`єкту лізингу, в розрахунку за кожен день такого невиконання - за весь час невиконання; або лізингоодержувач сплачує лізингодавцю договірну санкцію (неустойку) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен день прострочення повернення предмета лізингу.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З урахуванням змісту пункту 7.1.2 Договору суд першої інстанції вірно зазначив, що "штраф", визначений сторонами як відсоток від остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен день прострочення повернення предмета лізингу, з огляду на визначений порядок його нарахування, підпадає під поняття пені, що закріплене статтею 549 ЦК України, та фактично є пенею, оскільки штрафом, на відміну від пені, яка нараховується пропорційно кількості днів прострочення, є одноразовий платіж, який не залежить від періоду прострочення виконання зобов`язання..

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Позивачем нарахована неустойка в розмірі 643 790 грн 00 коп. за загальний період прострочення з 15.05.2022 по 25.05.2022 (10 днів) від остаточної загальної вартості об`єкта лізингу (6 437 900 грн).

Суд першої інстанції перевірив правильність вказаного розрахунку, зробленого позивачем, та погодився із ним.

Однак, при цьому суд першої інстанції помилково не врахував, що позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору 09.05.2022, з врахуванням положень ч. 5 ст.17 Закону України "Про фінансовий лізинг" та п.6.6.1 Договору, позивач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання 17.05.2022 (шостий робочий день, з дня наступного за днем направлення), отже позивач має право на нарахування неустойки починаючи з 18.05.2022.

Статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що неустойка підлягає нарахуванню за період з 18.05.2022 по 25.05.2022 та її розмір становить 450 653,00 грн (6 437 900 грн * 1% * 7 днів), тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Статтею 233 ГК України передбачене право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і частиною 3 статті 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів наявності підстав для зменшення розміру неустойки.

Щодо позовних вимог в частині вилучення та передання власнику об`єкту лізингу, то в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов без розгляду на підставі п.5 ч. 1 статті 226 ГПК України.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає зміні в частині розміру стягуваної суми неустойки. Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову та частковим задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінор ЛТД" задовольнити частково.

2. Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2023 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповіда льністю "Бест Лізинг" про вилучення та передачу власнику - Товариству з обмеженою відповіда льністю "Бест Лізинг" об`єкту лізингу, а саме сільськогосподарську техніку: оприскувач самохідний Bargam Gramac 3500 2018 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) S15275 , державний реєстраційний знак 81903АА , залишити без розгляду.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповіда льністю "Мінор ЛТД" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 131, ідентифікаційний код 40050885) на користь Товариства з обмеженою відповіда льністю "Бест Лізинг" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, /літера Б/, ідентифікаційний код 33880354) неустойку в розмірі 450653 (чотириста п`ятдесят тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6759 (шість тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 85 коп.

4. В іншій частині стягнення неустойки - у позові відмовити".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповіда льністю "Бест Лізинг" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, /літера Б/, ідентифікаційний код 33880354) на користь Товариства з обмеженою відповіда льністю "Мінор ЛТД" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 131, ідентифікаційний код 40050885) - 4 345,59 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.07.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко