ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/395/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство"

до відповідача: Селянського (фермерське) господарства "Нектар"

про стягнення в сумі 428 516 грн. 88 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Ткаченко Д.В. (поза межами суду);

від відповідача не з`явився.

Описова частина:

В квітні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" звернулося у Господарський суд Рівненської області із позовною заявою до відповідача Селянського (фермерське) господарства "Нектар" про стягнення в сумі 428 516 грн. 88 коп.

Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/395/23 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" до відповідача Селянського (фермерське) господарства "Нектар" про стягнення в сумі 428 516 грн. 88 коп. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16 травня 2023 року.

16 травня 2023 року на адресу суду від Селянського (фермерське) господарства "Нектар" надійшло клопотання, в якому останнє просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року відкладено розгляд справи по суті на 30 травня 2023 року.

В судовому засіданні 30 травня 2023 року було оголошено перерву до 13 червня 2023 року.

13 червня 2023 року на електронну адресу суду від Селянського (фермерське) господарства "Нектар" надійшло клопотання, в якому останнє просить суд надати сторонам додатковий час для узгодження можливих шляхів позасудового вирішення спору або ж умов мирової угоди, а тому, просило суд відкласти розряд справи на іншу дату.

В судовому засіданні 13 червня 2023 року було оголошено перерву до 27 червня 2023 року.

27 червня 2023 року на електронну адресу суду від Селянського (фермерське) господарства "Нектар" надійшла заява, в якій останнє визнає позов в частині розміру основного боргу, 3% річних та інфляційних витрат, а також просить суд зменшити розмір неустойки (штрафної санкції та пені) на 90% від заявленої суми до 11 691 грн. 78 коп.

У судовому засіданні 27 червня 2023 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві.

У свою чергу відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Мотивувальна частина:

02 грудня 2022 року Селянське-фермерське господарство "Нектар" (надалі - постачальник, відповідач) та Приватним акціонерним товариством "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (надалі - покупець, позивач), було укладено договір поставки № 01/12/22 (надалі - договір), відповідно до предмету якого постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується в порядку та на умовах цього договору поставити (передати у власність) покупцю товар, для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах цього договору прийняти товар (пункт 1.1 договору).

Згідно з умовами пункту 2.1. договору, предметом поставки є такий товар - жива риба виду короп, вага однієї штуки риби не менше 50 (п`ятдесят) грам; всього вага товару 5 000 кг.

Покупець має право, у випадку обґрунтованих підозр щодо якості поставленого товару, проводити детальні перевірки безпеки та якості товару, поставленого постачальником, попередньо повідомивши останнього про проведення таких перевірок. Зазначені перевірки можуть виконуватися третіми особами (лабораторіями контролю якості і т.п.), результати яких будуть мати обов`язкову силу для постачальника (пункт 2.3.1. договору).

Пунктом 2.3.1. договору сторони погодили, що у випадку якщо по результатам проведених перевірок поставлений товар буде визнаний неякісним, вартість зазначених перевірок повинна бути оплачена постачальником на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги покупця, з додатком документів, що підтверджують витрати або підписати угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог у порядку, передбаченому цим договором та діючим законодавством.

За змістом пункту 3.1. договору, загальна ціна договору складає 375 000 грн. 00 коп. Оплата за товар здійснюється покупцем в наступного порядку:

- 50% вартості товару, що зазначена в пункті 3.1., покупець сплачує на рахунок постачальника протягом одного банківського дня, з моменту укладання цього договору;

- решта 50% вартості товару, що зазначена в пункті 3.1., покупець сплачує на рахунок постачальника протягом 7 семи банківських днів, що слідує за днем поставки товару покупцю.

Оплату за товар здійснює покупець на підставі отриманого рахунку від постачальника, надісланого на електронну пошту покупця, вказану в пункті 4.5 даного договору.

Відповідно до пункту 4.14 договору, у випадку прострочення поставки товару Постачальником, або не поставки товару, постачальник зобов`язаний повернути покупцю отримані за непоставлену своєчасну партію товару грошові кошти.

Згідно пунктів 6.7.1., 6.7. договору покупець має право вимагати від постачальника постачання товару згідно узгодженої заявки, в строк і на умовах визначених договором, заявкою.

Пунктами 6.4.1 та 6.4 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний передати товар покупцю на умовах визначених сторонами в договорі та узгодженій заявці.

Постачальник зобов`язаний нести відповідальність визначену умовами даного договору та чинного законодавства, у випадку невиконання, часткового невиконання зобов`язань за даним договором, в тому числі, у випадку завдання шкоди інтересам покупця внаслідок невиконання умов договору (пункти 6.4.5., 6.4 договору).

Згідно пункту 7.6 договору, у випадку затримки товару, у випадку неможливості поставки товару, узгодженого в заявці, або поставки товару, який не відповідає вимогам зазначеним у цьому договорі, покупець має право відмовитися від прийняття такої партії товару, а постачальник зобов`язаний повернути сплачені кошти, в разі відмови покупця від прийняття товару, та сплатити погоджені штрафні санкції на користь покупця зокрема, в розмірі - 20% від суми непоставленого товару строк та умови поставки якого прострочено від 21 і більше календарних днів від дати узгодженій в заявці або кінцевого строку періоду поставки визначеного у цьому договорі.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, з правом необмеженої пролонгації, але не раніше повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по договору.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було сплачено на рахунок відповідача 300 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 870 від 05 грудня 2022 року.

У свою чергу з урахуванням умов договору які вказувалися вище, відповідач зобов`язаний був поставити товар у розмірі 5 000 кг. в строк до 31 грудня 2022 року для позивача.

Як свідчать матеріали справи, постачальник не виконав зобов`язання за договором, яке мало бути виконано до 31 грудня 2022 року включно, доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

04 квітня 2023 р. позивачем направлено відповідачу претензію, яка залишена без відповіді та задоволення.

З наведених вище обставин вбачається, що спірні правовідносини за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються постачання товару за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права оскільки відповідач не виконав договір у погоджені строки.

Частиною 1 статті 265 ГК України, ст. 712 ЦК України, передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 1 1 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами справи договір № 01/12/22 від 02.12.2022 р. є договором поставки.

На виконання умов договору ПАТ "Хмельницькрибгосп" 06 грудня 2022 року сплачено на рахунок Постачальника 300 000.00 грн, що підтверджується платіжною інструкцію №870 від 05.12.2022 року.

При цьому, у відповідності до Заявки, відповідач повинен був здійснити поставку товару у строк до 31 грудня 2022 року включно.

За умовами договору поставка товару здійснюється зі складу постачальника, однак матеріали справи не містять повідомлення постачальника про готовність товару для поставки на складі постачальника; також матеріали справи не містять доказів, які б вказували на фактичну передачу товару позивачу.

У силу вимог положень статті 193 ГК України, які кореспондуються зі статтями 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з нормами статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з положеннями статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк. - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця. якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В статті 665 ЦК України зазначено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року по справі №3-127гсІ 1. умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець мас право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця мас бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Як вказувалося вище, претензія із вимогою повернути грошові кошти була направлена Позивачем Відповідачу 04 квітня 2023 року, проте залишилася без задоволення.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до висновку Верховного Суду в постанові від 13 травня 2019 року по справі № 910/15009/17, оскільки позивач сплатив суму попередньої оплати, а відповідач не передав товар, господарські суди попередніх інстанцій правильно застосували ч.2 ст.693 ЦК України та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову і повернення позивачу попередньої оплати.

Враховуючи наведені правові норми, беручи до уваги одержання Відповідачем попередньої оплати вартості товару, на загальну суму 300 000,00 гри., та не виконання обов`язку щодо поставки товару Відповідачем, та не повернення останнім коштів, тому позов в частині стягнення 300 000 грн 00 коп. обґрунтований та доведений, а відтак підлягає до задоволення в цій частині.

Крім того, через неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором, а також із простроченням визначених договором строків, позивач нарахував для відповідача штраф у розмірі 20 відсотків від суми договору на підставі пункту 7.6. договору в розмірі 75 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 7.6. Договору, у випадку затримки поставки Товару, у випадку неможливості поставки Товару, узгодженого в Заявці, або поставки Товару, який не відповідає вимогам зазначеним у цьому Договорі, Покупець має право відмовитися від прийняття такої партії Товару, а Постачальник зобов`язаний повернути сплачені кошти, в разі відмови Покупця від прийняття Товару, та сплатити погоджені штрафні санкції па користь Покупця, зокрема, в розмірі 20% (двадцять відсотків) від суми непоставленого Товару строк та умови поставки якого прострочено від 21 і більше календарних днів від дати узгодженій в Заявці або кінцевого строку періоду поставки визначеного у цьому договорі.

Згідно з пунктом 7.9. договору у разі не поставки товару постачальником, у строк визначений згідно умов договору, постачальник зобов`язаний повернути покупцю сплачені йому кошти за не поставлений товар та узгоджену сторонами штрафну санкцію у розмірі 10 (десять) відсотків від вартості поставленого товару.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов`язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов`язання неналежним способом тощо). б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як зазначалося вище, на переконання позивача до відповідача слід застосувати пункт 7.6. договору, за неналежне виконання умов договору, та стягнути 20 відсотків від суми непоставленої продукції.

Разом з тим, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки як зазначено вище, пункт 7.6. договору стосується затримки поставку товару, якості товару і повернення товару (неприйняття покупцем), відповідно даний пункт договору слід застосовувати за умови, коли поставка товару відбулася, але неналежної якості або не в повній мірі (менша кількість товару ніж в заявці).

