УХВАЛА

м. Київ

03.07.2023Справа № 910/9739/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Гоойоорд Б.В.", що діє через представництво компанії "Гоойоорд Б.В." в Україні, про забезпечення позову в справі за її позовом до Дочірнього підприємства "Сі-Сі-Ай-Любеля" про стягнення 1 728 737,99 грн та зобов`язання вчинити дії,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Приватна компанія з обмеженою відповідальністю "Гоойоорд Б.В.", що діє через представництво компанії "Гоойоорд Б.В." в Україні (далі - Компанія), звернулась до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Сі-Сі-Ай-Любеля" (далі - Підприємство) 1 728 737,99 грн, з яких: 672 580,51 грн - заборгованість з орендної плати з інфляційним збільшенням, 157 426,46 грн - пеня, 9 445,59 грн - три проценти річних, 440 473,64 грн - заборгованість з оплати за сервісне обслуговування з інфляційним збільшенням, 4 327,65 грн - три проценти річних за прострочення оплати за сервісне обслуговування, 72 127,58 грн - пеня за прострочення оплати за сервісне обслуговування, 372 356,56 грн - неустойка у розмірі подвійної орендної плати за прострочення повернення об?єкту оренди. Крім того, Компанія просила суд зобов?язати відповідача повернути їй об?єкт оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Підприємством покладених на нього зобов`язань за договором оренди від 1 березня 2021 року № 03/21- 52ВКНМ-3F.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

Разом із позовною заявою Компанія подала заяву про забезпечення позову від 19 червня 2023 року, в якій просила суд накласти арешт на грошові кошти Підприємства в розмірі 1 400 695,27 грн, що знаходяться в банківських установах на всіх рахунках останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 червня 2023 року вказану заяву повернуто Компанії у зв`язку із недотриманням нею вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при поданні такої заяви.

28 червня 2023 року через загальний відділ діловодства суду Компанія подала заяву про забезпечення позову від 28 червня 2023 року, в якій просила суд накласти арешт на грошові кошти Підприємства в розмірі 1 400 695,27 грн, що знаходяться в банківських установах на всіх рахунках останнього, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, а також накласти арешт на об?єкт нерухомого майна: електропостачання будівельного майданчика шахти (трансформаторна - поз. 1, туалет - поз. 3, опори ЛЕП - поз. 4), що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, село Кулява, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 111.

В обґрунтування цієї заяви Компанія посилалася на те, що наявність значної заборгованості відповідача за договором оренди від 1 березня 2021 року № 03/21- 52ВКНМ-3F, невчинення ним жодних дій, направлених на усунення порушень у відповідь на неодноразові звернення позивача, у тому числі щодо повернення орендованого приміщення, а також невжиття заходів, спрямованих на добровільне погашення спірної заборгованості, свідчить про недобросовісність Підприємства, а відтак можливе його подальше ухилення від виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

У період з 26 червня 2023 року по 30 червня 2023 року суддя Павленко Є.В. перебував у відпустці.

Розглянувши зазначену заяву Компанії, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Обґрунтовуючи подану заяву, Компанія посилалася на наявність припущення того, що невжиття заходів забезпечення позову суттєво ускладнить виконання судового рішення у даній справі в разі задоволення позову.

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У той же час позивачем в установленому законом порядку не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зазначає, що саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Оскільки Компанія у своїй заяві про забезпечення позову не навела достатніх обґрунтувань та не довела належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення її вимог до відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї заяви.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Гоойоорд Б.В.", що діє через представництво компанії "Гоойоорд Б.В." в Україні, про забезпечення позову від 28 червня 2023 року про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 ГПК України.

Дата підписання: 3 липня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко