ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Справа № 915/656/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін,

справу № 915/656/23

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом",

вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032;

в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом",

промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001;

;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ ЛОУД ГРУП",

вул. Олександра Машути, 2, оф. 416, м. Київ, 02141;

;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 58574,68 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі ? ВП "ЮУ АЕС") пред`явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "ІСТ ЛОУД ГРУП" грошових коштів у загальній сумі 58574,68 грн., із яких: 24844,03 грн. ? пеня; 33730,65 грн. ? штраф, з посиланням на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між ними договором від 21.02.2022 № 53-123-01-22-07505 на постачання товару, а саме, зобов`язань щодо своєчасної поставки замовленого позивачем товару, внаслідок чого за періоди прострочень ВП "ЮУ АЕС" нараховано пеню в порядку п. 4.1 договору, а також у відповідності до цього ж пункту договору нараховано штраф у розмірі 7 % від вартості недопоставленого товару за прострочення постачання понад 30 днів.

ВП "ЮУ АЕС" також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 05.05.2023 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; цією ж ухвалою, зокрема, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України ? п?ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" у відзиві від 19.05.2023 № 19/05-1 позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, з посиланням, зокрема, на те, що в даному випадку нарахування та стягнення штрафних санкцій суперечить умовам договору та чинному законодавству України.

Так, відповідач зазначив, що прострочення поставки товару відбулося у зв?язку з форс-мажорними обставинами, а саме, військовою агресією рф проти України та тим, що більша частина товару, поставка якого мала відбутися у строк до 30.04.2022, є товаром російського виробництва, який на момент підписання договору ще не був виготовлений та поставлений на територію України. Викладені обставини засвідчені сертифікатом від 30.09.2022 № 2300-22-0990 Запорізької торгово-промислової палати, який одразу після отримання було надіслано позивачу.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між сторонами у справі укладено договір від 21.02.2022 № 53-123-01-22-07505 на постачання товару (далі - договір), у відповідності до умов якого ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" (постачальник) зобов?язалося передати ДП "НАЕК "Енергоатом" (покупцю), а покупець прийняв на себе зобов?язання прийняти і сплатити товар - код CPV 14720000-4 по ДК 021:2015 ? Алюміній, нікель, скандій, титан і ванадій (Прутки, стрічки алюмінієві) (далі ? товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору), що с невід?ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару ? не раніше 2020 року (п. 1.1 договору).

Місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов?язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов?язань, пов?язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ (п. 1.3 договору).

Постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro по 30.04.2022 на умовах - DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов?язковою присутністю представника постачальника (п. 3.1 договору).

З товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; електронну податкову накладну, складену належним чином та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України; документ, що підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат, тощо) (п. 3.2 договору).

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 договору).

Загальна вартість товару є твердою та складає 635362,46 грн. з ПДВ (п. 2.1 договору).

За даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 договору).

У разі порушення зобов?язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов?язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов?язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п. 4.1 договору).

Сторонами погоджено, що договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2023 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов?язань ? до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов?язань за договором (п.п. 13.1-13.2 договору).

До договору сторонами укладено специфікацію № 1 (додаток № 1), в якій погоджено поставку відповідачем позивачу кругу латунного 40 мм Л63, листа латунного 1,0 мм Л63 та стрічки алюмінієвої в рулонах 0,8*1200мм загальною вартістю 635362,46 грн. з ПДВ.

У подальшому сторонами до договору укладено додаткову угоду від 12.08.2022 № 1, якою зменшено суму договору до 482430,82 грн. з ПДВ.

Крім того, у відповідь на лист відповідача від 16.12.2022 № 16/12-1 позивачем листом від 26.12.2022 № 07/19165 погоджено відхилення фактичних показників вартості згідно п. 3.9 договору до суми 481866,48 грн.

На виконання умов договору з урахуванням додаткової угоди позивачем поставлено ДП "НАЕК "Енергоатом" погоджені у специфікації № 1 товари загальною вартістю 481866,48 грн. з ПДВ згідно видаткових накладних від 26.05.2022 № 439 на суму 53488,87 грн. з ПДВ та від 23.06.2022 № 512 на суму 428377,61 грн. з ПДВ, підписаних уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Судом також встановлено, що ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" листом від 13.07.2022 № 13/07-1 повідомило позивача про неможливість поставки товару згідно договору у повному обсязі та настання форс-мажорних обставин, засвідчених листом торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2021/02.0-7.1.

За твердженнями відповідача, ДП "НАЕК "Енергоатом" у відповідь повідомило товариство про те, що для запобігання проведення претензійно-позовної роботи ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" має надати сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин відповідно до законодавства У країни.

З метою засвідчення форс-мажорних обставин ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" 22.08.2022 звернулось до Запорізької торгово-промислової палати із Заявою щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб?єктів господарювання за договірними зобов?язаннями за договором від 21.02.2022 №53-123-01-22-07505, за результатами розгляду якої Запорізька торгово-промислова палата 30.08.2022 направила лист щодо додаткового надання документів, про що відповідач повідомив позивача листом від 01.09.2022 № 01/09-1.

У подальшому відповідач разом із супровідним листом від 30.09.2022 № 30/09-1 направив позивачу сертифікат від 30.09.2022 № 2300-22-0990 Запорізької торгово-промислової палати, в якому засвідчено існування для ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" у період з 25.02.2022 форс-мажорних обставин, які зумовили неможливість виконання обов?язків за договором - військову агресію рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану (активні воєнні дії, заборона ввезення товарів з російської федерації).

