РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2023Справа № 910/4883/23

За позовом Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН"

до Фізичної особи-підприємця Ткаченка Ігоря Борисовича

про стягнення 41 428,80 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (далі - позивач, КП "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ткаченка Ігоря Борисовича (далі - відповідач, ФОП Ткаченко І.Б.) про стягнення 41 428,80 грн штрафу.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання з поставки товару у визначений умовами Договору № 361-НХ-21 від 13.07.2021 строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 позовну заяву Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4883/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/4883/23.

26.04.2023 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнає, свою позицію обґрунтовує наступним.

09.07.2021 між позивачем та відповідачем був укладений Договір забезпечення №349-НХ-21, відповідно до якого відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 129 641,70 грн, як спосіб забезпечення виконання відповідачем процедури закупівлі Договору про закупівлю.

Відповідач зазначає, що у відповідності до умов Договору забезпечення, факт невиконання або неналежного виконання підтверджується одностороннім актом про невиконання (неналежне виконання) учасником-переможцем процедури закупівлі зобов?язань за Договором про закупівлю), однак такий односторонній акт про порушення термінів поставки позивачем не був складений та на адресу відповідача не був направлений.

У відзиві на позовну заяву, зокрема, відповідач звертає увагу на те, що 29.08.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про розірвання Договору № 361-НХ-21 від 13.07.2021, пунктами якої зазначено, що претензій одна до одної сторони не мають.

А сам факт повернення позивачем суми грошового забезпечення у розмірі 129 641,70 грн, яке було внесене учасником-переможцем процедури закупівлі 28.07.2021 на рахунок відповідача, робить очевидним висновок, про те, що своїми діями позивач свідчить про відсутність претензій до відповідача з приводу виконання Договору Поставки.

01.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відправлений засобами поштового зв`язку 25.04.2023, аналогічний за змістом попередньому.

10.05.2023 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено заяви по суті справи та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

13.07.2021 між Комунальним підприємством "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (покупець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Ігорем Борисовичем (постачальник, відповідач) був укладений Договір № 361-НХ-21 від 13.07.2021 (далі - Договір або Договір № 361-НХ-21 від 13.07.2021), відповідно до п. 1.1 постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у встановлений строк контактні частини електричного обладнання, код 31230000-7 за ДК021:2015, «Частини електророзподільної чи контрольної апаратури» (далі- товар), визначений в асортименті, якості, кількості, комплектності та за цінами, зазначеними у технічній специфікації (Додаток 1) до Договору, що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Згідно з п. 2.1 Договору, постачальник повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідатиме чинним нормам якості для товару даного виду, технічним вимогам, зазначеним у технічній специфікації (Додаток 1) до Договору.

Відповідно до п.3.3 Договору, сума Договору становить 2 592 834,00 грн (два мільйона п`ятсот дев`яносто дві тисячі вісімсот тридцять дві тисячі сто тридцять дев`ять гривень 00 копійок), у т.ч. ПДВ (20%): 432 139,00 грн (чотириста тридцять дві тисячі сто тридцять дев`ять гривень 00 копійок).

Умовами пунктів 4.1. та 4.2. Договору встановлено, що розрахунок здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Розрахунок за поставлену партію товару здійснюється покупцем протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки замовленої партії товару на склад покупця на підставі видаткової накладної.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що постачальник має поставити товар покупцю партіями за окремими письмовими замовленнями покупця, виходячи з фінансових можливостей та виробничих потреб покупця. Замовлення направляється постачальнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Кінцевий строк поставки товару за цим Договором - 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 5.2 Поставка партії товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання постачальником письмового замовлення від покупця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення підписів печатками Сторін і діє включно до 28 лютого 2022 року (п.10.1 Договору).

Згідно з п.1.1 Договору забезпечення №349-НХ-21 від 09.07.2021 за Договором забезпечення Учасник-переможець процедури закупівлі вносить забезпечення виконання договору про закупівлю, що укладається між Замовником і Учасником-переможцем процедури закупівлі за результатами проведення процедури відкриті торги на закупівлю «Контактні частини електричного обладнання, код 31230000-7 за ДКО21:2015, «Частини електророзподільної чи контрольної апаратури» згідно з оголошенням про проведення процедури закупівлі, оприлюдненим в електронній системі закупівель, номер оголошення в ЦБД UA-2021-05-12-001070-а (номер тепдеру на SmartTender.biz 11901323), (далі - Договір про закупівлю), переможцем якої визнано Учасника-переможця процедури закупівлі.

В силу Договору забезпечення Замовник, у разі невиконання Учасником-переможцем процедури закупівлі зобов?язань за Договором про закупівлю, набуває право власності, з урахуванням пункту 7.9 Договору забезпечення, на забезпечення виконания Договору про закупівлю, яким є грошові кошти у розмірі, передбаченому в пункті 2.1 даного Договору забезпечення (п.1.2. Договору забезпечення).

Умовами п.2.1. Договору забезпечення встановлено, що забезпеченням виконання Договору про закупівлю є грошові кошти в сумі 129 641,70 грн (сто двадцять дев?ять тисяч шістсот сорок одна гривня 70 копійок), без ПДВ (далі - забезпечення), що становить 5 % вартості (ціни) Договору про закупівлю.

Відповідно до п. 2.2. Договору забезпечення, учасник-переможець процедури закупівлі перераховує на рахунок Замовника. зазначений в розділі 8 Договору забезпечення, не пізніше дати укладення Договору про закупівлю суму грошових коштів у розмірі, визначеному пунктом 2.1 даного Договору забезпечення, яка є способом забезпечення виконання Учасником-переможцем процедури закупівлі Договору про закупівлю.

Згідно з п. 3.3 Договору забезпечення, факт невиконання або неналежного виконання учасником-переможцем процедури закупівлі своїх зобов?язань за Договором про закупівлю підтверджується документами, зокрема, але не виключно: документами, що свідчать про прострочення поставки товару та/або поставки товару неналежної якості (комплектності) тощо (односторонній акт про невиконання (неналежне виконання) учасником-переможцем процедури закупівлі зобов?язань за Договором про закупівлю).

Пунктом 3.6. Договору забезпечення передбачено, що замовник повертає на поточний рахунок Учаснику-переможцю процедури закупівлі забезпечення виконання Договору про закупівлю, в розмірі, визначеному пунктом 2.1 Договору забезпечення, після належного виконання Учасником-переможцем процедури закупівлі Договору про закупівлю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між позивачем та відповідачем шляхом укладення Договору № 361-НХ-21 від 13.07.2021 виникли господарські правовідносини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір № 361-НХ-21 від 13.07.2021, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем за період дії Договору було оформлено Замовлення №1 від 22.09.2021 на загальну суму 433 440,00 грн, а саме на поставку продукції - «контакт рухомий контактора КПД-113» на суму 168 000,00 грн та «контакт нерухомий контактора КПД-113» на суму 193 200,00 грн разом з ПДВ (20%) у розмірі 72 240,00 грн.

Вказане замовлення №1 було надіслано та вручено відповідачу 13.10.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №205 та фіскальним чеком від 25.09.2021.

На замовлення відповідачем було поставлено товар окремими партіями 08.12.2021, 15.12.2021 та 26.01.2022. Вказана обставина підтверджується видатковою накладною №21 від 08.12.2021 на суму 97 440,00 грн, видатковою накладною №22 від 15.12.2021 на суму 218 400,00 грн та видатковою накладною №1 від 26.01.2022 на суму 117 600,00 грн.

По матеріалам справи судом встановлено, що поставка відповідачем була безпосередньо здійснена з порушенням встановленого пунктом 5.2. Договору строком, оскільки відповідач мав поставити товар строком до 12.11.2021 включно.

30.12.2021 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору від 13.07.2021 №361-НХ-21 про продовження строку дії Договору та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виклавши пункти 5.1 та 10.1 Договору у новій редакції:

« 5.1. Постачальник має поставити товар Покупцо партіями за окремими письмовими замовленнями Покупця, виходячи з фінансових можливостей та виробничих потреб Покупця.

Замовлення направляється Постачальнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Кінцевий строк поставки товару за цим Договором - 30 червня 2022 року».

« 10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення підписів печатками Сторін і діє включно до 29 серпня 2022 року».

17.08.2020 позивачем було здійснено розрахунок за поставлений товар відповідачу на суму 459 840,00 грн.

29.08.2022 між позивачем та відповідачем досягнуто згоди про розірвання Договору та підписано Угоду про розірвання Договору №361-НХ-21.

22.12.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією №12/04-401 про сплату штрафних санкцій за Договором №361-НХ-21 та просив сплатити суму штрафних санкцій у розмірі 41 428,80 грн, проте така вимога залишена відповідачем без задоволення.

Станом на час вирішення справи по суті матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем суми штрафних санкцій в розмірі 41 428,80 грн за Договором №361-НХ-21.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частиною 3 статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Судом встановлено, що позивач не заперечує щодо доводів відповідача про повернення позивачем на рахунок відповідача грошового забезпечення у повному обсязі, що відповідно до п.3.6 Договору забезпечення №349-НХ-21 свідчить про належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про закупівлю.

Також матеріали справи не містять одностороннього акту про невиконання (неналежне виконання) учасником-переможцем процедури закупівлі зобов?язань за Договором про закупівлю, що прямо передбачено пунктом 3.3. Договору забезпечення, як і не містять жодної претензії з боку позивача до відповідача з моменту здійснення простроченої поставки товару останнім до укладання Угоди про розірвання Договору між сторонами.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що сторони при укладанні Угоди про розірвання Договору від 13.07.2021 №361-НХ-21 пунктом 3 встановили, що сторонами виконано зобов`язань по цьому Договору на загальну суму 459 840,00 грн (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок), у т.ч. ПДВ (20%): 76 640,00 (сімдесят шість тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок). Претензій одна до одної Сторони не мають.

При цьому, пунктом 4 Угоди про розірвання Договору, сторони передбачили, що з моменту підписання цієї Угоди зобов`язання Сторін за Договором припиняються і Сторони не вважають себе зобов`язаними будь-якими правами та обов`язками по цьому Договору.

Варто зазначити, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд у низці справ робить посилання на принцип римського права "venire contra factum proprium" (заборона суперечливої поведінки), який "базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці)".

Зазначений принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud". Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22 315сво18); постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 квітня 2019 року у справі №903/394/18; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 листопада 2018 року у справі №911/205/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оскільки Угодою про розірвання Договору від 13 липня 2021 року №361-НХ-21 фактично усі права та обов`язки припинилися, а сторони узгодили, що претензій одна до одної не мають, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву також наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який складається з суми витрат на професійну правничу допомогу орієнтовно в розмірі 12 000,00 грн. Також відповідачем зазначено, що остаточний розрахунок судових витрат на правничу допомогу буде надано додатково.

Станом на дату розгляду справи по суті, представником відповідача матеріали справи не містять доказів, понесених відповідачем судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні позову, судовий збір у сумі 2 684,00 грн покладається на позивача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 124, 129, 236 - 238, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 29.06.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА