ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.07.2023 Справа № 914/1232/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни ГОРЕЦЬКОЇ, за участю секретаря судового засідання Марти ПРИШЛЯК розглянув

заяву: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця Григоряна О.Г.

про звернення стягнення на грошові кошти, які належать іншим особам

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬЄНА», м. Львів,

стягувач: Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА», м. Київ,

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА», м. Кременчук,

у справі № 914/1232/22

за позовом: Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬЄНА», м. Львів,,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.12.2022 у справі № 914/1232/22 позовні вимоги задоволено повністю.

28.02.2022 на виконання вищевказаного рішення видані відповідні накази суду.

01.05.2023 на адресу суду надійшла заява Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця Григоряна О.Г. про звернення стягнення на грошові кошти в межах ВП №71389982 під час виконання рішення суду у справі № 914/1232/22. Зокрема, державним виконавцем заявлено про звернення стягнення на грошові кошти в загальному розмірі 166 194 780,21 грн, що належать Публічному акціонерному товариству «Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА».

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.05.2023, заяву у справі № 914/1232/22 передано на розгляд судді Зоряні ГОРЕЦЬКІЙ.

Ухвалою від 04.05.2023 заяву прийнято до розгляду.

В обґрунтування вищевказаної заяви державний виконавець посилається на те, що боржник не володіє рухомим та нерухомим майном, а тому враховуючи, що ПАТ «Укртатнафта» має заборгованість перед боржником у розмірі 4 214 153,81 грн, державний виконавець просить суд надати дозвіл на звернення стягнення цих коштів в рахунок виконання судового рішення у цій справі.

ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Уктатнафта» заяву старшого державного виконавця підтримали, ТзОВ «Вільєна» проти вказаної заяви заперечило.

Розглянувши заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, суд приходить до обґрунтованого переконання про задоволення такої, виходячи з наступного.

27.03.2023 до Відділу примусового виконання рішень надійшло клопотання стягувача - ПАТ «Укрнафта» від 24.03.2023 №01/01/07-220 щодо вжиття державним виконавцем необхідних дій направлених на звернення стягнення на грошові кошти, які належні ТОВ «ВІЛЬЄНА» в розмірі 4 214 153,81 грн та перебувають в розпорядженні ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА» ().

На підтвердження зазначених в клопотанні обставин ПАТ «Укрнафта» надано наступні документи:

- копію листа ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА» від 23.03.2023 №14/02-585, згідно якого станом на 15.03.2023 товариство має перед ТОВ «ВІЛЬЄНА» () кредиторську заборгованість в сумі 4 214 153,81 грн на підставі Договору комісії №363/11/2118 від 01.02.2022;

- копію акту №1/08 на компенсацію витрат до договору комісії №363/11/2118 від 31.08.2022, укладеного та підписаного сторонами договору; копію акту №1/09 на компенсацію витрат до договору комісії №363/11/2118 від 30.09.2022 (підписаного комісіонером); копію акту №1/09 виконаних робіт (наданих послуг) до договору комісії №363/11/2118 від 30.09.2022 (підписаного комісіонером);

- довідку щодо оперативної кредиторської заборгованості станом на 15.03.2023 відносно ТОВ «ВІЛЬЄНА», з тексту якої встановлено, що кредиторська заборгованість за договором №363/11/2118 становить - 4 214 153,81 грн.

- завірену копію договору комісії №363/11/2118 від 01.02.2022 (підписану сторонами договору), специфікацію до договору комісії №1/09Г від 01.09.2022, специфікацію до договору № 3/08 від 01.08.2022, специфікацію до договору № 2/08 від 01.08.2022, специфікацію до договору № 1/08 від 01.08.2022, специфікацію до договору № 2/07 від 01.07.2022, специфікацію до договору № 3/07 від 01.07.2022, специфікацію до договору № 1/07 від 01.07.2022, специфікацію до договору № 1/06 від 01.06.2022, специфікацію до договору № 3/05 від 24.05.2022, специфікацію до договору № 2/05 від 21.05.2022, специфікацію до договору № 1/05 від 01.05.2022, специфікацію до договору № 4/04 від 25.04.2022, специфікацію до договору № 3/04 від 26.04.2022, специфікацію до договору № 2/04 від 05.04.2022, специфікацію до договору № 1/04-1 від 01.04.2022, специфікацію до договору № 1/04 від 01.04.2022, специфікацію до договору № 5/03 від 28.03.2022, специфікацію до договору № 4/03 від26.03.2022, специфікацію до договору № 3/03 від 17.03.2022, специфікацію до договору № 2/03 від 17.03.2022, специфікацію до договору № 1/03 від 01.03.2022, специфікацію до договору № 1/02 від 16.02.2022.

Звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб регулюється ст. 336 ГПК України та ст.ст. 10, 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції" може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові пошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

З наведених норм вбачається, що звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в даному випадку це - ПАТ «УКРТАТНАФТА», можливо за умови, що така заборгованість не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

З матеріалів доданих до заяви державного виконавця, що містяться у справі та з пояснень ПАТ «УКРТАТНАФТА» поданих до суду вбачається, що останнє підтверджує наявність заборгованості перед ТОВ «ВІЛЬЄНА» за Договором комісії №363/11/2118 від 01.02.2022 в розмірі 4 214 153,81 грн.

В своїх запереченнях Боржник здійснює підміну понять та замість встановленого ст. 336 ГПК України поняття «заборгованість не оспорюється зазначеною особою»(тобто особою яка має заборгованість перед боржником), Боржник оперує поняттями «заборгованість боржника неє безспірною» та «безспірність права боржника на такі грошові кошти».

Суд звертає увагу, що жодна з наведених правових норм не містить поняття «безспірність заборгованості» або «безспірності права боржника на такі грошові кошти», оскільки поняття безспірності розуміє в собі відсутність спору між боржником та особою яка має заборгованість перед боржником, що само собою нівелює можливість звернення стягнення на грошові кошти чи майно, належне боржнику в силу можливої недобросовісної поведінки боржника та його умисного оспорення заборгованості.

Щодо посилань відповідача на практику Верховного Суду з даного питання, то вказані постанови підтверджують позицію державного виконавця та стягувача, які мають єдину мету направлену на виконання рішення суду та спростовують доводи боржника.

Наведенні боржником постанови Верховного Суду також підтверджують необхідну наявність однієї з двох умов для задоволення таких заяв: така заборгованість не оспорюється особою, яка має заборгованість перед боржником або така заборгованість підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Ті справи, в яких суди відмовляли в задоволенні заяви державного чи приватного виконавця, стосуються випадків в яких було відсутнє підтвердження особи, яка має заборгованість перед боржником, про наявність такої заборгованості або дійсний розмір заборгованості не було підтверджено належними доказами.

Зокрема, в постанові від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 Велика Палата Верховного Суду визначає правовий статус особи, яка має заборгованість перед боржником: «...особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.».

Вказана постанова підтверджує необхідність наявності умови, що така заборгованість не оспорюється особою, яка має заборгованість перед боржником.

Висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22.07.2021 у справі №905/1642/19: «... подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.».

В даному випадку, заява державного виконавця, що розглядається судом, відповідає та забезпечує досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

В постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №910/5300/17 та постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №925/1048/17, від 06.02.2020 у справі №913/381/18 суди вказали «..Предметом дослідження суду, у даному випадку, буде факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти на які виконавець просить звернути стягнення.».

Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №902/1260/15, від 03.07.2019 у справі №927/313/18 стосуються правових висновків щодо можливості оскарження ухвал про відмову у зверненні стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам та містять аналогічні висновки з наведеними вище постановами.

Також, Боржник вказує на відсутність оригіналу договору комісії №363/11/2118 від 01.02.2022 та додатків до нього, що на думку боржника ставить під сумнів заборгованість за договором, а тому така заборгованість не є безспірною.

ПАТ «УКРТАТНАФТА» на підтвердження наявності заборгованості надано копію підписаного договору комісії №363/11/2118 від 01.02.2022, специфікації, які дійсно без підпису боржника та копії актів №1/08 від 31.08.2022, №1/09 від 30.09.2022 на компенсацію витрат та №1/09 від 30.09.2022 виконаних робіт (наданих послуг) до договору комісії №363/11/2118 від 01.02.2022, які підписані ТОВ «ВІЛЬЄНА», також надано підписану довідку про підтвердження розміру заборгованості в сумі 4 214 153,81 грн. Зазначена довідка є офіційним документом ПАТ «УКРТАТНАФТА», оскільки підписана головним бухгалтером Самойлович Л.Є. та складена на підставі облікових реєстрів, зокрема містить в собі інформацію про стан заборгованості її розмір, зміст господарської операції та посилання на договір за яким обліковується заборгованість.

Щодо підписання документів, в поясненнях ПАТ «УКРТАТНАФТА» зазначає, що останні підписувалися за допомогою засобу електронного зв`язку, у зв`язку із запровадженням воєнного стану та активними ракетними ударами по території розташування ПАТ «УКРТАТНАФТА». Скановані копії документів долучені до матеріалів справи.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан по всій території України у зв`язку з широкомасштабним вторгнення російських військ.

02.04.2022, 24.04.2022, 12.05.2022, 18.06.2022 військами російської федерації здійснено 33 ракетні удари по ПАТ «Укртатнафта» (Кременчуцький НПЗ), в результаті яких, частина інфраструктури нафтопереробного заводу була зруйнована. Акти про пожежу від 04.04.2022, 25.04.2022, 14.05.2022, 18.06.2022 та витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.04.2022, 25.04.2022, 12.05.2022, 18.06.2022 підтверджують описані обставини та додаються третьою особою до матеріалів справи. Наказом №62-1 по ПАТ «Укртатнафта» було запроваджено дистанційний режим роботи, в результаті чого переважна більшість працівників (в т.ч. відповідальних виконавців за укладеними договорами) покинули свої звичні робочі місця та переїхали за кордон або в більш безпечні регіони України. Організувати у належний спосіб повноцінний облік та обмін саме оригіналами документів між сторонами не було можливим.

Крім того, в листопаді 2022 року акції ПАТ «УКРТАТНАФТА» було передано до Міністерства оборони України, що призвело до зміни керівництва та унеможливило підписання оригіналів документів попереднім керівником.

Суд враховуючи стандарт вірогідності доказів вважає, що відсутність оригіналів документів з підписами з обох сторін жодним чином не свідчать про відсутність взаємовідносин, що виникли з укладеного договору. Крім того, боржник в запереченнях не спростовує наявність взаємовідносин та заборгованості ПАТ «УКРТАТНАФТИ» перед ним, а лише вказує, що заборгованість за цим договором не є безспірною.

Також необхідно зазначити, що на підтвердження наявності оригіналів первинних бухгалтерських документів ПАТ «Укртатнафта» у взаємовідносинах з ТОВ «Вільєна», в тому числі оригіналів актів на компенсацію витрат та акту виконаних робіт до матеріалів справи долучено відповідь Бюро економічної безпеки України від 28.06.2023.

В даній справі наявні всі необхідні документи та підтвердження ПАТ «УКРТАТНАФТИ» про факт і розмір заборгованості.

Враховуючи викладене, заперечення боржника спростовуються матеріалами справи, а заяви виконавця рпідлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234, 336 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам вх. №1723/23 від 01.05.2023 у справі №914/1232/22 задовольнити.

2. Звернути стягнення на кошти у розмірі 4 214 153,81 грн, які належать ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (), яка має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільєна» (), з метою виконання наказу Господарського суду Львівської області від 28.02.2023 у справі № 914/1232/22.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.