Разом із тим, за твердженнями позивача, у зв?язку з порушенням ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" обумовленого договором строку поставки товару (товари поставлено 26.05.2022 та 23.06.2022, при погодженій кінцевій даті поставки 30.04.2022) ним направлено відповідачу претензію від 23.12.2022 № 32/988 про сплату штрафних санкцій у порядку п. 4.1 договору.

Відповідач у листі від 23.12.2022 № 23/12-1 виклав прохання про звільнення його від відповідальності за часткове невиконання договірних зобов?язань з посиланням на дію форс-мажорних обставин, засвідчену сертифікатом ТПП від 30.09.2022 № 2300-22-0990.

Позивач, вважаючи відсутніми підстави для звільнення ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" від відповідальності за прострочення поставки товару, звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір у даній справі, суд приходить до такого.

Господарським законодавством передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов?язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

В даному випадку відповідач мав поставити позивачу товари, зазначені у специфікації, до 30.04.2022, проте фактично поставки ним здійснено 26.05.2022 та 23.06.2022.

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Господарським законодавством передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Сторонами у пункті 4.1 договору погоджено, що у разі порушення зобов?язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов?язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов?язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Разом із тим, у даному випадку відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про те, що прострочення поставки товару відбулося у зв?язку з форс-мажорними обставинами - військовою агресією рф проти України та тим, що більша частина товару, поставка якого мала відбутися у строк до 30.04.2022, є товаром російського виробництва, який на момент підписання договору ще не був виготовлений та поставлений на територію України.

На підтвердження викладених обставин відповідачем подано позивачу сертифікат від 30.09.2022 № 2300-22-0990 Запорізької торгово-промислової палати.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов?язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов?язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов??язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов?язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб?єкт господарювання за порушення господарського зобов?язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов?язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов?язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України:

відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації;

засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб?єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб?єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників);

веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб?єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб?єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об?єктивно унеможливлюють виконання зобов?язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов?язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов?язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов?язань за даних умов здійснення господарської діяльності (п. 5.48 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов?язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов?язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов?язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Подібна правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21.

Сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб?єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов?язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Звідси Верховний Суд у складі суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (п. 75-77 постанови Об?єднаної палати КГС ВС від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17; п. 5.19-5.21 постанови КГС ВС від 21.09.2022 у справі № 911/589/21; п. 47 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов?язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов?язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв?язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі № 904/6463/14; п. 44 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов?язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об?єктивно унеможливлюють виконання зобов?язань, передбачених умовами договору (п. 52 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Неналежне повідомлення сторони договору може позбавити права іншу сторону посилатися на форс-мажорні обставини.

Верховний Суд звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов?язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з?ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов?язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (п. 33, 46, 50, 52 постанови КГС ВС від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

В даному випадку умовами договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов?язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні ті), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного договору (п. 8.1 договору).

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншою довідкою, процесуальним документом, виданим компетентним органом (п. 8.2 договору).

Сторона, шо зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов?язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документа. Про закінчення дії форс-мажорних обставин сторона, яка зазнана їх впливу, письмово в 5-денний строк повідомляє другу сторону. Якщо форс-мажорні обставини діють більше 3 місяців, сторони мають право розірвати договір, уклавши про це відповідну угоду (п. 8.3 договору).

Наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов?язань за договором (п. 8.4 договору).

З урахуванням наведених вище правових висновків та положень договору, відповідач для звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов договору в порядку п. 8.1, 8.4 договору був зобов?язаний письмово повідомити позивача про наявність таких обставин з наступним наданням відповідного підтверджуючого документа сертифіката РТТП.

При цьому суд звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов?язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" листом від 13.07.2022 № 13/07-1 (тобто, ще до укладення сторонами додаткової угоди від 12.08.2022 № 1 до договору) повідомило позивача про неможливість поставки товару згідно договору у повному обсязі та настання форс-мажорних обставин, засвідчених листом торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2021/02.0-7.1.

Разом із тим, сертифікат від 30.09.2022 № 2300-22-0990 Запорізької торгово-промислової палати, яким засвідчено існування для ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" у період з 25.02.2022 форс-мажорних обставин, які зумовили неможливість виконання обов?язків за договором, відповідачем направлено позивачу лише 30.09.2022 (після його отримання).

Дослідивши зміст зазначеного вище сертифікату, суд визнає доведеним, що відповідач належними доказами підтвердив неможливість належного виконання зобов?язань щодо своєчасної поставки товару за укладеним з позивачем договором унаслідок настання форс-мажорних обставин, і про настання цих форс-мажорних обставин належним чином повідомив позивача.

Щодо своєчасності направлення ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" позивачу такого повідомлення суд зауважує, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов?язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Положення укладеного сторонами договору прямо не передбачають юридичні наслідки того, що постачальник не повідомив замовника в строки, визначені договором, про факт настання таких обставин (із посиланням на відповідний сертифікат ТПП чи без нього).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п.5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Аналогічний підхід міститися в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч.3 ст.7.1.7 "Непереборна сила (форс-мажор)" вказано, що сторона, яка не виконала зобов?язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов?язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов?язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21.

За такого відсутні підстави вважати, що порушення відповідачем передбаченого договором строку повідомлення позивача про настання форс-мажору означає автоматичну втрату товариством права посилатись на форс-мажор у відносинах з контрагентом.

Ураховуючи викладене, а також те, що сторонами у договорі прямо передбачено, що наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов?язань за договором (п. 8.4 договору), - суд визнає, що в даному випадку підстави для стягнення з ТОВ "ІСТ ЛОУД ГРУП" пені та штрафу в порядку п. 4.1 договору - відсутні.

За такого у задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко