СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Харків Справа №922/2013/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача Сергеєв Д.С. (адвокат), свідоцтво №3201 від 31.01.2008 року, довіреність №б/н від 22.12.2022 року;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД (вх.№894Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2013/21,

за позовом Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД (реєстраційний номер 303560; Зінас Кантер енд Орігенус, 3035, Лімасол, Кіпр),

до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61037, м.Харків, вул. Плеханівська, 126, ),

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про:

- визнання недійсними з моменту прийняття рішень засідання наглядової ради Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 23.03.2021 року, оформлених протоколом від 23.03.2021 року №5/2021;

- визнання недійсними з моменту прийняття рішень річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 28.04.2021 року, оформлених протоколом №5.

В обґрунтування зазначених вимог позивач послався на те, що спірні рішення наглядової ради були прийняті на засіданні наглядової ради, що відбулося з порушенням порядку її скликання та проведення, оскільки один з трьох членів наглядової ради не був повідомлений про дату, час та місце зборів, йому не були надані підготовчі матеріали та порядок денний засідання наглядової ради, що відбулося 23.03.2021 року. Також позивач посилався на те, що у складі наглядової ради відповідача були відсутні незалежні директори, що свідчить про неправомочність наглядової ради.

Що стосується позовних вимог в частині недійсності рішення річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Харківенергозбут» позивач послався на те, що ці рішення були прийняті внаслідок прийняття наглядовою радою відповідача недійсних рішень від 23.03.2021 року, тобто рішення річних загальних зборів були прийняті з порушенням наглядовою радою відповідача процедури ініціювання скликання загальних зборів акціонерів.

В обґрунтування наявності порушеного права, що підлягає судовому захисту, та права на звернення до суду з цим позовом позивач послався на те, що він є акціонером Акціонерного товариства «Харківенергозбут» з часткою у статутному капіталі цього товариства у розмірі 29,795 % та як акціонер має право на оскарження до суду рішення наглядової ради, що відповідає висновкам Верховного Суду.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2013/21 (повний текст складено 03.04.2023 року, суддя Лавренюк Т.А.) у задоволенні позову відмовлено повністю. Також судом здійснено розподіл судових витрат у даній справі.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року скасувати;

- прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що розуміючи важливість встановлення визначених Верховним Судом обставин для правильного вирішення спору у даній справі, позивачем у лютому 2023 року було подано до Господарського суду Харківської області додаткові письмові пояснення, в яких конкретизовані відповіді на поставлені Верховним Судом питання, і які суд проігнорував.

Скаржник вказує, що наявність майнового інтересу і спонукає особу до участі в корпоративних правовідносинах та здійсненню корпоративних прав. Слід вважати інтерес на отримання частини прибутку господарського товариства тим конкретним, охоронюваним законом інтересом позивача, на захист якого заявлено позов. При цьому задоволення визначеного інтересу є можливим виключно за умови реалізації позивачем його права на участь в управлінні акціонерним товариством, факт і обставини порушення якого правильно встановлені судами при розгляді даної справи.

Позивач вказує, що його конкретним інтересом, порушеним прийняттям органами управління товариства оскаржуваних рішень, є отримання частини прибутку господарського товариства. Однак, з оскаржуваного рішення не представляється можливим дізнатись - чому суд першої інстанції цей інтерес «конкретним» не вважає. Здійснення розподілу прибутку та дивідендів поза можливості позивача впливати на прийняття рішення в цій частині, порушує інтерес позивача та його суб`єктивне право, визначене ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Апелянт наполягає на тому, що обраний спосіб захисту є співмірним з обсягом порушеного інтереса/права, оскільки саме шляхом скасування оскаржуваних рішень наглядової ради та загальних зборів акціонерів відновиться положення, що існувало до моменту їхнього прийняття.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2013/21. Встановлено строк на протязі якого відповідач має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання на 07.06.2023 року і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2013/21.

Вказана ухвала була направлена учасникам справи засобами поштового зв`язку та на електронну пошту за адресами, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду).

Крім того, ухвала суду у даній справі була розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим.

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання.

22.05.2023 року матеріали справи №922/2013/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні 07.06.2023 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В ухвалі суду від 15.05.2023 року суд доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання, явка представника відповідача не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про розгляд справи за його відсутності.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» створене на підставі рішення позачергових загальних зборів Акціонерної компанії «Харківобленерго», оформленого протоколом №25 від 13.03.2018 року, та на підставі рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», оформленого протоколом №1 від 30.05.2018 року, (питання 4 порядку денного зазначеного протоколу) шляхом виділу з Акціонерної компанії «Харківобленерго» і передачі йому частини майна, прав та обов`язків Акціонерної компанії «Харківобленерго».

На загальних зборах акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» що відбулися 30.05.2018 року, був затверджений статут товариства, прийняті рішення про утворення органів товариства, а саме: загальних зборів як вищого органу товариства; наглядової ради як колегіального органу товариства у складі трьох членів, що здійснює захист прав акціонерів товариства, управління товариством, а також контролює та регулює діяльність дирекції; дирекції як колегіального виконавчого органу у складі трьох членів, що здійснює керівництво поточною діяльністю товариства.

Крім того, на цих зборах були обрані члени наглядової ради товариства. Відповідно до пункту 7 протоколу загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» №1 від 30.05.2018 року до складу наглядової ради були обрані три члени, а саме: ОСОБА_1 як представник акціонера товариства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Меридіан»; Андрієнко П.Г. як представник акціонера товариства - Фонду державного майна України; Гриненко Р.Л. як представник акціонера товариства - Фонду державного майна України.

У подальшому акціонер Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Меридіан» звернувся до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» з листом №3 від 27.01.2020 року, в якому повідомив про заміну члена наглядової ради товариства, а саме: відкликання ОСОБА_1 , як члена наглядової ради товариства - представника акціонера Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Меридіан», та призначення членом наглядової ради представника акціонера Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Меридіан» Подольського А.Б.

21.12.2020 року між акціонером Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» Компанією Інтер Гроус Інвестментс Лімітед, як продавцем, та Компанією Smart Holding (Cyprus) LTD (Лімасол, Кіпр), як покупцем, укладено договір купівлі-продажу акцій Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», відповідно до якого покупець протягом 3-х робочих днів після дозволу Антимонопольного комітету України надає депозитарній установі розпорядження про зарахування акцій і після зарахування набуває право власності.

28.01.2021 року на сайті Антимонопольного комітету України опубліковано рішення №50-р про надання дозволу Компанії Smart Holding (Cyprus) LTD (Лімасол, Кіпр) на придбання акцій управління Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут».

Отже, Компанія Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД набула права власності на 76436210 штук простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», що становить 29,795% статутного капіталу цього товариства, та стала учасником Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», що підтверджується виписками Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» про стан рахунку Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД в цінних паперах на 02.02.2021 року та на 24.05.2021 року.

Так, 65,001% акцій Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» належить державі Україна.

23.03.2021 року відбулося засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», в якому взяли участь два члени наглядової ради: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» №5/2021 від 23.03.2021 року член наглядової ради ОСОБА_4 на засіданні був відсутній. На зазначеному засіданні наглядової ради були прийняті рішення, оформлені протоколом №5/2021, а саме про:

1. Внесення на розгляд річних загальних зборів товариства питання №13: «Обрання зовнішнього аудитора (аудиторської фірми) товариства» та такий проект рішення: « 1. Уповноважити наглядову раду товариства на обрання зовнішнього аудитора (аудиторської фірми) товариства та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, для проведення аудиту фінансової звітності товариства за 2021 рік. 2. Доручити керівнику виконавчого органу товариства забезпечити відбір зовнішнього (незалежного) аудитора відповідно до вимог законодавства України».

2. Дистанційне проведення 28.04.2021 року річних загальних зборів товариства та затвердження проекту порядку денного цих річних загальних зборів.

3. Визначення датою складення переліку акціонерів, які мають бути повідомлені про дистанційне проведення річних загальних зборів товариства, дату засідання наглядової ради товариства, на якому прийнято рішення про дистанційне проведення 28.04.2021 року річних загальних зборів товариства. Надання доручення керівнику виконавчого органу товариства вжити всіх, передбачених Законом України «Про акціонерні товариства», заходів щодо забезпечення повідомлення акціонерів товариства про дистанційне проведення 28.04.2021 року річних загальних зборів товариства.

4. Визначення 22.04.2021 року (станом на 24 годину) датою складення переліку акціонерів, які мають право на участь у дистанційних річних загальних зборах Товариства, які відбудуться 28.04.2021 року.

5. Обрання членів реєстраційної комісії для реєстрації акціонерів на дистанційних річних загальних зборах товариства, які відбудуться 28.04.2021 року.

6. Обрання членів лічильної комісії дистанційних річних загальних зборів товариства, які відбудуться 28.04.2021 року, та припинення їх повноважень.

7. Обрання голови та секретаря дистанційних річних загальних зборів товариства, які відбудуться 28.04.2021 року.

8. Призначення уповноваженими особами на взаємодію з Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» при дистанційному проведенні 28.04.2021 року позачергових загальних зборів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та встановлення терміну дії їх повноважень.

9. Затвердження повідомлення про дистанційне проведення 28.04.2021 року річних загальних зборів товариства та визначення способу його подання акціонерам: шляхом розміщення повідомлення в загальнодоступній інформаційній базі даних НКЦПФР, розміщення на вебсайті товариства, а також через депозитарну систему України не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення цих дистанційних річних загальних зборів товариства.

10. Затвердження форми і тексту бюлетенів з питань №№ 1-14, 16-20 для голосування на дистанційних річних загальних зборах товариства, що відбудуться 28.04.2021 року.

11. Взяття до відома звітів виконавчого органу товариства за 2019 та 2020 роки, затвердження заходів за результатами розгляду цього звіту.

28.04.2021 року були проведені річні загальні збори акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут». Зазначені загальні збори акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківобленерго» скликані та проведені на підставі зазначених вище рішень наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», оформлених протоколом №5/2021. На річних загальних зборах акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» були прийняті рішення, оформлені протоколом №5, з таких питань:

1. Затвердження річного звіту товариства за 2019 рік. Рішення прийнято.

2. Затвердження річного звіту товариства за 2020 рік. З цього питання прийнято рішення про затвердження річного звіту товариства за 2020 рік з урахуванням обставин, що стали підставою для висловлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «Дівайс-Груп» думки із застереженням під час проведення аудиту фінансової звітності за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2020 році.

3. Розгляд звітів наглядової ради товариства про роботу у 2019 та 2020 роках. З цього питання прийнято рішення взяти до відома звіти наглядової ради товариства про роботу у 2019 та 2020 роках.

4. Прийняття рішення за наслідками розгляду звітів наглядової ради та виконавчого органу про результати фінансово-господарської діяльності товариства у 2019 та 2020 роках. Затвердження заходів за результатами розгляду звіту наглядової ради. З цього питання прийнято рішення визнати роботу наглядової ради товариства у 2019 та 2020 роках задовільною та такою, що відповідає інтересам товариства; за наслідками розгляду звітів наглядової ради затвердити такі заходи, а саме: продовжити активну діяльність щодо виконання чітких цілей, встановлених для товариства, та подальшого впровадження заходів щодо підвищення рівня корпоративного управління у товаристві. Визнати роботу виконавчого органу товариства за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2019 та 2020 роках задовільною.

5. Затвердження звітів та висновків ревізійної комісії за 2019 та 2020 роки. Рішення не прийнято.

6. Розгляд висновків зовнішнього (незалежного) аудитора за 2019 та 2020 роки, затвердження заходів за результатами їх розгляду. З цього питання прийнято рішення взяти до відома висновки зовнішнього (незалежного) аудиту фінансової звітності товариства за 2019 та 2020 роки та доручити виконавчому органу товариства вжити заходів щодо виконання рекомендацій, наданих зовнішнім (незалежним) аудитором.

7. Розподіл прибутку і збитків товариства, отриманих за результатами діяльності товариства у 2019 році, в тому числі затвердження розміру річних дивідендів, з урахуванням вимог, передбачених законодавством, відповідно до результатів фінансово-господарської діяльності товариства у 2019 році.

З цього питання прийнято рішення розподілити чистий прибуток, отриманий товариством за результатами фінансово-господарської діяльності у 2019 році, з урахуванням Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2019 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави», наступним чином: 50% - на виплату дивідендів акціонерам товариства; 50% - на здійснення витрат, передбачених фінансовим планом товариства на 2020 рік; до резервного капіталу товариства не нараховувати, оскільки його сформовано в повному обсязі. Затвердити загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи товариства за 2019 рік у розмірі 15647,817 тис.грн. Встановити, що виплата дивідендів здійснюється товариством через депозитарну систему України в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

8. Розподіл прибутку і збитків товариства, отриманих за результатами діяльності товариства у 2020 році, в тому числі затвердження розміру річних дивідендів, з урахуванням вимог, передбачених законодавством, відповідно до результатів фінансово-господарської діяльності товариства у 2020 році. Прийнято рішення визначити, що збитки, отримані товариством у 2020 році, будуть покриті за рахунок прибутків, отриманих товариством у майбутніх роках.

9. Внесення змін до статуту товариства шляхом викладення його в новій редакції. Рішення не прийнято.

10. Затвердження Положення про наглядову раду товариства. Рішення прийнято.

11. Визначення основних напрямів діяльності товариства на 2021 рік. Рішення прийнято.

12. Встановлення чітких цілей діяльності товариства на 2022 рік. Прийнято рішення встановити такі чіткі цілі діяльності товариства на 2022 рік: провадження товариства ринкової діяльності, забезпечення прибутковості та ефективності, нарощування темпів господарської діяльності.

13. Обрання зовнішнього аудитора (аудиторської фірми) товариства. Прийнято рішення уповноважити наглядову раду товариства на обрання зовнішнього аудитора (аудиторської фірми) товариства та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, для проведення аудиту фінансової звітності товариства за 2021 рік. Доручити керівнику виконавчого органу товариства забезпечити відбір зовнішнього (незалежного) аудитора відповідно до вимог законодавства України.

14. Прийняття рішення про припинення повноважень голови та членів наглядової ради товариства. Рішення не прийнято.

15. Обрання членів наглядової ради товариства. З цього питання запропоновано обрати членами наглядової ради товариства ОСОБА_7 - представника акціонера Товариства, юридичної особи - компанії Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД/ Smart Holding (Cyprus) LTD, ОСОБА_8 - представника акціонера Товариства, юридичної особи - компанії Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД/ Smart Holding (Cyprus) LTD. Проте, рішення не прийнято.

16. Затвердження умов цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами наглядової ради товариства. Обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з членами наглядової ради товариства. Рішення не прийнято.

17. Щодо доцільності внесення змін до Положення про винагороду членів наглядової ради товариства та Положення про винагороду членів виконавчого органу товариства. Рішення прийнято.

18. Внесення змін до Положення про винагороду членів наглядової ради товариства шляхом викладення його в новій редакції. Рішення прийнято.

19. Внесення змін до Положення про принципи формування наглядової ради товариства шляхом викладення його в новій редакції. Рішення прийнято.

20. Затвердження звітів про винагороду членів наглядової ради товариства за 2019 та 2020 роки. Рішення прийнято.

У травні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», в якому просив суд визнати недійсними з моменту прийняття рішення засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 23.03.2021 року, оформлені протоколом від 23.03.2021 року №5/2021; визнати недійсними з моменту прийняття рішення річних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 28.04.2021 року, що оформлені протоколом №5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення наглядової ради товариства та загальних зборів товариства є незаконними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача як акціонера Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» з таких підстав:

- ОСОБА_4 , який є членом наглядової ради товариства відповідача, як єдиний представник міноритарного акціонера Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД не був повідомлений про засідання наглядової ради товариства, призначене на 23.03.2021 року, та не був забезпечений матеріалами, необхідними для прийняття рішень порядку денного такого засідання наглядової ради товариства, що позбавило можливості виконувати свої обов`язки і користуватись відповідними правами членів наглядової ради (брати участь у прийнятті рішення, пропонувати внести додаткові питання до порядку денного, заперечувати з питань порядку денного, тощо);

- недотримання відповідачем положень статуту, якими визначена процедура повідомлення членів наглядової ради про проведення засідання наглядової ради і надання документів та інформації, пов`язаних з питаннями порядку денного засідання наглядової ради, свідчить про порушення порядку скликання та проведення засідання наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 23.03.2021 року;

- спірні рішення наглядової ради товариства від 23.03.2021 року прийняті неправомочним її складом, з порушенням положень статуту Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» та вимог ч.4 ст.53 Закону України «Про акціонерні товариства» в частині включення до складу наглядової ради належної кількості незалежних директорів;

- в результаті рішень, прийнятих неправомочною наглядовою радою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», 28.04.2021 року скликано та проведено загальні збори акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», що свідчить про порушення порядку ініціювання таких загальних зборів товариства; розгляд і прийняття рішень з питань, які не могли бути включені до порядку денного.

За твердженням позивача, оспорювані рішення наглядової ради та загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» порушують корпоративні права Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД на управління Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут», такі рішення підлягають визнанню недійсними з моменту прийняття.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.10.2021 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним з моменту прийняття рішення засідання наглядової ради Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 23.03.2021 року, оформлені протоколом від 23.03.2021 року №5/2021; визнано недійсним з моменту прийняття рішення річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 28.04.2021 року, що оформлені протоколом №5. Здійснено розподіл судових витрат.

При прийнятті вказаних рішень суди виходили з того, що спірні рішення наглядової ради Акціонерного товариства «Харківенергозбут» є недійсними, оскільки були прийняті на зборах, що відбулися з порушенням порядку їх скликання та проведення. Так, член наглядової ради ОСОБА_4 не був повідомлений про засідання наглядової ради, призначене на 23.03.2021 року, не був забезпечений документами та інформацією, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного такого засідання, що унеможливило його участь у засіданні наглядової ради.

Крім того, суди дійшли висновку про те, що спірні рішення наглядової ради Акціонерного товариства «Харківенергозбут», які не стосувалися скликання загальних зборів, були прийняті неправомочною наглядовою радою, оскільки у складі наглядової ради відповідача були відсутні незалежні директори, наявність яких у складі наглядової ради публічних акціонерних товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій належить державі, є обов`язковою в силу вимог чинного законодавства та відповідач в порушення пункту 21 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» до 06.01.2019 року не привів склад наглядової ради у відповідність до вимог частини четвертої статті 53 Закону України «Про акціонерні товариства», з огляду на що повноваження членів наглядової ради відповідача закінчилися 06.01.2019 року, крім повноважень з підготовки, скликання і проведення загальних зборів. За висновком судів існуючі у наглядовій раді відповідача члени не є незалежними членами (директорами) в розумінні статті Закону України «Про акціонерні товариства» та статуту відповідача, не проходили спеціальну процедуру відбору кандидатів незалежних членів, передбачену законодавством України. Також суди дійшли висновку про те, що рішення наглядової ради, які стосувалися скликання загальних зборів (затвердження порядку денного, форми і тексту бюлетенів тощо), були прийняті наглядовою радою відповідача без дотримання обмежень щодо питань, які могли бути винесені на розгляд загальних зборів виключно щодо обрання всього складу наглядової ради. Визнаючи недійсними рішення річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 28.04.2021 року, суди керувалися тим, що вони були скликані з порушення процедури скликання та проведення, зокрема скликані неправомочною наглядовою радою на підставі недійсних рішень наглядової ради Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 23.03.2021 року. Крім того на таких загальних зборах були прийняті рішення з питань, які не могли бути включені до порядку денного.

За висновком судів тривале не включення в склад наглядової ради незалежних членів і, як наслідок, її неправомочність, прийняття такою наглядовою радою рішень з питань, які не могли нею прийматись, включення до порядку денного питань, які не могли бути нею включені, порушення процедури скликання наглядової ради від 23.03.2021 року та загальних зборів від 28.04.2021 року, свідчать про порушення корпоративних права позивача як акціонера відповідача на управління Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.10.2022 року рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2021 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 року скасовано, а справу №922/2013/21 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення у даній справі і направляючи її на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив про не врахування і не з`ясування:

- які конкретні (а не загальні, абстрактні) права та/або інтереси позивача як акціонера Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» були порушені спірними у цій справі рішеннями наглядової ради та загальних зборів зазначеного товариства, на захист яких прав та/або інтересів позивача був поданий позов у цій справі;

- чи впливають прийняті органами управління відповідача спірні рішення на права та/або законні інтереси позивача, чи порушують їх прямо, а не опосередковано, тобто чи існує безпосередній зв`язок між наведеними позивачем порушеннями його прав та/або інтересів та прийнятими органами управління акціонерного товариства оскаржуваними ним рішеннями, які саме негативні наслідки для прав та/або законних інтересів позивача мають спірні рішення наглядової ради та загальних зборів (кожне рішення окремо), у зв`язку з цим не дослідили належним чином зміст прийнятих спірних рішень та їх значення як для позивача, так і для інших акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» та самого товариства;

- яка основна мета подання позивачем позову у цій справі, що саме прагне досягти позивач, звернувшись до суду з даним позовом, яке саме право та/або інтерес прагне захистити позивач;

- чи є обраний позивачем спосіб захисту (у вигляді заявлення позовної вимоги про визнання недійсними рішень наглядової ради та загальних зборів) співмірним зі стверджуваним позивачем порушенням його прав та/або інтересів;

- яке становище, що існувало до порушення прав та/або інтересів позивача, він прагне відновити, чи призведе задоволення позовних вимог у цій справі до відновлення порушених прав та/або інтересів позивача, яким чином визнання недійсними оскаржуваних рішень наглядової ради та загальних зборів (кожного окремого рішення) відновить права та законні інтереси позивача як акціонера Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут».

Суд касаційної інстанції також звернув увагу, що дійшовши висновку про доведення позивачем наявності порушених його прав та інтересів та наявність підстав для визнання недійсними спірних рішень наглядової ради та загальних зборів, судами під час розгляду справи не з`ясовано і не досліджено, чи дотримується у цьому разі справедливий баланс між індивідуальними інтересами позивача та загальними інтересами інших акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» та самого товариства у визнанні недійсними спірних рішень.

За результатом нового розгляду, Господарським судом Харківської області 23.03.2023 року прийнято оскаржуване рішення.

За змістом положень ст.55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (п.5.6 постанови Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі №910/18962/20).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право та/або охоронюваний законом інтерес порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права/інтересу. У свою чергу, суд має перевірити ці доводи позивача, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Позовними вимогами у даній справі є визнання недійсними з моменту прийняття: 1. рішень засідання наглядової ради Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 23.03.2021 року, оформлених протоколом від 23.03.2021 року №5/2021; 2. рішень річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 28.04.2021 року, оформлених протоколом №5.

За змістом ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.32 та ч.1 ст.33 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори є вищим органом акціонерного товариства. Загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом. Наглядова рада має право включити до порядку денного загальних зборів будь-яке питання, що віднесено до її виключної компетенції законом або статутом, для його вирішення загальними зборами.

Згідно з ч.2 ст.51 Закону України «Про акціонерні товариства» у приватних акціонерних товариствах з кількістю акціонерів 10 і більше осіб обов`язково створюється наглядова рада.

Наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу (ч.1 ст.51 Закону України «Про акціонерні товариства»).

За змістом ч.2 ст.52 Закону України «Про акціонерні товариства» до виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема прийняття рішення про проведення чергових або позачергових загальних зборів відповідно до статуту товариства та у випадках, встановлених цим Законом (п.3 ч.2 ст.52 цього закону); розгляд звіту виконавчого органу та затвердження заходів за результатами його розгляду у разі віднесення статутом товариства питання про призначення та звільнення голови та членів виконавчого органу до виключної компетенції наглядової ради (п.11-4 ч.2 ст.52 цього закону); обрання аудитора (аудиторської фірми) приватного акціонерного товариства для проведення аудиторської перевірки за результатами поточного та/або минулого (минулих) року (років); надання рекомендацій загальним зборам щодо підбору, призначення, перепризначення та звільнення зовнішнього аудитора (аудиторської фірми) публічного акціонерного товариства; визначення умов договору, що укладатиметься з аудитором (аудиторською фірмою) товариства, встановлення розміру оплати його (її) послуг (п.13 ч.2 ст.52 цього закону).

Рішення наглядової ради за результатом розгляду зазначених питань приймаються на засіданнях наглядової ради, які відповідно до ст.55 Закону України «Про акціонерні товариства» проводяться в міру необхідності з періодичністю, визначеною статутом, але не рідше одного разу на квартал.

За змістом ч.2, ч.4 а ч.6 ст.55 Закону України «Про акціонерні товариства» засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини її складу. Рішення наглядової ради приймається простою більшістю голосів членів наглядової ради, які беруть участь у засіданні та мають право голосу, якщо для прийняття рішення статутом акціонерного товариства не встановлюється більша кількість голосів. Протокол засідання наглядової ради оформлюється протягом п`яти днів після проведення засідання.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття.

Суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.

Отже, право акціонера акціонерного товариства оскаржити рішення загальних зборів такого акціонерного товариства передбачене законом. Разом з тим, як свідчить практика Верховного Суду, що є усталеною, рішення наглядової ради акціонерного товариства також можуть бути оскаржені в судовому порядку акціонером акціонерного товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права та/або законні інтереси учасника (акціонера) товариства заявника такого позову (позивача). Відповідачем за таким позовом є саме акціонерне товариство.

Учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушені рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі ст.55 Конституції України.

Як відзначив Верховний Суд при розгляді даної справи, виходячи з положень, закріплених у ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, у ч.1 ст.50 Закону України «Про акціонерні товариства» та ст.4 Господарського процесуального кодексу України, акціонер акціонерного товариства, який звертається до суду з таким позовом (про визнання недійсним рішень наглядової ради, загальних зборів акціонерів) має обґрунтувати, яке його право та/або охоронюваний законом інтерес порушене спірними рішеннями органів управління акціонерного товариства та зазначити, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення його порушеного права/інтересу. Натомість господарський суд при вирішенні такого корпоративного спору повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання щодо наявності чи відсутності факту їх порушення або оспорювання спірними рішеннями.

При цьому, висновок про те, що обставини недотримання відповідачем в особі його органів управління положень статуту, тривале не включення в склад наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» незалежних членів і, як наслідок, її неправомочність, прийняття такою наглядовою радою рішень з питань, які не могли нею прийматись, включення до порядку денного питань, які не могли бути нею включені, порушення процедури скликання наглядової ради від 23.03.2021 року та загальних зборів від 28.04.2021 року, свідчать про порушення корпоративних прав позивача як акціонера відповідача на управління Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» Верховний Суд при розгляді даної справи визнав неповним, зазначивши про те, що виходячи з такого висновку акціонер може оскаржити будь-яке рішення будь-яких зборів чи наглядової ради тільки через наявність у нього статусу акціонера, без обґрунтування, чим саме спірне рішення органів управління акціонерного товариства порушує його права та/або інтереси.

Відповідно до п.8 ст.2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про акціонерні товариства» кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Верховний Суд зазначив, що право на судовий захист шляхом оскарження рішень органів управління акціонерного товариства пов`язане із порушенням не лише суб`єктивних корпоративних прав, а й охоронюваних законом інтересів (законних інтересів), які у свою чергу можуть становити самостійний об`єкт судового захисту. Водночас важливим є те, що особа вправі звертатись до суду за захистом не будь-якого, а виключно охоронюваного законом інтересу, порушеного рішенням, що оскаржується.

Зміст поняття «охоронюваний законом інтерес» був визначений Конституційним Судом України у рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 року, відповідно до якого це поняття треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, яке є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині зазначеного рішення вказав на те, що:

- поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним (абзац 3 підпункту 3.6 пункту 3);

- легітимний інтерес акціонерного товариства не є простою сукупністю законних інтересів його акціонерів. Індивідуальні інтереси останніх, як правило, відрізняються суперечливістю, а нерідко й конфліктністю, оскільки спрямовуються на пошук і використання або створення шляхів і засобів для задоволення різних за обсягом і змістом потреб та відрізняються різними мотивами у таких бажаннях і прагненнях. Не можуть бути завжди тотожними інтереси власника однієї акції та інтереси держателя контрольного пакету акцій, лабільні інтереси міноритарного (дрібного) акціонера, стратегічні інтереси акціонерного товариства у цілому тощо (абзац 1 підпункту 4.1. пункту 4);

- проблема правового захисту індивідуальних інтересів, особливо міноритарних акціонерів, як і виключення можливості зловживання такими інтересами, у сучасному законодавстві України ефективно не вирішена. В результаті акціонери, які мають незначний пакет акцій, взагалі не можуть впливати на діяльність товариства, їхні голоси фактично не враховуються на загальних зборах під час прийняття рішень, тобто законодавець свідомо допускає абсолютний пріоритет більшості голосуючих акцій, якими володіють кілька або навіть один акціонер, над меншістю голосуючих акцій, що належать переважній більшості учасників товариства - міноритарним акціонерам, і цим самим відбувається повне погашення законних індивідуальних інтересів останніх інтересами акціонерного товариства, формулювання яких залишається, як правило, прерогативою меншості учасників товариства (абзац 1 підпункту 4.3 пункту 4);

- акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом (абзац 1 підпункту 4.4. пункту 4).

Отже, в акціонерному товаристві інтерес акціонера реалізується як безпосередньо через здійснення акціонером корпоративних прав, так і опосередковано - через діяльність самого товариства, учасником якого він є.

Будь-яке рішення, прийняте органами акціонерного товариства, так чи інакше стосується інтересу акціонера, який може бути прямим, опосередкованим чи потенційним. Кожний акціонер має (чи принаймні повинен мати, діючи добросовісно) інтерес у тому, щоб органи управління діяли відповідно до закону. Це так званий інтерес «всіх та кожного» у легітимності прийнятих рішень, який поряд з цим має абстрактний та загальний характер.

З огляду на функції наглядової ради, визначені у статті 51 Закону України «Про акціонері товариства», а саме: здійснення захисту прав акціонерів товариства, управління акціонерним товариством, а також контроль та регулювання діяльності виконавчого органу, акціонер має безсумнівно законний інтерес в обранні членів наглядової ради.

Однак, позивач станом на дату прийняття загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» рішення, оформленого протоколом від 30.05.2018 року, зокрема про формування складу наглядової ради товариства та обрання її членів, не був акціонером цього товариства, а це рішення загальних зборів не є предметом спору цій справі.

Верховний Суд при розгляді даної справи зазначив про відповідний факт, а позивач не обґрунтував, яким чином недійсність спірних у даній справі рішень органів управління відповідача поновить порушений на думку позивача інтерес так як задоволення позову у цій справі не призведе до формування наглядової ради у відповідності до закону.

Також, Верховний Суд при розгляді цієї справи звернув увагу на положення статті 47 Закону України «Про акціонерні товариства», які передбачають можливість та порядок скликання позачергових загальних зборів з ініціативи акціонера (акціонерів), які на день подання вимоги сукупно є власниками 10 і більше відсотків голосуючих акцій товариства, зокрема і для вирішення питання про обрання членів наглядової ради.

Виходячи із цих положень у позивача існувала передбачена законом можливість відновлення порушених прав та/або інтересів у позасудовий спосіб, однак доказів реалізації позивачем відповідної можливості суду надано не було.

У ч.2 ст.15 Цивільного кодексу України, в якій йдеться про захист охоронюваного законом інтересу, законодавець визначив, що цей інтерес не має суперечити загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, таким як справедливість, добросовісність та розумність, а у частині першій статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» наголошується на тому, що для того, щоб акціонер міг реалізувати своє право на оскарження, законний інтерес має бути порушений саме тим рішенням загальних зборів акціонерного товариства, що оскаржується.

Верховний Суд при розгляді даної справи зазначив про те, що наведене стосується також і рішень наглядової ради, які оскаржуються.

Принципи справедливості та розумності вимагають від держави, зокрема, суду, забезпечення розумного співвідношення та дотримання справедливого балансу інтересу у корпоративних правовідносинах між акціонерами, а також між акціонерами та товариством. Cлід також зважати на те, що діяльність акціонерного товариства має і публічні інтереси, що полягають у стабільному розвитку товариства в цілому з метою залучення інвестицій в економіку держави.

Таким чином акціонер не може оскаржити будь-яке рішення будь-яких зборів чи наглядової ради тільки через наявність у нього статусу акціонера без обґрунтування, чим саме оспорюване ним рішення органу управління акціонерного товариства порушує його права та/або законні інтереси. При цьому посилання позивача (акціонера) в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсними рішень наглядової ради та/або загальних зборів акціонерів на порушення його корпоративних прав на участь в управлінні товариством свідчить про загальний, абстрактний характер таких порушень. Такі посилання позивача є недостатніми для висновку про доведеність факту порушення його прав та/або інтересів спірними рішеннями.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 року у справі №924/881/20 зазначив про те, що з метою отримання судового захисту шляхом визнання недійсним саме рішень наглядової ради та/або рішень загальних зборів акціонер не може абстрактно та загально посилатися на порушення свого права на участь в управлінні, а має обґрунтувати конкретне несправедливе обмеження (порушення) його безпосередніх прав чи інтересів прийнятими рішеннями, що оскаржується, а також співмірність обраного способу захисту (відновлення становища, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення) зі стверджуваним порушенням. Оскаржувані рішення органів управління акціонерного товариства можуть бути визнані недійсними лише у разі, якщо вони прямо (а не опосередковано чи потенційно) впливають на права чи законні інтереси акціонера та порушують їх та за умови, що буде дотримано справедливий баланс між індивідуальними та загальними інтересами, що залежить від всіх обставин у кожному окремому випадку. При цьому позивач повинен довести, що існує безпосередній зв`язок між стверджуваним порушенням та прийнятими оскаржуваними ним рішеннями органів управління акціонерного товариства.

Цей висновок узгоджується із усталеною позицією у судовій практиці, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі №904/10956/16). Наведене також прямо випливає із змісту норми абз.2 ч.1 ст.50 Закону України «Про акціонері товариства», яка визначає, що суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.

Оскільки позивач не довів які конкретні, а не загальні (абстрактні) права та/або інтереси позивача як акціонера Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» були порушені спірними у цій справі рішеннями наглядової ради та загальних зборів товариства, на захист яких прав та/або інтересів позивача був поданий позов у цій справі, як і не довів як впливають прийняті органами управління відповідача спірні рішення на права та/або законні інтереси позивача, чи порушують їх прямо, а не опосередковано, тобто не довів існування безпосереднього зв`язку між наведеними позивачем порушеннями його прав та/або інтересів та прийнятими органами управління акціонерного товариства оскаржуваними ним рішеннями; не зазначив які саме негативні наслідки для прав та/або законних інтересів позивача мають спірні рішення наглядової ради та загальних зборів (кожне рішення окремо) правові підстави для задоволення відповідного позову відсутні.

Крім того, оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту його права не зрозуміло основну мету подання позивачем відповідного позову, що саме прагне досягти позивач, звернувшись до суду з даним позовом і яке саме право та/або інтерес прагне захистити позивач, не зрозуміло яке становище, що існувало до порушення прав та/або інтересів позивача, він прагне відновити та як призведе задоволення позовних вимог у цій справі до відновлення порушених прав та/або інтересів позивача, як і не зрозуміло яким чином визнання недійсними оскаржуваних рішень наглядової ради та загальних зборів (кожного окремого рішення) відновить права та законні інтереси позивача як акціонера Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут».

Порушення прав позивача, на яке він посилається у позові та поясненнях по суті справи є неспівмірним із обраним позивачем способом захисту (у вигляді заявлення позовної вимоги про визнання недійсними рішень наглядової ради та загальних зборів).

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що інтерес на отримання частини прибутку господарського товариства є тим конкретним, охоронюваним законом інтересом позивача, на захист якого заявлено позов. Дійсно на оскаржуваних загальних зборах акціонерів розглядалось питання розподілу дивідендів та прибутку товариства. Разом з тим, з протоколу загальних зборів акціонерів вбачається, що на засіданні були присутні 97% акціонерів, тобто апелянт приймав участь на таких зборах та приймав участь у голосуванні. Незгода з результатами голосування не є підставою для скасування таких зборів. А те, що апелянт приймав участь у таких зборах акціонерів свідчить, що він вчинив активні дії для реалізації наданих йому корпоративних прав і досягнення необхідного інтересу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та вчинені при довільному тлумаченні наявних між сторонами правовідносин і норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, а рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2013/21 без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2013/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03 липня 2023 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук