ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"03" липня 2023 р. Справа № 910/8268/23
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши матеріали позовної заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій»
про стягнення 3 051 376,00 гривень
Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» про стягнення 3051376,00 грн, з яких 2 123 557,72 грн заборгованості за теплову енергію, 422 384,36 грн пені, 442 597,29 грн інфляційної складової та 62 837,23 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 справу №910/8268/23 позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» про стягнення 3051376,00 грн. з доданими до неї матеріалами передано за підсудністю на розгляд до Господарського суду Київської області.
Поряд з тим вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення сум боргу та здійснених на нього нарахувань згідно поданого позову мотивовані тим, що згідно договору №1532534 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 27.07.2018 відповідачу поставлено теплову енергію за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 14 (особовий рахунок №1532534), що підтверджується: актами готовності теплового вузла до обліку, актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон, відомостями реєстрації параметрів теплоспоживання (звітами за період споживання), складеними у відповідності із даними будинкового засобу обліку.
Як зауважив позивач, відповідач не в повному обсязі вносив плату за спожиту теплову енергію, як наслідок у нього утворилось 2 123 557,72 грн заборгованості з грудня 2021 року по листопад 2022 року.
Приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
У постанові Велика Палата Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 зазначено таке:
- аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору;
- за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном;
- словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.
Отже, до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань, пов`язаних з володінням нерухомим майном (споживанням комунальних послуг на об`єкті нерухомого майна), поширюються норми частини 3 статті 30 Господарського процесуально кодексу України.
Зі змісту поданого Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» позову слідує, що вимогу про стягнення з відповідача, зокрема, 2 123 557,72 грн заборгованості за теплову енергію заявлено у зв`язку з неоплатою відповідачем вартості послуг з теплопостачання, отриманих через теплову мережу та систему за об`єктом нерухомого майна по вул. Хрещатик, 14 у м. Київ, а тому спір за відповідним позовом має пред`являтися відповідно до правил виключної підсудності згідно приписів ч. 3 ст. 30 ГПК України - за місцем знаходження нерухомого майна, до об`єктів якого здійснювалось постачання теплової енергії.
В розрізі наведеного висновку судом враховано, що належність відповідного спору до виключної підсудності унеможливлює прийняття Господарським судом Київської області до свого розгляду такої позовної заяви за територіальною підсудністю, що попри те не свідчить про спір щодо підсудності, позаяк:
- інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи;
- правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких Господарського процесуального кодексу України встановлює інший вид підсудності, зокрема за деякими категоріями справ в силу специфіки предмету спору процесуальний закон встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ;
- правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.
Отже, виключна підсудність - це встановлена підсудність певної категорії справ точно визначеному господарському суду, що виключає можливість розгляду їх у будь-якому іншому суді, відтак зазначене свідчить, що певні категорії справ не можуть розглядатися не «судом, встановленим законом» за загальними правилами підсудності або ж за правилами альтернативної підсудності.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За таких обставин суд дійшов висновку про передачу позовної заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» про стягнення 3 051 376,00 гривень з доданими до неї документами за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Керуючись ст. ст. 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» про стягнення 3 051 376,00 гривень з доданими до неї документами передати за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвала складена та підписана 03.07.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема