ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/8651/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Політичної партії «Європейська Солідарність»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 (колегія суддів у складі: Агрикова О. В. - головуючий, Чорногуз М. Г., Мальченко А. О.), рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 (суддя Ярмак О. М.), постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 (колегія суддів: Агрикова О. В. - головуючий, Чорногуз М. Г., Мальченко А. О.), додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 (суддя Ярмак О. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ»

до Політичної партії «Європейська Солідарність»

про стягнення коштів

за участю: позивача Фелді О.В. (адвокат); відповідача Ратич Х.О. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» звернулося до суду з позовом до Політичної партії «Європейська Солідарність», у якому просило стягнути з відповідача 5 357 664,00 грн основного боргу, 168 482,03 грн пені, 832 670,28 грн інфляційних втрат, 105 868,92 грн три відсотки річних.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив договірні зобов`язання в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість, на яку було нараховані пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних, тому позов підлягає задоволенню.

1.3. Також позивачем подано до суду клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 182 843,00 грн.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2023, позов задоволено повністю.

2.2. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач у спірний період не виконав зобов`язання зі сплати орендної плати, чим порушив умови договору, що є підставою для стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023, вищевказане рішення суду змінено в частині стягнення суми пені, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: « 1. Стягнути з Політичної партії «Європейська Солідарність» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» 5 357 664,00 грн основного боргу та 1,00 грн пені, 832 670, 28 грн інфляційних втрат, 105 868, 92 грн три відсотки річних, 96 970,28 грн витрат по сплаті судового збору». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

2.4. Свій висновок апеляційний суд мотивував тим, що відповідач на порушення умов договору не виконав зобов`язання щодо сплати орендної плати, що є підставою для стягнення з нього заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. При цьому, апеляційний суд вказав на те, що відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99 %, яке обґрунтовано введенням у світі карантинних обмежень та військового стану на території України, що є підставою для зменшення пені до 1,00 грн.

2.5. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023, заяву позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в решті суми вимог відмовлено.

2.6. Судові рішення мотивовані тим, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу не є співмірними із складністю предмета спору, у зв`язку з чим витрачання часу на надання послуг, зазначених в акті здачі-прийняття робіт не є виправданим, що є підставою для їх зменшення.

3. Короткий зміст касаційних скарг та позиція інших учасників справи

3.1. У касаційних скаргах заявник просить скасувати вищевказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, а також відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

3.2. На обґрунтування касаційних скарг заявник посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційних скарг вважає, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо суті спору, які викладено у постановах Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/886/21, від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11 (914/1919/20), від 20.09.2021 у справі № 910/11141/19, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17 щодо витрат на правничу допомогу. Також скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах із неприбутковими організаціями.

3.3. Позивач у відзивах на касаційні скарги просить залишити без змін вказані судові рішення, посилаючись на те, що судами у відповідності до норм матеріального та процесуального права надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційних скарг їх не спростовують.

4. Мотивувальна частина

4.1. Суди встановили, що 15.10.2019 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір оренди нежитлових приміщень № к-206 (далі - договір), за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого та на підставі акта приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.11.2019, орендодавець передав, а орендар прийняв нежилі приміщення загальною площею 1674,27 кв. м, розташовані на першому поверсі будівлі (літ. «Н»), які знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16 (далі - приміщення) та зобов`язувався сплачувати орендодавцю орендну плату.

4.2. Згідно з пунктами 4.2, 4.3 договору строк оренди приміщень за даним договором починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення та закінчується 31.12.2019. По закінченню календарного року, цей договір автоматично пролонговується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про його припинення не пізніше ніж за 1 (один) календарний місяць до закінчення відповідного календарного року.

4.3. Суди встановили, що доказів підтвердження волевиявлення однією із сторін бажання не продовжувати договірні правовідносини суду не надано, отже договір є продовженим.

4.4. За умовами пунктів 6.1. 6.2 договору орендна плата, яка підлягає сплаті орендарем за користування приміщеннями за даним договором, встановлюється сторонами за взаємною домовленістю у наступному розмірі 400,00 грн за один квадратний метр приміщення на місяць. Загальна сума місячної орендної плати, що підлягає сплаті орендарем за користування приміщеннями, визначається шляхом множення щомісячного орендного платежу, вказаного в пункті 6.1 договору, на площу приміщення, вказану в пункті 1.2 цього договору, та становить 669 708,00 грн.

4.5. Відповідно до пунктів 6.3, 6.5 договору орендар сплачує орендну плату виключно коштами, отриманими з державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 6331020 "Фінансування статутної діяльності політичних партій". Орендна плата сплачується орендарем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця, вказаний у даному договорі (якщо реквізити іншого рахунку не будуть повідомлені орендодавцем у письмовій формі), за кожний поточний місяць не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця, протягом якого орендарем використовуються приміщення на підставі даного договору.

4.6. Пунктами 8.3, 8.4, 8.6 договору передбачено, що у випадку порушення орендарем строків сплати орендної плати та/або комунальних платежів відповідно до договору, орендар (на письмову вимогу орендодавця) оплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення орендарем строків сплати орендної плати та/або комунальних послуг відповідно до договору, орендар (на письмову вимогу орендодавця) сплачує на користь орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Орендар не несе відповідальності за порушення передбачених договором строків оплати, якщо воно мало місце у зв`язку з неперерахуванням Національним агентством з питань запобігання корупції на рахунок орендаря коштів, виділених з державного бюджету на фінансування статутної діяльності політичних партій, та про зазначені обставини орендар письмово повідомив іншу сторону.

4.7. Також встановлено, що в 2020 році сторонами було укладено низку додаткових угод до договору, а саме: № 01 від 01.04.2020, № 02 від 30.04.2020, № 03 від 27.05.2020, № 04 від 22.06.2020, № 05 від 23.07.2020 та № 06 від 31.12.2020, якими сторони вносили зміни до пунктів 6.1, 6.2 договору, а саме з 01.04.2020 по 31.01.2021 встановлювався розмір місячної орендної плати в сумі 334 854,00 грн. В зазначених угодах вказано, що по закінченню вказаного періоду продовжують діяти положення договору, які діяли до 01.04.2020.

4.8. Позивачем долучено до матеріалів справи копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунків-фактур разом із супровідними листами з доказами направлення їх на адресу відповідача.

4.9. У гарантійному листі від 27.12.2019 № 338 відповідач повідомив позивача про те, що Національним агентством з питань запобігання корупції не перераховано кошти відповідачу за четвертий квартал 2019 року та наразі відсутня фінансова можливість здійснювати оплату за наданні послуги за договором. У цьому листі, відповідач гарантував здійснити оплату заборгованості протягом п`яти робочих днів з моменту отримання коштів.

4.10. Відповідно до наказу відповідача від 30.03.2020 № 1 «Про встановлення гнучкого режиму робочого часу та неповного робочого тижня", з 01.04.2020 на період дії карантину для працівників Секретаріату Партії встановлено гнучкий режим роботи працівників, неповний робочий тиждень тривалістю 2,5 робочих дні, а саме понеділок та вівторок по 8 годин; п`ятниця - 4 години.

4.11. Згідно з листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 01.09.2021 № 01/09/21-07, останнім здійснено державне фінансування статутної діяльності відповідача, зокрема, за 3 квартал 2021 року: 05.07.2021 на загальну суму 24 947 225, 00 грн.

4.12. Крім того, апеляційний суд встановив, що відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99 %.

4.13. Позивач наполягаючи на задоволенні позовних вимог, вказував, що на порушення умов договору, відповідач не виконав свого обов`язку по сплаті орендної плати за договором внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5 357 664, 00 грн (із розрахунку 669 708,00 грн х 8 місяців) за період з липня 2021 року по лютий 2022 року, на яку були нараховані пеня у розмірі 168 482,03 грн за період з 11.07.2021 по 10.01.2022, інфляційні втрати у сумі 832 670,28 грн з липня 2021 року по липень 2022 року та три відсотки річних у розмірі 105 868,92 грн за період з 11.07.2021 по 10.08.2022.

4.14. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо висновків судів про стягнення з відповідача основного боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені

4.15. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

4.16. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.17. Згідно з статтею 610 наведеного Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

4.18. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

4.19. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України).

4.20. Відповідно до статті 762 ЦК України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір якої встановлюється договором оренди (ч. 1). Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5).

4.21. Частина шоста статті 762 ЦК України передбачає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

4.22. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.23. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1, 3 статті 549 ЦК України).

4.24. Встановивши, що відповідач допустив порушення взятих на себе договірних зобов`язань, яке виразилося у несплаті ним орендних платежів за спірний період, суди дійшли правомірного висновку щодо наявності підстав для стягнення основного боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

4.25. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками судів, оскільки встановлені ними обставини стали обґрунтованою підставою для задоволення вимог у наведеній частині.

4.26. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування частини шостої статті 762 ЦК України.

4.27. Верховний Суд вважає, що обґрунтовуючи власну позицію, відповідач наводить доводи, які стосуються встановлених обставин і вже здійсненої оцінки доказів зі справи.

4.28. Верховний Суд у постановах від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17 виклав правовий висновок про те, що для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

4.29. Виходячи із обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач мав безперешкодний доступ до орендованого майна та з квітня 2020 року по січень 2021 року за взаємною згодою сторін до спірних правовідносин були застосовані положення частини четвертої статті 762 ЦК України щодо зменшення розміру орендної плати за договором на 50 %.

4.30. При цьому у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 910/13704/21, за участю цих же сторін, що і у справі, яка переглядається, зроблено правовий висновок щодо застосування частини 6 статті 762 ЦК України.

4.31. Відповідач, звернувшись із касаційними скаргами, цих висновків суду апеляційної інстанції не спростував.

4.32. За вказаних обставин відсутні правові підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції у цій частині.

Щодо доводів, викладених у касаційній скарзі, про відхилення клопотання відповідача про призначення судової експертизи

4.33. У касаційній скарзі відповідач як на підставу свої вимог посилається, зокрема, як на виключний випадок касаційного оскарження на постанову Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/886/21.

4.34. Скаржник зазначає, що Верховний Суд у постанові від 07.07.2022 у справі № 910/886/21 вказав, що відповідно до частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Також вказує, що якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

4.35. Також скаржник у касаційній скарзі вказує, що якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи, На підтвердження цих доводів скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11 (914/1919/20).

4.36. Згідно частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, але виключно в таких випадках, які передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 цієї частини.

4.37. Із наведених у касаційній скарзі доводів не вбачається, що докази у справі, на підставі яких приймалися судові рішення по суті спору, є взаємно суперечливими.

4.38. Також із встановлених судами обставин справи не вбачається, що розрахунок розміру стягнутих за судовими рішеннями коштів є теоретичним, тому доводи скаржника про необхідність визначення цього розміру шляхом призначення відповідної експертизи є необґрунтованими.

4.39. Оскільки доводи, викладені у касаційній скарзі у вказаній частині, не містять правових підстав для виключного перегляду судових рішень у касаційному порядку, як це передбачено положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, правові підстави для скасування судових рішень із наведених скаржником доводів у вказаній частині відсутні.

Щодо висновків судів про стягнення з відповідача правничої допомоги.

4.40. Згідно з частиною першою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

4.41. Також частиною третьою статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4.42. Відповідно до частини шостої цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

4.43. Позивачем на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу у суді подано копії: договору про надання правової допомоги від 10.02.2022 № 71-АО/22, додаткової угоди від 04.08.2022 № 5, платіжні доручення від 28.10.2022 № 6541, від 30.11.2022 № 6618, від 15.12.2022 № 6656, акт здачі-прийняття робіт від 24.01.2023 № ОУ-0000007 на суму 182 843,00 грн.

4.44. Взявши до увагу справи № 910/13704/21, № 910/13719/21, № 910/10440/21, за участю цих же сторін, що і у справі, яка переглядається, суди послалися на те, що сформована практика по аналогічним спорам, які є ідентичними, та дійшли висновку, що витрати на позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 182 843,00 грн не є співмірними із складністю предмета спору, тому стягнули 70 000,00 грн.

4.45. Колегія суддів погоджується з такими висновками судів та вони не суперечать тим постановам Верховного Суду, які наведені відповідачем у касаційній скарзі.

4.46. Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

4.47. Оскільки доводи, викладені у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування постанов цього суду за мотивів, наведених у касаційній скарзі, Суд не вбачає.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Політичної партії «Європейська Солідарність» залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023, та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023, у справі № 910/8651/22, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак