РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2023Справа № 910/14146/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Старовойтова Є. А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" (вул. Дальницька, буд. 46, Одеса, Одеська область, 65005, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" (вул. Парково-Сирецька, буд. 12-А, оф. 2, Київ, 04112, )

про стягнення 140 423, 42 грн,

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" (далі - відповідач) про стягнення 140 423, 42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №20210128 від 28.01.2021 на транспортно-експедиційні послуги перевезення вантажу, у зв`язку з чим позивачем отримано право на нарахування додаткових витрат щодо демереджу/детеншну.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.01.2023 на електронну пошту суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

31.01.2023 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що укладений між сторонами договір є рамковим (генеральним) та не містить всіх істотних умов, зокрема: місця навантаження товару, дати подачі, місця митної очистки, місця розвантаження товару, умов вивантаження, порядку оплати, вартості робіт тощо - такі умови були досягнуті сторонами на підставі усних домовленостей; відповідачем були здійснені всі необхідні процедури для відправки вантажу, його розмитнення, водночас усі можливі затримки використання контейнерного обладнання судноплавної контейнерної лінії сталися внаслідок зволікань позивача, а не відповідача; при цьому умовами п. 2.3.9. договору погоджено можливість відшкодування позивачу демереджу/детеншну лише у випадку огляду чи затримки ватажу в контейнері, за вимогою митних, інших контролюючих та правоохоронних органів, доказів чого матеріали справи не містять, в той час як можливість відшкодування відповідачем витрат, передбачених ч. 1. ст. 163 КТМ України, передбачена лише у випадку зазначення таких витрат у коносаменті або іншому документі, на підставі якого перевозився вантаж.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 постановлено справу №910/14146/22 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 20.04.2023.

29.03.2023 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що твердження відповідача, викладені у відзиві, не спростовують суті позовної заяви, зокрема: посилання відповідача на неналежне виконання своїх зобов`язань, оскільки роботи з боку відповідача були прийняті, а всі дії узгоджені сторонами договору; відповідачем не заперечується факт прибуття 27.04.2022 вантажу з контейнером MRKU 4948097 до порту Констанца (Румунія) та його розформування в цьому ж порту 29.06.2022, отже протягом вказаного періоду вантаж перебував під митним контролем порту Констанца, про що також свідчать витребувані позивачем копії транзитних декларацій; відшкодування заявлених витрат демереджу/детеншну чітко унормовано п. 2.3.9., 4.4.1. договору; у матеріалах справи містяться належні та допустимі докази сплати позивачем витрат як за морський фрахт та і за демередж/детеншн; всі послуги були надані позивачем на підставі договору №20210128 від 28.01.2021, що підтверджується зазначенням про це у відповідних рахунках та актах.

20.04.2023 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач стверджує, що ним визнаються лише обставини, наведені у відзиві, а не викладені позивачем у позовній заяві, також саме лише оформлення вантажу румунським митним органом 29.07.2022 не означає його перебування під митним оглядом з 27.04.2022 по 29.06.2022, та не означає, що затримка у митному оформленні вантажу відбулась саме "на вимогу" румунського митного органу, а не внаслідок зволікань позивача, водночас у заяві свідка - директора відповідача зазначено, що затримка митного оформлення вантажу відповідача зумовлена тривалим пошуком позивачем вантажних автомобілів для перевезення вантажу, а не вимогами румунських митних чи інших органів, та доказів протилежного позивачем не надано, при цьому позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення ним оплати перевізнику демереджу/детеншу, також договір в частині регулювання перевезення товару з м. Мундра, Індія до м. Києва в 2022 був неукладеним, отже таке перевезення здійснювалося на підставі усних домовленостей.

У судовому засіданні 20.04.2023 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 18.05.2023.

28.04.2023 до відділу діловодства суду представником позивача подано клопотання про долучення доказу до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.05.2023 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання позивача від 25.04.2023 про долучення доказу до матеріалів справи.

