ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. Справа№ 910/7288/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Хрипуна О.О.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 22.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022

у справі № 910/7288/22 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд"

про стягнення 153204, 80 грн

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЯМБУД» про стягнення 153 204,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по реєстрації податкових накладних, що призвело до збитків позивача у розмірі 153 204,80 грн, оскільки останній не може включити відповідну суму до податкового кредиту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/7288/22 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЯМБУД» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 153 204 (сто п`ятдесят три тисячі двісті чотири) грн. 80 коп - збитків та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп - судового збору.

Рішення обґрунтоване тим, що що має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, що свідчить про наявність всіх елементів складу господарського правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 910/7288/22 скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову. До апеляційної скарги додано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/14489/22.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того факту, що відповідачем проводиться процедура судового оскарження рішення податкового органу, що є підставою для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю всіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 у складі колегії суддів: Пашкіна С.А., Шапран В.В., Буравльов С.І. відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/7288/22, у зв`язку зі звільненням судді Пашкіної С.А. з посади судді, передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Разіна Т.І., Чорногуз М.Г.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7288/22 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному протоколом авто розподілу складі суду та призначено розгляд апеляційної скарги.

Розгляд справи відкладався.

На адресу суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому позивач зазначив, що відповідачем не було у встановлений чинним законодавством строк оскаржено рішення від 10.09.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 09.09.2019, внаслідок чого позивач втратив право включити суму ПДВ за податковою накладною до складу податкового кредиту, чим наніс позивачу збитки. Також у відзиві представником викладено заперечення щодо клопотання про зупинення провадження у справі.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло пояснення щодо правових позицій, які відповідач просить врахувати при ухваленні рішення по справі.

Також від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення по справі, а від представника відповідача пояснення щодо клопотання про зупинення провадження у справі та додаткові пояснення по суті спору.

20.06.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення щодо врахування судової практики при вирішенні питання про зупинення провадження.

В судове засідання 22.06.2023 з`явилися представники сторін по справі.

Представник відповідача підтримав подане ним клопотання про зупинення провадження, представник позивача заперечив щодо його задоволення.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що ним подано до Окружного адміністративного суду м. Києва позов про визнання рішення ГУ ДПС у м. Києві від 10.09.2020 № 1922249/37723792, яким було відмовлено в реєстрації податкової накладної № 9 від 09.09.2019 на суму 919 228, 80 грн в ЄРПН, протиправним та зобов`язання зареєструвати податкову накладну датою її фактичного подання до реєстрації 20.09.2019, за яким відкрито провадження і присвоєно № 640/14489/22. За твердженням відповідача, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 640/14489/22 полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом не можуть бути встановлені у даній справі самостійно та будуть преюдиційними для даної справи, оскільки у межах адміністративної справи суд встановлюватиме обставини щодо правомірності дій податкового органу щодо відмови відповідачу у реєстрації податкової накладної.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду від 27.03.2019 у справі № 910/4816/18.

Враховуючи, що зібрані у справі докази дають можливість для повного і всебічного встановлення обставин справи, відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи, у клопотанні про зупинення провадження слід відмовити. Щодо апеляційної скарги, представник відповідача просив суд задовольнити її і скасувати оскаржуване рішення, представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Сторонами у справі 11.06.2019 укладено договір №35.1-14/4-5 від 11.06.2019, за умовами якого відповідач зобов`язався на підставі дефектного акту №59-26-24 від 05.03.2019 (додаток №1 до договору) якісно надати в повному обсязі послуги, зазначені в пункті 1.2. Договору, а позивач прийняти і оплатити послуги згідно умов договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування послуг: поточний ремонт складу тимчасового зберігання №1, 2, 3 (інв.8308), код класифікатора згідно ДК 021:2015 - 45210000-2 «Будівництво будівель». Кількісні характеристики послуг, що надаються за цим договором (тобто їх обсяг) передбачено в локальному кошторисі на будівельні роботи (додаток №3 до Договору)».

Відповідно до пункту 3.1 договору сума, визначена у договорі (далі також договірна ціна, що є невід`ємною частиною договору та/або ціна договору та/або ціна послуг) становить 4 570 000,00 грн. , в тому числі ПДВ 20 % - 761 666,67 грн.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 договору встановлено, що позивач здійснює проміжні платежі відповідачу за фактично надані послуги, на підставі акту приймання будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконання будівельних робіт та витрати (КБ-3).

Відповідно до пункту 5.8 договору після закінчення надання послуг підрядник протягом 3-х робочих днів передає замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), складені відповідно ДСТУ Б Д.1.1-1-2013 «Правил визначення вартості будівництва» та податкову накладну, складену в електронній формі з дотримання умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України.

На підставі акту №2 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за вересень 2019 року, якийпідписаний сторонами 09.09.2019 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) за вересень 2019 року (підписано 09.09.2019) відповідачем була складена податкова накладна від 09.09.2019 №9 на суму 919 228,80 грн., в т.ч. ПДВ - 153 204, 80 грн.

Як стверджує відповідач, сформовану податкову накладну від 09.09.2019 №9 направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Квитанцією від 20.09.2019 № податкова накладна від 09.09.2019 №9 прийнята, реєстрація зупинена, у зв`язку з тим, що: «ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру податкових накладних 10.09.2020 прийнято рішення №1922249/37723492 про відмову у реєстрації податкової накладної у зв`язку з ненаданням платником податку копій первинних документів.

Листом №03-22-291 від 01.12.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою терміново прийняти міри щодо розблокування податкової накладної від 09.09.2019 №9 та повідомив про звернення до суду у разі не вирішення вказаного питання.

Позивачем 22.05.2022 надіслано відповідачу вимогу від 20.05.2022 №35-28/5-39 про сплату збитків в розмірі 153 204,80 грн, у зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо реєстрації податкової накладної, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 22.05.22.

Відповідачем надіслано відповідь на вимогу позивача від 20.05.2022 №35-28/5-39, в якому повідомив, що протягом 2019 року керівником та учасником відповідача були інші особи, чинне керівництво відповідача не приймало участі в укладенні договору з позивачем, попереднє керівництво не передало первинні документи, що фіксують здійснення господарських операцій з позивачем, зміна керівництва відповідача була предметом судового розгляду. Вказаний лист було надіслано позивачу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.07.2022.

Звертаючись з позовом до суду позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем обов`язку з реєстрації податкової накладної йому було завдано збитки на суму 153 204,80 грн, оскільки позивач втратив право на включення вказаних коштів до суми податкового кредиту.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені / нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної

За змістом пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (п.6 Порядку про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, який був чинний станом на момент ухвалення ДФС відповідних рішень про зупинення (далі - Порядок про зупинення)).

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податкову квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації та містить в тому числі пропозицію щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН відповідно до переліку, визначеного пунктом 14 Порядку про зупинення (пункти 12-14 зазначеного Порядку).

Відповідно до пункту 21 Порядку про зупинення підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: (і) ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; (іі) ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Відповідач не виконав вимог статті 201 Податкового кодексу України та Порядку про зупинення, що призвело до відмови у реєстрації податкових накладних. У зв`язку з цим скаржник був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 153 204,80 грн.

Окрім цього судом встановлено, що позивач після зупинення реєстрації податкової накладної звертався до відповідача листом від 03.06.2020 №03-22-75, в якому просив відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстрації податкових накладних, в тому числі податкової накладної №9 від 09.09.2019, реєстрація якої була зупинена.

Натомість доказів того, що у період з моменту зупинення реєстрації податкової накладної до моменту винесення Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування від 10.09.2020 №1922249/37723492, відповідач вчиняв дії щодо надання копій первинних документів, а також звернень до позивача з проханням надати первинні документи для поновлення реєстрації зупиненої податкової накладної матеріали справи не містять.

За змістом пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг саме на продавця товарів/послуг (відповідача) покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою, чого відповідачем зроблено не було, реєстрацію податкової накладної №9 від 09.09.2019 він не забезпечив.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність всіх елементів складу господарського правопорушення:

- протиправна поведінка відповідача, яка полягає у бездіяльності відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні;

- шкідливий результат такої поведінки - наявність збитків позивача, які полягають у неможливості включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму;

- причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та спричиненими збитками позивачу;

- вина відповідача, яка полягає у невжитті достатніх заходів для належної реєстрації податкової накладної, у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог колегія суддів вважає обґрунтованим та правомірним.

Стосовно оскарження відповідачем дій Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України щодо прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 09.09.2019, колегія суддів вважає, що такі дії не відносяться до предмету дослідження розгляду даної справи, оскільки у даній справі судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної, при цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідач, у разі задоволення позову адміністративним судом, не позбавлений права звернутись з відповідним позовом до органів податкової служби або із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами, у разі їх наявності.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 у справі №910/7288/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд".

Матеріали справи №910/7288/22 повернути суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2023.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

О.О. Хрипун