ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 Справа № 917/211/23

м.Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет", вул.Уральська, 12, м.Краматорськ, Донецька область, 84333

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод", вул. Гайового, 30, м.Полтава, 36005

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості за Договором поставки №ПТРЗ 019/2021 від 02.07.2021 у розмірі 547269,73грн., у т.ч. 315250,30грн. - сума основного боргу, 134512,55грн. - пеня, 11245,37грн. - 3% річних, 86261,51грн. - інфляційні витрати.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.02.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 07.03.2023.

27.02.2023 за вхід. №2488 від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач проти суми основного боргу не заперечує. Також просить суд застосувати строк позовної давності щодо пені і відмовити у її задоволенні та вимоги в частині стягнення інфляційних витрат задовольнити частково, а саме у розмірі 77236,32грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.06.2023.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, встановив.

02.07.2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАРТМЕТ» (надалі ТОВ «УКРАРТМЕТ», Постачальник, позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛТАВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (надалі - ТОВ «ПТРЗ», Покупець, відповідач) було укладено Договір поставки № ПТРЗ 019/2021 (надалі - Договір).

Відповідно до 2.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити матеріали для ливарного виробництва згідно Специфікації/ій, які після погодження та підписання їх сторонами стають невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 2.2. Договору найменування, асортимент, кількість, креслення, пакування, одиниця виміру, ціна одиниці виміру, умови поставки Товару та загальна вартість партії Товару зазначаються в Специфікаціях.

Відповідно до п. 3.2. Договору ціна та загальна вартість кожної партії Товару визначається Сторонами у Специфікаціях до Договору.

Згідно п. 6.2. Договору оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у відповідності до умов передбачених в Специфікації.

12.07.2021р. між ТОВ «ПТРЗ» та ТОВ «УКРАРТМЕТ» було підписано Специфікацію № 2, відповідно до якої ТОВ «УКРАРТМЕТ» поставило ТОВ «ПТРЗ» чавун переробний ПЛ-1; ПЛ-2 на суму 300000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВН-00000123 від 14.07.2021р.

06.08.2021р. між ТОВ «ПТРЗ» та ТОВ «УКРАРТМЕТ» було підписано Специфікацію № 3, відповідно до якої ТОВ «УКРАРТМЕТ» поставило ТОВ «ПТРЗ» феромолібден ФМо60 та нікель Н-1 на загальну суму 125250,30 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВН-00000141 від 06.08.2021.

Факт поставки та прийняття товару підтверджується підписом відповідальних осіб на видаткових накладних та відповідачем не спростовувався.

З викладеного вбачається, що позивач належним чином та у відповідності до умов Договору виконав свої зобов`язання щодо поставки товару, натомість відповідач свій договірний обов`язок по повній його оплаті не виконав.

Несплата відповідачем боргу стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 315250,30 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 134512,55 грн., три проценти річних - 11245,37 грн., втрати від інфляції 86261,51 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що сума боргу в розмірі 315250,30 грн., позивачем зазначена вірно, стосовно 3% річних у відповідача відсутні заперечення.

Відносно пені відповідач у відзиві заперечував, вказав, що розрахунок пені є необґрунтованим, оскільки пеня нараховувалась за період з 22.10.2021 по 23.01.2023 на загальну суму боргу незважаючи на те, що борг виник за двома специфікаціями, в різні періоди та складається з двох сум та що пеня має нараховуватись окремо на кожну суму невиконаного зобов`язання. Зазначив, що пеня нараховувалась на загальну суму боргу незважаючи на здійснені відповідачем оплати з 07.10.2021 по 15.11.2021. На підтвердження оплат в матеріалах справи містяться платіжні інструкції.

Також відповідач посилаючись на приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно яких нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, зазначив, що нарахування пені за Специфікацією № 2, мало припинитись 14.02.2022, за Специфікацією № 3 мало припинитись 09.03.2022.

Керуючись ст.ст. 258, 261 Цивільного кодексу України відповідач просив суд застосувати позовну давність до позовної вимоги про стягнення пені.

З розміром втрат від інфляції відповідач не погодився, зазначив, що такі втрати складають суму в розмірі 77236,32 грн. замість 86261,51 грн. вказаних позивачем. На підтвердження такої суми відповідач надав свій розрахунок.

Позивач своїм правом не скористався, відповіді на відзив не надав.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані Договором поставки № ПТРЗ 019/2021 від 02.07.2021. Доказів розірвання, припинення чи визнання недійсним договору сторонами не надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарським судом встановлено, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за договором поставки: поставлено відповідачеві товар за Специфікацією № 2 від 12.07.2021 та за Специфікацією № 3 від 06.08.2021 на суму 425250,30грн.

За Специфікацією № 2 від 12.07.2021 відповідач мав сплатити позивачу суму в розмірі 300000,00грн у строк до 14.08.2021, за Специфікацією № 3 від 06.08.2021 відповідач мав сплатити позивачу суму в розмірі 125250,30 грн. у строк до 06.09.2021.

Проте, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором поставки № ПТРЗ 019/2021 від 02.07.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар на суму 425250,30грн.