Так, згідно приписів статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позаяк, позивач, подаючи додатковий доказ, жодним чином не обґрунтував неможливість його подання до суду, без наведення обґрунтованих причин, що не залежали від нього, такий доказ не приймається судом до розгляду.

У судовому засіданні 18.05.2023 суд, також, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 14.06.2023.

У судовому засіданні 14.06.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" (далі - замовник) укладено договір №20210128 на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу, за умовами п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок замовника виконати послуги з організації транспортно-експедиційного обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів замовника в стандартних 20-ти та 40 футових контейнерах по території України та в міжнародному сполученні, та надання інших послуг, які пов`язані з виконанням даного договору, в тому числі брокерські послуги, пов`язані з декларуванням товарів, що належать замовнику та переміщуються через митний кордон України.

Послуги по даному договору надаються на підставі письмової заявки замовника, в якій узгоджено умови перевезення, а також заявлено дані щодо вантажу, що перевозиться (згідно з додатком №1 до даного договору) (п. 1.2. договору).

Згідно умов п. 2.1.3. - 2.1.4. договору виконавець, зокрема, зобов`язаний інформувати замовника про стан вантажу, який слідує по заявці та про причини вимушеної затримки транспортних засобів в дорозі та про інші непередбачені обставини, що перешкоджають своєчасній доставці вантажу; інформувати замовника про зміну тарифів на перевезення та інші види послуг шляхом факсимільного зв`язку або електронною поштою.

Пунктом 2.3.9. договору визначено, що в разі огляду вантажу в контейнері та/або транспортному засобі або затримки вантажу в контейнері та/або транспортному засобі в портах вивантаження, перевалки, прибуття на прикордонних переходах за вимогою митних, інших контролюючих та правоохоронних органів замовник відшкодовує виконавцю витрати з оплати вантажних операцій, зберігання контейнера, простоя транспортного засобу, а також демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) судноплавної контейнерної лінії власника контейнерного обладнання згідно розрахунків організації, яка здійснює вантажні операції, порта, терміналів, перевізників, тарифів лінії, інших організацій.

Умови оплати визначені розділом 3. договору. Так, вартість послуг виконавця погоджується сторонами та вказується в заявці на ТЕО перед кожним конкретним перевезенням. Після погодження вартість послуг відображається в рахунках, які виставляються виконавцем. Додаткові витрати, які пов`язані з всілякими перевірками вантажу контролюючими органами, сплатою рахунків за зберігання, демередж, інших рахунків лінійного агента, використання інфраструктури порта, простій автотранспорта, страхування контейнера, страхування небезпечного вантажу, штрафи, витрати на придбання валюти на міжбанківському ринку та інші витрати, сплачуються замовником на протязі 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту пред`явлення рахунку виконавцем (п. 3.1. договору). Розрахунки по даному договору здійснюються в національній валюті України (UAH), доларах США (USD), євро (EUR) (п. 3.1. договору).

Всі рахунки виконавця замовник зобов`язаний сплатити протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати отримання рахунку від виконавця шляхом факсимільної та/або електронного зв`язку. Всі банківські витрати по перерахуванню грошових коштів сплачуються за рахунок замовника (п. 3.2. договору).

По домовленістю сторін, сплата послуг виконавця може бути здійснена на умовах часткової, повної передоплати чи по факту надання послуг на підставі пред`явлених рахунків на протязі 5 (п`яти) робочих днів з моменту пред`явлення рахунку виконавцем (п. 3.3. договору).

Сторонами погоджено, що на день здійснення замовником оплати відповідних платежів їх розмір підлягає зміні прямо пропорційному комерційному курсу долара США до української валюти (п. 3.4. договору).

Акт прийому-передачі наданих послуг складається у двох екземплярах виконавцем та надається замовнику на підпис, який в свою чергу його підписує та завіряє печаткою на протязі 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання та повертає один екземпляр виконавцю або надає вмотивоване зауваженим стосовно наданих послуг. В разі відсутності підписаного акту прийому-передачі або вмотивованої відмови у зазначений строк послуги по даній заявці вважаються прийнятими в повному обсязі (п. 3.5. договору).

