ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року м. Дніпро Справа № 904/637/22 (904/3477/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 (суддя Соловйова А.Є.; повне рішення складено 28.12.2022) у справі № 904/637/22 (904/3477/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект», смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», смт Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд», смт Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області

відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл», смт Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області

про визнання недійсним правочину, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним правочину щодо внесення 05.09.2020 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітав» (назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд») належного Товариству з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» нерухомого майна та його витребування на користь останнього від особи, яка володіє спірним майном на момент пред`явлення даного позову.

Позов у даній справі обґрунтовано наявністю підстав для визнання правочину недійсним в силу положень статті 234 Цивільного кодексу України як фіктивного, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків для сторін, а також на шкоду кредиторам для створення штучної заборгованості боржника (фраудаторний правочин).

Позивач вважає, що спірний правочин укладений на шкоду кредиторам Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», оскільки відчуження майна товариства здійснено безоплатно, у той час коли товариство мало заборгованість перед кредиторами, строк виконання якої настав.

Крім того, правочин укладений неуповноваженою особою, оскільки акт від 05.09.2020 щодо передачі спірної нерухомості до статутного капіталу відповідача-2, підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» Курманаєвим Лінаром Руфюатовичем, якого призначено на посаду директора відповідача-1 за рішенням загальних зборів товариства від 25.08.2020, яке в подальшому визнане господарським судом недійсним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 позов у справі № 904/637/22 (904/3477/22) задоволено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що спірний правочин містить ознаки фраудаторності, оскільки укладений на шкоду кредиторам із заінтересованою особою та без будь-якого обґрунтування економічної мети, що призвело до неплатоспроможності боржника.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/637/22 (904/3477/22 скасувати і ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник вважає необґрунтованими посилання позивача на фраудаторність спірного правочину, оскільки внаслідок його укладення Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» збільшило свою часту в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд», що спростовує доводи позивача про безоплатне відчуження майна боржника у справі про банкрутство.

Також необґрунтованими скаржник вважає доводи позивача стосовно того, що відчуження майна боржника вчинене на шкоду кредиторам, оскільки кредиторська заборгованість перед позивачем на момент вчинення спірного правочину становила 2950341,34 грн, в той час як вартість майна, що є предметом спірного правочину, становила 21300000,00 грн, інших доказів того, що вимоги позивача не можуть бути задоволені за рахунок іншого майна боржника, матеріали справи не містять.

На думку скаржника, від відповідача-1 спірний правочин вчинений повноважною особою та з подальшим його схваленням, а сам скаржник є добросовісним набувачем майна, що є предметом цього правочину, отриманим у власність від третіх осіб.

Скаржник вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки з позовом про витребування майна (віндикаційний позов) може звертатися лише власник такого майна, яким позивач у даному випадку не є, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» у відзиві заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/637/22 (904/3477/22) без змін.

Позивач зазначає, що він є кредитором відповдіача-1 та має похідний інтерес у поверненні майна боржника, тому вважає, що вимога про витребування майна боржника може бути заявлена кредитором такого боржника у справі про банкрутство, у зв`язку з чим не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо обрання неналежного способу захисту.

Позивач зазначає, що боржник вчинив спірний правочин на шкоду кредиторам, оскільки внаслідок його укладення безоплатно відчужене належне боржнику майно за наявності заборгованості перед позивачем без будь-якої економічної вигоди для боржника, що в подальшому призвело до йго неплатоспроможності.

Позивач вважає, що спірний правочин укладений неуповноваженою особою, оскільки акт від 05.09.2020 щодо передачі спірної нерухомості до статутного капіталу відповідача-2, підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» Курманаєвим Лінаром Руфюатовичем, якого призначено на посаду директора відповідача-1 за рішенням загальних зборів товариства від 25.08.2020, яке в подальшому визнане господарським судом недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її доводів та з тих же підстав, що викладені в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект», просило залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд» підтримало доводи апеляційної скарги.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/637/22 (904/3477/22).

У судовому засіданні 05.07.2023 оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

На загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» 05.09.2020 прийнято рішення, у тому числі, про збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітав» (в подальшому змінило назву на ТОВ «Агро-комплект Лтд») шляхом внесення нерухомого майна з реєстраційним номером 214, яке знаходиться по вул. Байкальській, 4, в смт Слобожанське, у Дніпровському районі, Дніпропетровської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» підписало 05.09.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітав» акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 05.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітав» прийняло до статутного капіталу нерухоме майно з реєстраційним номером 214, яке знаходиться по вул. Байкальській, 4, в смт Слобожанське, у Дніпровському районі, Дніпропетровської області.

Відповідно до наявних в матеріалах справи виписок з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд» за договором купівлі-продажу, посвідченого 12.11.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Валентиною Григорівною під реєстровим № 900, відчужило нерухоме майно з реєстраційним номером 214, яке знаходиться по вул. Байкальській, 4, в смт Слобожанське, у Дніпровському районі, Дніпропетровської області Товариству з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022 відкрито провадження у справі № 904/637/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект».

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» є кредитором боржника у справі № 904/637/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним правочину, вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» 05.09.2020 щодо передачі нерухомого майна в якості внеску учасника до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітав» (назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд»), та витребування майна у його останнього власника на користь боржник у справі № 904/637/22.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про визнання недійсним правочину боржника про передачу належного йому нерухомого майна до статутного капіталу відповідача-2 та витребування цього майна у його останнього власника, відповідача-3, на користь боржника у справі про банкрутство.

Підставою позову є те, що внаслідок вчинення вказаного правочину боржник позбавлений права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, за рахунок якого можуть бути погашені вимоги кредиторів у справі про банкрутство.

Врахувавши доводи скаржника, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Відповідно до частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Верховний Суд у постанові від 17.08.2022, прийнятій за результатами розгляду справи № 914/2252/20 (914/2523/21), зазначив, що формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних правовідносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає те, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Місцевим господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» менш ніж за два роки до відкриття провадження у справі про банкрутство відносно нього (04.05.2022), передало 05.09.2020 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітав» (назву змінено на «Агро-комплект») нерухоме майно вартістю 21300000,00 грн, яке в подальшому відчужене Товариству з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл» за договором купівлі-продажу від 12.11.2021.

В акті від 05.09.2020 приймання-передачі спірного майна до статутного капіталу зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітав» з долею власника 50% частки статутного капіталу.

У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що заінтересованою особою стосовно боржника є юридична особа, створена за участю боржника.

Таким чином, спірний правочин про передачу належного боржнику майна до статутного капіталу відповідача-2 укладений між заінтересованими особами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022 визнані грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» у справі № 904/637/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» у розмірі 2950341,34 грн, де 1337847,52 грн основна заборгованість, 1068997,60 грн 25% річних, 543469,22 грн інфляційні нарахування. Відповідно до зазначеного судового рішення строк виконання основного зобов`язання настав до укладення спірного правочину.

Внаслідок укладення оскаржуваного правочину Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» позбавило кредиторів як можливості звернути стягнення на спірне майно, так і отримати погашення своїх вимог за рахунок коштів, отриманих від його продажу.

При цьому схвалення спірного правочину загальними зборами боржника у даному випадку не спростовує правильність висновку місцевого господарського суду щодо його фраудаторності, оскільки, як зазначено вище, укладені учасниками цивільних правовідносин правочини, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною, а поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, в той час як передача спірного майна до статутного капіталу іншого товариства за відсутності економічної мети такого відчуження за наявності непогашених зобов`язань, не відповідає такому критерію.

Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій станом на 12.10.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект Лтд», що додатково свідчить про відсутність спрямованості спірного правочини з внесення майна боржника до статутного капіталу цього товариства на отримання прибутку, метою чого є здійснення підприємницької діяльності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником будь-якої економічної вигоди від такої операції, в той час як володільцем спірного майна на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл», а матеріали справи не містять отримання боржником після виходу зі складу учасників відповідача-2 спірного майна, чи еквіваленту його грошового виразу.

Також апеляційний господарський суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2021 у справі № 904/4904/20 визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» від 25.08.2020, яким призначено Курманаєва Лінара Руфюатовача директором боржника, в той час як саме ОСОБА_1 підписав від боржника спірний правочин.

Такі дії Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», а саме: повязаність боржника з відповідачем-2, до статутного фонду якого внесене спірне майно; відсутність доказів отримання боржником дивідендів від набутих корпоративних прав; наявність заборгованості перед кредиторами на момент передачі спірного майна (строк виконання яких настав); визнання недійсним рішення загальних зборів боржника щодо призначення директора, який приймав рішення про передачу спірного майна до статутного фонду відповідача-2; вихід боржника зі складу учасників відповідача-2 за відсутності доказів отримання майна, що належить учаснику при виході зі складу товариства; подальше відчуження спірного майна відповідачем-2 відповідачу-3; відкриття провадження у справі про банкрутство менш ніж за два роки після вчинення спірного правочину; - у своїй сукупності на думку колегії суддів свідчать про фраудаторність спірного правочину, направленого на уникнення боржника відповідальності перед кредиторами, як єдину мету укладення цього правочину та про невідповідність такої поведінки боржника критеріям розумності та економічної обґрунтованості і вказують на використання приватно-правового інструментарію на шкоду майновим інтересам кредиторів, всупереч його призначенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний господарський суд доходить висновку, що оскаржуваний правочин суперечить пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, а також частинам третій, шостій статті 13 Цивільного кодексу України як такий, що вчинений внаслідок зловживання правом власності на шкоду кредиторам.

Апеляційний господарський суд зазначає, що визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки, сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі Doran v. Ireland). Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі Kudla v. Poland).

Кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника.

Подання заяв про визнання недійсними правочинів через їх фраудаторний характер, вчинених боржником у підозрілий період, спрямоване на повернення майна боржника у справі про банкрутство.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 зазначено, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

При цьому апеляційний господарський суд враховує правову позицію, сформовану Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.02.2020 по справі № 922/614/19, в контексті застосування статті 388 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що не зважаючи на фраудаторність спірного правочину, який суперечить положенням статей 3, 13 Цивільного кодексу України, підстави для задоволення вимог позивача про визнання цього правочину недійсним відсутні з огляду на те, що право власності на спірне майно зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл», яке не є стороною оспорюваного правочину, тому ефективним способом захисту права власності Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», порушеного внаслідок вчинення фраудаторного правочину, є пред`явлення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Втративши право володіння, Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» не втратило права власності на спірне майно, оскільки, його відчуження відбулося протиправно, на підставі фраудаторного правочину, з порушенням положень статей 3, 13 Цивільного кодексу України. Титул власника у Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» наділяє останнього правом звернення до суду із віндикаційною вимогою для відновлення порушеного права власності.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2023, прийнятій за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21).

Враховуючи нижченаведене, апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на неналежний спосіб захисту, обраний позивачем у даній справі, які мотивовані тим, що позивач не є власником спірного майна, в той час як положення статей 387, 388 Цивільного кодексу України право звернення з віндикаційним позовом надають лише власнику майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2022, прийнятій за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 914/2618/16, дійшла висновку, що кредитор боржника може мати похідний інтерес у стягненні коштів, іншого майна з третіх осіб на користь боржника, зокрема і у процедурі банкрутства. Інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника є похідним від такого інтересу боржника. Тому позови, спрямовані на поповнення (недопущення зменшення) ліквідаційної маси, є позовами на користь саме боржника, якому належить ліквідаційна маса, а не кредитора (останній має до цієї маси інтерес так званого другого порядку).

Таким чином, у даному випадку позов кредитора у справі про банкрутство, насправді є позовом боржника, тобто похідним позовом (один із його різновидів, передбачений пунктом 12 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання скаржника на те, що він є добросовісним набувачем, відхиляється апеляційним судом, оскільки майно вибуло з володіння власника за фраудаторним (недійсним) правочином, тобто поза волею власника.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, на підставі вищезазначеного.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для часткового скасування рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тисячолітній сокіл» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/637/22 (904/3477/22) задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/637/22 (904/3477/22) скасувати частково.

Відмовити у задоволенні позову в частині визнання недійсним правочину, оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітав» від 05.09.2020.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2022 у справі № 904/637/22 (904/3477/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.07.2023

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