ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1255/23

За заявою Акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів (у порядку ст. 110, 112 ГПК України) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

до Акціонерного товариства "Дніпроазот"

про стягнення боргу за договором розподілу природного газу

Суддя Юзіков С.Г.

Секретар судових засідань Юрченко В.В.

Представники:

Позивача - Кузьміна І.С.

Відповідача (Заявника) - Вошколуп В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 10 584,00 грн. - боргу, 246,48 грн. - пені, 14,79 грн. - 3 % річних, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання заяви приєднання від 01.01.2016 №094205L5H8AP016.

23.06.2023 електронною поштою від Відповідача надійшла заява про забезпечення доказів, у якій останній просить забезпечити докази, шляхом витребування у АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" оригіналів усіх документів економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг Позивача у 2022-2023 роках, мотивована тим, що однією з підстав заперечення позовних вимог з боку Відповідача є необґрунтований розмір тарифу за розподіл природного газу, встановлений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2745 на 2022 рік. Цей тариф Позивач застосовує на свої послуги у 2023 році. Належним підтвердженням необґрунтованості та неправомірності тарифу за розподіл природного газу є документи економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг Позивача у 2022 році. Відповідно до переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, встановлені різні строки для зберігання документів. Так, крім інших, у цьому переліку чимало документів мають встановлений строк зберігання 1 рік, у зв`язку з чим, такі документи можуть бути втраченими чи знищеними за спливом терміну зберігання.

Ухвалою суду від 23.06.2023 прийнято заяву Відповідача про забезпечення доказів до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 28.06.2023.

27.06.2023 електронною поштою від Позивача надійшло заперечення на заяву Відповідача про забезпечення доказів, мотивоване тим, що в супереч ст. 111 ГПК України, Відповідач не зазначив: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів. Крім того, предметом даної справи є стягнення з Відповідача основного боргу, пені, 3 % річних та судових витрат. Оригінали всіх документів економічного обґрунтування встановлення розміру тарифу (економічні причини їх істотного збільшення) для послуг Позивача у 2023 не є належним доказом на підтвердження наявності/відсутності заборгованості у Споживача перед АТ "Дніпропетровськгаз". Таким чином, подання/витребування даних доказів є нелогічним з огляду на те, що в межах розгляду господарської справи суд не може давати оцінку обґрунтованості встановлення розміру тарифу через відсутність таких повноважень.

28.06.2023 у судовому засіданні сторони підтримали свої клопотання та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Тобто, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому, збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що у заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №901/385/19.

Згідно з ч. 1 3 ст. 112 ГПК України заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Господарський суд погоджується з доводами Позивача, викладеними у запереченнях на заяву про забезпечення доказів щодо відсутності підстав, визначених ГПК України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 110 ГПК України, суд вважає за необхідне відмовити Відповідачеві в задоволені заяви про забезпечення доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст. 110, 112, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в строки та порядку, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 30.06.2023.

Суддя С.Г. Юзіков