За умовами підпункту 4.4.1. п. 4.4. договору замовник несе відповідальність за збитки і витрати, які понесені виконавцем, у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням замовником обов`язків, передбачених п.п. 2.3.5., 2.3.9., 2.3.10., 2.3.12-2.3.16, 2.3.18, 2.3.19, 2.3.21, 2.3.22 даного договору та відшкодовує всі витрати, фактично понесені виконавцем по виконанню заявки у разі анулювання заявки, непред`явлення вантажу до перевезення, а також сплачує відповідну винагороду за вже надані послуги.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до "31" грудня 2022 року.

25.01.2022, відповідно до умов договору, було прийнято на міжнародне морське перевезення контейнер з вантажем відповідача MRKU 4948097 за маршрутом: з порту Мундра (Індія) в порт Південний (Україна), про що видано лінійний коносамент №216015773 контейнерної лінії MAERSK.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для запровадження воєнного стану та відсутністю можливості заходу-виходу суден з портів України, на підставі усних домовленостей сторонами була погоджена зміна маршруту перевезення контейнера MRKU 4948097, що відображено, зокрема, в електронному листуванні між представниками сторін та у заяві свідка Большакова Олександра Борисовича (директора відповідача) від 23.01.2023, а саме доставка вантажу до порту Констанца (Румунія) з подальшим автомобільним перевезенням з порту Констанца до міста Києва.

На виконання умов договору, позивачем були надані узгоджені сторонами послуги з організації транспортно-експедиційного обслуговування міжнародного морського перевезення (контейнер MRKU 4948097) на суму 268 432, 00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №5127 від 28.04.2022, а також послуги з автоперевезення зазначеного вантажу автомобільним транспортом на суму 312 400, 00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №5259 від 01.07.2022.

На підставі виставлених позивачем рахунків на оплату №5127 від 28.04.2022 та №5259 від 01.07.2022 відповідачем здійснено оплату вищевказаних послуг, що підтверджується платіжними дорученнями №65 від 29.04.2022 на суму 265 751, 51 грн та №106 від 05.07.2022 на суму 312 400, 00 грн.

Між сторонами відсутній спір щодо виконання позивачем своїх зобов`язань в частині надання у повному обсязі транспортно-експедиційних послуг, зазначених в актах №5127 від 28.04.2022; №5259 від 01.07.2022, та їх оплати відповідачем.

У той же час, спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем, як замовником, умов договору №20210128 від 28.01.2021 на транспортно-експедиційні послуги перевезення вантажу, передбачених п. 2.3.9. договору, щодо відшкодування виконавцю витрат з оплати демереджу/детеншну (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) у розмірі 140 423, 42 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, для організації міжнародного морського перевезення вантажу відповідача було залучено іноземну компанію WUHAN ZYTC LOGISTICS CO., LTD (далі - перевізник) на підставі укладеного з позивачем (далі, також - клієнт) договору від 20.01.2020 (далі - контакт).

За умовами пункту 1.1. контракту за завданням клієнта перевізник зобов`язується надати послуги морського транспортного перевезення вантажу клієнта в ISO-стандартних морських контейнерах, що знаходяться у власності або у користуванні перевізника на будь-яких законних підставах, а клієнт зобов`язується прийняти та сплатити надані послуги.

Підпунктом 3.2.1. пункту 3.2. розділу 3 контракту визначенні зобов`язання клієнта, зокрема, у повному обсязі відшкодувати перевізнику демередж/детеншн.

За надані послуги з морського перевезення контейнеру MRKU 4948097 з порту навантаження Мундра (Індія) до порту вивантаження Констанца (Румунія) перевізником було виставлено позивачу рахунки-фактури: №369112 від 21.01.2022 за морський фрахт на суму 9084 доларів США та №369113 від 15.08.2022 по сплаті демереджу на суму 3840 доларів США, на підтвердження оплати яких позивачем надано платіжне доручення №292 від 14.10.2022 на суму 62 751, 00 доларів США.

Відтак, у зв`язку з понесенням витрат зі сплати демереджу, на підставі п. 2.3.9. договору, позивачем було надано для підписання відповідачу акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №5417/1 від 24.08.2022 на суму 140 423, 42 грн (розрахунок здійснено за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 24.08.2022) та виставлено відповідний рахунок на оплату №5417 від 24.08.2022 за демередж.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" від підписання акту та сплати рахунку відмовилось, позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою про стягнення заборгованості за договором №20210128 від 28.01.2021 вих. №1 від 23.08.2022.

Вказана претензія була залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, наголошуючи на відсутності договірного регулювання перевезення вантажу (контейнеру MRKU 4948097) з огляду на непогодження всіх істотних умов та, відповідно, відсутності у відповідача обов`язку з відшкодування демереджу/детеншну, передбаченого п. 2.3.9. договору; також відповідач зазначає про ненастання умов, передбачених п. 2.3.9. договору, а саме: огляду вантажу в контейнері та/або транспортному засобі в портах вивантаження, перевалки, прибуття на прикордонних переходах за вимогою митних, інших контролюючих та правоохоронних органів, натомість, як зазначено відповідачем, затримка у митному оформленні вантажу відбулась саме внаслідок зволікань позивача - тривалого пошуку позивачем вантажних автомобілів для перевезення вантажу.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 929 Цивільного кодексу, яка узгоджується із положеннями статті 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно приписів статті 930 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов`язків.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору: для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Згідно положень ст. 10 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор має право, зокрема, на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

В свою чергу, клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування (ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

Пунктом 2.3.9. договору сторони погодили, що в разі огляду вантажу в контейнері та/або транспортному засобі або затримки вантажу в контейнері та/або транспортному засобі в портах вивантаження, перевалки, прибуття на прикордонних переходах за вимогою митних, інших контролюючих та правоохоронних органів замовник відшкодовує виконавцю витрати з оплати вантажних операцій, зберігання контейнера, простоя транспортного засобу, а також демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) судноплавної контейнерної лінії власника контейнерного обладнання згідно розрахунків організації, яка здійснює вантажні операції, порта, терміналів, перевізників, тарифів лінії, інших організацій.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, уклавши з позивачем договір на транспортно-експедиційні послуги перевезення вантажу, відповідач зобов`язався у випадку огляду або затримки вантажу за вимогою митних, інших контролюючих та правоохоронних органів відшкодувати позивачу витрати, зокрема, зі сплати демереджу/детеншну.

Поняття "демередж" у морських контейнерних перевезеннях - це штрафні санкції (плата) за наднормативне (понад безкоштовного часу) використання контейнерного обладнання протягом періоду - з моменту вивантаження контейнера з судна до моменту вивозу його з терміналу.

"Детеншн" - штрафні санкції, що стягуються за наднормативне використання контейнера з моменту його вивезення з терміналу до моменту повернення порожнього контейнера до місця, узгодженого з власником контейнеру.

Контрсталія - це час, протягом якого судно після перебігу сталії, тобто строку, призначеного для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, затримується для завершення вантажних операцій.

За своєю правовою природою перехід судна на контрсталію є порушенням обов`язку відправника або одержувача виконати вантажні операції у визначений строк.

Так, статтею 149 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що угодою сторін можуть бути встановлені додатковий після закінчення терміну навантаження (розвантаження) час очікування судном закінчення вантажних робіт (контрсталійний час) і розмір плати перевізнику за простій судна протягом контрсталійного часу (демередж), а також винагорода за закінчення навантаження (розвантаження) до закінчення сталійного часу (диспач).

За відсутності угоди сторін, передбаченої частиною першою цієї статті, тривалість контрсталійного часу і розмір плати перевізнику за простій, а також розмір винагороди відправнику або фрахтувальнику за дострокове закінчення навантаження (розвантаження) визначаються відповідно до термінів і ставок, прийнятих у відповідному порту.

За відсутності зазначених ставок розмір плати за простій визначається витратами на утримання судна і екіпажу, а винагорода за дострокове закінчення навантаження (розвантаження) обчислюється у половинному розмірі плати за простій.

Демередж не є платою за використання судна, оскільки в цей час судно стоїть на простої, тобто не використовується за його цільовим призначенням - переміщенням вантажу. Демередж не можна також поєднувати з фрахтом, тобто провізною платою, оскільки він сплачується не за переміщення вантажу, а за додатковий після закінчення терміну навантаження (розвантаження) час очікування судном закінчення вантажних робіт. Помилковим є і розуміння демереджу як відшкодування заздалегідь оцінених збитків, тому що ніяких збитків в цьому випадку не існує - сторони заздалегідь передбачають контрсталію і домовляються про додаткові зобов`язання у зв`язку з цим.

Таким чином, сплата демереджа є штрафною санкцією, яка застосовується до відправника або одержувача вантажу за простій судна протягом контрсталійного часу. Стягнення демереджу виключає можливість перевізника відшкодувати збитки, спричинені простоєм судна, тому демередж є виключною неустойкою.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, за погодженням сторін контейнер MRKU 4948097 прибув до порту Констанца (Румунія) у квітні 2022 року для подальшого вивантаження та перевезення вантажу відповідача автомобільним шляхом до міста Києва, у зв`язку з чим відповідачем 26.04.2022 було видано агенту позивача довіреність Вих.№.:MBL (HBL) 216015773 92).

Натомість, митне оформлення вантажу відбулось лише 29.06.2022, що вбачається з транзитних декларацій №22ROCT37 від 29.06.2022 та №22ROCT45.

Отже, суд погоджується з твердженням позивача, що протягом вказаного періоду вантаж з контейнером MRKU 4948097 перебував під митним контролем у порту Констанца, що, в свою чергу, зумовило понесення додаткових витрат зі сплати демереджу.

При цьому, суд визнає необґрунтованими посилання відповідача на зволікання і непрофесійні дії працівників позивача як на причину затримки використання контейнерного обладнання судноплавної контейнерної лінії, що, на думку відповідача, звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати зі сплати демереджу, передбаченого п. 2.3.9. договору, адже погодивши з позивачем зміну маршруту перевезення контейнера MRKU 4948097, відповідач був обізнаний про можливість такої затримки та виникнення додаткових витрат.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, зокрема під час підписання актів прийому-передачі наданих послуг: як з міжнародного морського перевезення, так і подальшого перевезення вантажу автомобільним транспортом.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати зі сплати демереджу у сумі 140 423, 42 грн є документально підтвердженими та понесеними ним як експедитором в інтересах клієнта, що повністю узгоджується з нормами ст. 10, 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та умовами пункту 2.3.9. договору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на непогодження всіх істотних умов договору та неможливість застосування до правовідносин, що склалися між сторонами, умов пункту 2.3.9. договору, оскільки всі зазначені послуги з організації транспортно-експедиційного обслуговування надані Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" на підставі договору №20210128 від 28.01.2021, що також відображено в актах прийому-передачі наданих послуг та відповідає імперативним приписам ст. 930 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав під час розгляду справи доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги, або свідчили про відсутність у нього обов`язку з відшкодування витрат позивача по сплаті демереджу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАРТ" (вул. Парково-Сирецька, буд. 12-А, оф. 2, Київ, 04112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЛАЙН" (вул. Дальницька, буд. 46, Одеса, Одеська область, 65005, ) заборгованість у розмірі 140 423 (сто сорок тисяч чотириста двадцять три) грн 42 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту рішення здійснюється після виходу судді з відпутки.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2023

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА