ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Справа №906/1110/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Савченко Г.І. ,

суддя Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.;

за участю представника позивача: Зайцева А.М. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення Господарського суду Житомирської області від 28 березня 2023 року, суддя Соловей Л.А., м. Житомир, повний текст складено 30 березня 2023 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Ресурсгруп"

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"

про стягнення 3 132 028,59 грн.

Судом роз`яснено представнику позивача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2022 року, ТОВ "ФПК "Ресурсгруп" звернулося до суду з позовом до АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 3 132 028,59 грн., з яких: 2 915 892,53 грн. - боргу за договором, 163 185,67 грн. - інфляційні витрати, 52 950,39 грн. - 3% річних.

28 березня 2023 року, рішенням Господарського суду Житомирської області було частково задоволено позов ТОВ "ФПК "Ресурсгруп" до АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 3 132 028,59 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 2 915 892,53 грн. - основного боргу, 163 185,67 грн. - інфляційних витрат, 43 973,43 грн. - 3% річних, 46 845,77 грн. - судового збору та відмовлено у стягненні 8 976,96 грн. - 3% річних.

АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат", у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення 163 185,67 грн. - інфляційних втрат, 43 973,43 грн. - 3% річних, 46 845,77 грн. - судового збору та постановити нове рішення, яким в цій частині позовних вимог відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, оскільки основна заборгованість перед позивачем виникла з об`єктивних підстав, через форс-мажорні обставини - військову агресію російською федерації проти України, яка призвела до розірвання існуючих логістичних ланцюгів АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" та суттєвого скорочення надходжень від здійснення господарської діяльності товариства, що значним чином негативно вплинула на господарську діяльність відповідача, як наслідок, і на можливість виконувати взяті на себе зобов`язання.

Позивач правом подачі відзиву, передбаченим ст. 165 ГПК України, не скористався. Проте, його відсутність не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

19 і 28 червня 2023 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" було відкрито апеляційне провадження та призначено її розгляд на 03 липня 2023 року в режимі відеоконференції.

Згідно ст. 197 ГПК України, учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Оскільки заява представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції була подана з поруушенням 5-денного строку (звернення відбулось 27 червня 2023 року), то колегія суддів відмовила у її задоволенні.

У судовому засіданні представник позивача заперечила проти доводів і вимог апеляційної скарги, вважає її необгрунтованою, а рішення суду першої інстанції - законним і прийнятим з врахуванням усіх оставин справи.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, враховуючи, що його правова позиція викладена у апеляційній скарзі. Більше того, ухвалою апеляційного суду від 19 червня 2023 року явка представників обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

06 липня 2022 року, між ТОВ ФПК "Ресурсгруп", як постачальником, та АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", як покупцем, було укладено Договір поставки №ВДТ 288-331/3-22, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця паливо дизельне (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а покупець зобов`язався його прийняти і сплатити за нього певну грошову суму. (а.с.14-23)

Номенклатура, асортимент, кількість та вартість за одиницю товару, що буде поставлятись покупцю зазначається у специфікації (додаток №1), яка після її підписання є невід`ємною частиною договору. Поставка кожної партії товару здійснюється за заявками покупця, у яких зазначається номенклатура, асортимент та кількість товару (п.1.2. договору).

Датою поставки товару є дата передачі товару постачальником покупцю, відповідно до накладної на відпуск товару (видаткової накладної) (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.3.4 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається в момент передачі товару на підставі підписаних сторонами належно оформлених первинних документів.

Згідно п.8.2 договору оплата товару здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання товару та підписання видаткової накладної на підставі рахунку постачальника.

Днем оплати вважається день списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.8.3 договору).

08 липня 2022 року, на виконання умов Договору, ТОВ ФПК "Ресурсгруп" здійснило поставку товару на суму 7 071 785,07 грн, що підтверджується видатковими накладними №703 на 3 532 217,73 грн та №704 на суму 3 539 567,34 грн. (а.с.26-27)

Однак, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків за отриманий товар виконав частково на суму 4 155 892,54 грн, що підтверджується видатковими накладними. (а.с.31-53)

За вказаних обставин, 21 листопада 2022 року, ТОВ "ФПК "Ресурсгруп" звернулося до суду з позовом до АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 3 132 028,59 грн., з яких: 2 915 892,53 грн. - боргу за договором, 163 185,67 грн. - інфляційні витрати, 52 950,39 грн. - 3% річних.

28 березня 2023 року, рішенням Господарського суду Житомирської області позов ТОВ "ФПК "Ресурсгруп" було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 2 915 892,53 грн. - основного боргу, 163 185,67 грн. - інфляційних витрат, 43 973,43 грн. - 3% річних, 46 845,77 грн. - судового збору та відмовлено у стягненні 8 976,96 грн. - 3% річних.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець, як постачальником, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено з матеріалів справи, 06 липня 2022 року, між ТОВ ФПК "Ресурсгруп", як постачальником, та АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", як покупцем, було укладено Договір поставки №ВДТ 288-331/3-22, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця паливо дизельне (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а покупець зобов`язався його прийняти і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору ТОВ ФПК "Ресурсгруп", згідно видаткових накладних №703, 704 від 08 липня 2022 року, поставило відповідачу товару на загальну суму 7 071 785,07 грн.

Відповідач свої зобов`язання по сплаті товару за Договором виконав частково, перерахувавши позивачу 4 155 892,54 грн, чим допустив заборгованість у розмірі 2 915 892,53 грн.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч.2 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи з умов п.8.2 Договору, остаточний розрахунок за товар відповідач мав провести протягом 5 банківських днів з дня отримання товару (08 липня 2022 року), тобто до 15 липня 2022 року включно.

Таким чином, ухвалюючи рішення від 28 березня 2023 року, Господарський суд Житомирської області встановив наявність основної заборгованості в розмірі 2 915 892,53 грн. і дійшов висновку про її підставність до стягнення з відповідача на користь позивача.

Крім того, місцевий господарський суд частково задоволив вимоги ТОВ ФПК "Ресурсгруп" і стягнув з відповідача, також, 163 185,67 грн. - інфляційних витрат, 43 973,43 грн. - 3% річних, відмовивши у стягненні 8 976,96 грн. - 3% річних.

Згідно ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, апеляційна скарга стосується правомірності нарахування інфляційних втрат і 3% річних при господарських правовідносинах, що склалися між сторонами, оскільки відповідач вважає, що в даному випадку суд повинен був врахувати причини виникнення боргу (військова агресія російської федерації проти України) і відмовити у їх стягненні, позаяк дана ситуація виникла в силу дії форс-мажорних обставин.

З даною позицією апелянта колегія суддів не погоджується і відхиляє її як безпідставну, оскільки соба, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. (ст. 617 ЦК України)

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Зазначені правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі №1/417/18.

Таким чином, оскільки 3% річних та інфляційні втрати входять у склад грошового зобов`язання, у суду відсутні підстави для звільнення відповідача від їх сплати у разі доведення, що порушено строк виконання такого грошового зобов`язання.

Що ж до посилань апелянта на введення на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, що утруднило його господарську діяльність і вплинуло на можливість виконання взятих зобов`язань, то колегія суддів враховує, що форс-мажорні обставини не мають заздалегідь встановленого характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу можливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного каретного випадку.

З огляду на дату укладення спірної угоди 06 липня 2022 року, тобто після 4-ох місяців з початку введення воєнного стану, даний факт позбавляє відповідача можливості посилатись на вплив цієї події при виконанні договору, який укладено після неї, оскільки будучи обізнаним про введення воєнного стану в країні, відповідач повинен був розуміти наслідки настання обставин, які утруднять виконанню зобов`язань.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з 16 липня по 21 листопада 2022 року, колегія суддів погоджується з господарським судом першої інстанції, що 43 973,43 грн. - 3% річних і 163 185,67 грн. - інфляційних витрат, нарахованих у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті поставленого товару за Договором поставки №ВДТ 288-331/3-22 є обґрунтованими і підлягають до стягнення з відповідача, а тому рішення в цій частині скасуванню не підлягає.

Також, не підлягає рішення скасуванню і в частині покладення на відповідача судового збору у розмірі 46 845,77 грн., оскільки при його визначенні, місцевим господарським судом вірно застосовано правило п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, згідно якої судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 28 березня 2023 року, у справі №906/1110/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №906/1110/22 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "04" липня 2023 р.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Юрчук М.І.