ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

03 липня 2023 року Справа № 922/3476/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" (вх. № 16175 від 22.06.2023) про ухвалення додаткового судового рішення, подану у справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" (адреса: 01001, м. Київ, пл. Спортивна, буд. 1-А; )
до Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича (адреса: 63433, Харківська обл., Чугуївський р.-н, с. Геніївка, вул. Дружби, буд. 102; )
про та за зустрічним позовом до про стягнення 1800000,00 грн. Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича (адреса: 63433, Харківська обл., Чугуївський р.-н, с. Геніївка, вул. Дружби, буд. 102; ) Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" (адреса: 01001, м. Київ, пл. Спортивна, буд. 1-А; ) розірвання договору

за участю представників сторін:

стягувача - Кравець О. І. (ордер серії АМ № 1049005 від 17.03.2023);

боржника - Таран М. М. (ордер серії ВІ № 1140036 від 05.05.2023);

приватного виконавця - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі № 922/3476/213 відмовлено у задоволенні скарги Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича (вх. № 11216 від 05.05.2023) на дії приватного виконавця у порядку ст. 339 ГПК України.

У процесі розгляду скарги по суті представник стягувача звернувся до суду з клопотання про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу на підставі доказів, поданих протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою (вх. № 16175 від 22.06.2023), в якій просить суд стягнути з боржника на користь стягувача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18284,30 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2023 призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" (вх. № 16175 від 22.06.2023) до розгляду у судовому засіданні на 03.07.2023.

Боржник подав до суду письмові пояснення (вх. № 16812 від 29.06.2023), в яких зазначає, що вимоги стягувача про покладання на нього судових витрат пов`язаних з розглядом скарги на дії приватного виконавця не відповідають вимогам ст.. 344 ГПК України, а розмір заявленого до стягнення гонорару до того ж є завищеним та не відповідає критерію розумності. З посиланням на зазначене, боржник просить суд відмовити стягувану в ухваленні додаткового рішення.

У судове засідання 03.07.2023 прибули представники стягувача та боржника.

Представник стягувача просив суд задовольнити подану ним заяву у повному обсязі.

Представник боржника заперечує проти вимог, викладених у заяві стягувача.

Приватний виконавець Кудряшов Дмитро В`ячеславович у судове засідання не прибув, свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою його повідомлення про час та місце з розгляду скарги.

Неявка приватного виконавця на судове засідання не є перешкодою у вирішенні питання про винесення додаткового судового рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до ч. 3. ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

В даному випадку, стягувач просить суд стягнути з боржника витрати на правничу допомогу, понесені ним у зв`язку з розглядом скарги боржника на дії приватного виконавця (вх. № 11216 від 05.05.2023) у розмірі 18284,30 грн.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову (заяви, скарги), а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у ч. 3 ст. 123 ГПК України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі Двойних проти України від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 та п. 268 рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач під час розгляду скарги просив суд у разі відмови в її задоволенні стягнути з боржника понесені витрати на правову допомогу та надав попередній розрахунок судових витрат у розмірі 18284,30 грн.

Правовідносини між стягувачем та адвокатом Кравець Олександрою Іванівною на момент розгляду скарги Господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правової допомоги № 19/05-03 від 28.05.2019, додатковою угодою № 23/06/14-01 від 14.06.2023 та ордером серії АМ № 1049005 від 17.03.2023.

На підтвердження понесення стягувачем витрат на правову допомогу адвоката представник стягувача надав суду: детальний опис наданих послуг та здійснених витрат в процесі надання АО "Еверлігал" професійної правничої допомоги ТОВ "ЛДК Україна" у справі № 922/3476/21 у межах надання професійної правничої допомоги стягувачу у процесі розгляду скарги боржника, копію рахунку АО "Еверлігал" на сплату за юридичні послуги № 83 від 14.06.2023 на суму 18284,30 грн., платіжну інструкцію ТОВ "ЛДК Україна" № 31944910 від 14.06.2023 на суму 18284,30 грн., копію акта приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги № 23/06/14-01 від 21.06.2023 за договором про надання правової допомоги № 19/05-03 від 28.05.2019 згідно з яким загальна сума наданих послуг становить 18284,30 грн.

Суд зазначає, що надані представником стягувача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, матеріали справи не містять клопотання боржника про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат відсутні.

При цьому суд вважає безпідставними доводи боржника про невідповідність вимог, викладених в заяві стягувача про ухвалення додаткового судового рішення вимогам ст. 344 ГПК України.

Даною нормою передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги. В даному випадку, скаргу боржника на дії приватного виконавця залишено без задоволення, в зв`язку з чим, судові витрати пов`язані з розглядом скарги мають бути покладені саме боржника.

Також безпідставними є доводи боржника про те, що при підготовці відзиву на скаргу стягувач фактично не витрачав того об`єму часу, який зазначено в акті прийняття наданих послуг, в т.ч. з тих підстав що в процесі розгляду інших скарг боржника він вже висловлював аналогічну за змістом правову позицію. В даному випадку, як свідчать матеріали справи, предметом розгляду суду в межах даної справи була скарга боржника, подана з інших підстав та мотивів, тобто і відзив стягувача стосувався інших підстав та мотивів. Інші ж скарги поверталися боржнику з тих або інших підстав, та не розглядалися по суті.

Інші доводи боржника також зводяться виключно до незгоди з об`ємом витраченого адвокатом часу на надання певного виду послуг, однак ці доводи є виключно думкою боржника не підтвердженою будь-якими доказами.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у задоволенні скарги боржника на дії приватного виконавця відмовлено, суд вважає за необхідне заяву стягувача про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо розподілу витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі, та стягнути з боржника на користь стягувача 18284,30 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 237, 238, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" (вх. № 16175 від 22.06.2023) про ухвалення додаткового судового рішення.

Стягнути з Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича (адреса: 63433, Харківська обл., Чугуївський р.-н, с. Геніївка, вул. Дружби, буд. 102; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфурс Компані Україна" (адреса: 01001, м. Київ, пл. Спортивна, БЦ «Гулівер», буд. 1-А, поверх 15; ) 18284,30 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з розглядом скарги на дії приватного виконавця.

На виконання даної ухвали видати відповідний наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України з урахуванням вимог пп. 17.5 п.17 ч. 1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 05.07.2023

Суддя О.І. Байбак

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.