В той час, договір містить пункт 7.9. договору, в якому передбачена відповідальність відповідача за непоставку товару у визначені в договорі строки.

З урахуванням матеріалів справи, вбачається що в даному випадку не відбулося поставки товару взагалі, відповідно слід застосувати положення договору передбачені пунктом 7.9. договору, а не 7.6., як вказав позивач.

Відповідно сума штрафної санкції передбаченої пунктом 7.9. договору становить 10 відсотків, від вартості непоставленого товару, оскільки відповідачем не поставлено товар на суму 300 000 грн 00 коп., сума штрафної санкції складає 30 000 грн 00 коп. (300 000 * 10%).

Враховуючи зазначене, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафної санкції, підлягає до часткового задоволення в сумі 30 000 грн 00 коп. на підставі пункту 7.9. договору.

Крім того, відповідач нарахував для позивача пеню, в розмірі 41 917 грн 81 коп., за невиконання зобов`язання за договором у передбачені строки.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Із зазначеного слідує, що пеня нараховується у визначеному в договорі порядку та розмірі, або згідно закону.

Із договору поставки №01/12/22 від 02.12.2022 року вбачається, пунктом 7.5. сторони визначили, що за порушення строків оплати за товар покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого товару за кожен день прострочення, до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання.

Отже, вбачається, в даному випадку сторони передбачили пеню, за невчасно оплачений товар, а не за невчасно поставлений товар.

Будь яких інших умов, які б передбачали відповідальність у вигляді пені для відповідача за невчасно поставлений або непоставлений товар, договір не містить позивачем не наведені, також не вказані норми закону, які передбачають відповідальність для відповідача у вигляді пені.

Вказана позивачем норма Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає граничний розмір пені, який слід стягувати.

Підсумовуючи зазначене, вбачається, що позивачем безпідставно нараховано для відповідача пеню в розмірі 41 917 грн 81 коп., не маючи жодної правової підстави, а тому в цій частині позову суд відмовляє.

Також, через неналежне виконання умов договору, позивач нарахував для відповідача 3 відсотка річних в сумі 2 515 грн 07 коп. та інфляційні втрати в сумі 9 084 грн 00 коп. нараховані за період з 01 січня 2023 року по 12 квітня 2023 року на суму боргу в розмірі 300 000 грн 00 коп.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та відсотків річних, суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є арифметично правильним, відповідає умовам договору та статті 625 ЦК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 відсотка річних в сумі 2 515 грн 07 коп. та інфляційні втрати в сумі 9 084 грн 00 коп. нараховані за період з 01 січня 2023 року по 12 квітня 2023 року на суму боргу в розмірі 300 000 грн 00 коп. є законними та обґрунтованими, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Приймаючи рішення, судом врахована заява відповідача, в якій останній просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, який нарахований позивачем для відповідача в загальному розмірі 116 917 грн 81 коп.

Слід зазначити у відповідності до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За таких умов, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Як зазначалося вище, судом було відмовлено у стягненні із відповідача пені в розмірі 41 917 грн 81 коп., а також частково задоволено вимогу, щодо стягнення штрафної санкції із заявленого розміру 75 000 грн 00 коп. до фактично задоволеної штрафної санкції в розмірі 30 000 грн 00 коп.

Отже, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд вбачає, підстав для зменшення розміру неустойки (пені та штрафу) немає, оскільки розмір штрафної санкції, задоволений судом, є розумним та справедливим.

Підсумовуючи усе зазначене вище, вбачається, що позов обґрунтований та доведений частково, до стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Нектар" на користь Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосодарсько-рибоводне підприємство" підлягає 300 000 грн 00 коп. попередньої оплати за договором, 9 084 грн 00 коп. інфляційних витрат, 2 515 грн 07 коп. - 3 відсотки річних, 30 000 грн 00 коп. 10 % узгодженої штрафної санкції.

Відтак в задоволенні вимог про стягнення 41 917 грн 81 коп. пені та 45 000 грн. 00 коп. штрафу суд відмовляє.

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що складає 5 123 грн 99 коп. судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Селянського (фермерського) господарства "Нектар" (, юридична адреса: поштовий індекс 35513. Рівненська область. Дубенський р-н, село Пляшівка, вулиця Берестецька, буд. 25) на користь Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосодарсько-рибоводне підприємство" (, юридична адреса: 31530, Хмельницька обл.. Хмельницький район, смт Меджибіж, вулиця Чкалова, будинок 58) 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок сума попередньої оплати за договором, 9 084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні 00 копійок інфляційних витрат, 2 515 (дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) гривень 07 копійок - 3 відсотки річних, 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок узгодженої штрафної санкції, 5 123 (п`ять тисяч сто двадцять три) грн 99 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 45 000 грн 00 коп. узгодженої штрафної санкції та 41 917 грн 81 коп. пені.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 06 липня 2023 року.

Суддя Вадим Торчинюк