Згідно платіжної інструкції № 4890 від 07.10.2021 відповідач сплатив позивачу 50000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції № 4972 від 22.10.2021 відповідач сплатив позивачу 25000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції № 5048 від 29.10.2021 відповідач сплатив позивачу 25000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції № 5126 від 05.11.2021 відповідач сплатив позивачу 5000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції № 5166 від 15.11.2021 відповідач сплатив позивачу 5000,00 грн.

За таких обставин є правомірною і обґрунтованою та підлягає до задоволення позовна вимога в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 315250,00 грн.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне. Позивачем у позовній заяві нараховано до стягнення з відповідача 134512,55грн. пені, 11245,37 грн. 3% річних, 86261,51 втрат від інфляції.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 8.3. Договору у випадку прострочення оплати Товару Покупцем понад строку, вказаного в Специфікації, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, господарський суд дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Що стосується пені господарський суд зазначає наступне.

Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладеної в постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 902/959/19.

8.6. Касаційний господарський суд виходить з того, що неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо несвоєчасної оплати орендної плати) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи договорі.

8.7. Водночас, згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

8.8. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04.12.2012 у справі №17/034-11 та від 11.12.2012 у справі №10/065-11.

8.9. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

8.10. Отже, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

8.11. Відповідно до пункту 1 частини другої статі 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

8.12. Отже, з огляду на те, що нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то позовна давність спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію (Постанова Верховного Суду від 22.07.2019 зі справи № 911/1563/18, від 22.08.2019 зі справи № 914/508/17, від 11.11.2019 зі справи № 904/1038/19, від 11.02.2020 у справі №916/612/19).

8.13. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №910/6379/14.

Таким чином, нарахування пені має здійснюватись на кожне невиконане або неналежно виконане грошове зобов`язання окремо. Оскільки у договорі поставки № ПТРЗ 019/2021 від 02.07.2021 відсутні умови, щодо нарахування штрафних санкцій понад шість місяців, то в даному випадку нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Останнім днем виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за Специфікацією № 2 від 12.07.2021 по сплаті 300000,00грн. було 13.08.2021. Останнім днем виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за Специфікацією № 3 від 06.08.2021 по сплаті 125250,30 грн. було 06.09.2021.

У ч. 3. ст. 254 Цивільного кодексу України встановлено, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відтак нарахування пені на суму 300000,00грн. з відповідними зменшеннями за Специфікацією № 2 від 12.07.2021, мало припинитись 13.02.2022, нарахування пені за Специфікацією № 3 від 06.08.2021, мало припинитись 06.03.2022.

Господарський суд наводить такий розрахунок пені на неналежно виконане грошове зобов`язання за Специфікацією № 2 від 12.07.2021. з урахуванням оплат за платіжними інструкціями № 4890 від 07.10.2021, № 4972 від 22.10.2021, № 5048 від 29.10.2021р., № 5126 від 05.11.2021, № 5166 від 15.11.2021:

з 14.08.2021 по 06.10.2021 нарахування на 300 000,00грн. = 7323,29 грн.

з 07.10.2021 по 21.10.2021 нарахування на 250 000,00 грн. = 1746,58 грн.

з 22.10.2021 по 28.10.2021 нарахування на 225 000,00 грн. = 733,56 грн.

з 29.10.2021 по 04.11.2021 нарахування на 200 000,00 грн. = 652,05 грн.

з 05.11.2021 по 14.11.2021 нарахування на 195 000,00 грн. = 908,22 грн.

з 15.11.2021 по 13.02.2022 нарахування на 190 000,00 грн. = 8646,30 грн.

Отже пеня за неналежно виконане грошове зобов`язання за Специфікацією № 2 від 12.07.2021 становить 20010,00 грн.

Розрахунок пені на невиконане грошове зобов`язання за Специфікацією № 3 від 06.08.2021: з 08.09.2021 по 06.03.2022 нарахування на 125250,00 грн. = 11032,31 грн.

Таким чином, розмір пені, який підлягає до стягнення, становить суму 31042,31грн.

Стосовно застосування позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені то господарський суд зазначає, що у відповідності до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто до 18 серпня 2023 року, тому позовна давність на дату ухвалення цього рішення не застосовується.

Щодо судових витрат то суд зазначає наступне.

аїни судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги у даній справі відповідачем визнаються частково та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню то судовий збір у розмірі 2448,74грн. підлягає поверненню з бюджету позивачу, судовий збір у розмірі 4207,86грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір у розмірі 1552,05грн. покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2 Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський тепловозоремонтний завод" ( вул. Гайового, 30, м.Полтава, 36005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" ( вул.Уральська, 12, м.Краматорськ, Донецька область, 84333, ) 315250,30грн. суму основного боргу, 31042,31грн. - пені, 11245,37грн. - 3 % річних, 86261,51грн. - інфляційних втрат, 4207,86грн. судового збору

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Украртмет" ( вул.Уральська, 12, м.Краматорськ, Донецька область, 84333, ) 2448,74грн. судового збору, сплаченого Квитанцією ID: 5881-2228-9925-1218 від 25.01.2023 (оригінал якої знаходиться в матеріалах справи № 917/211/23.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.07.2023

Суддя Кльопов І.Г.