ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

06 липня 2023 року м. ХарківСправа № 922/2826/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" про забезпечення позову (вх.№17355 від 05.07.2023) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка", м.Харків
до Фізичної особи-підприємця Славтича Олександра Володимировича, м.Харкі
про стягнення коштів та усунення перешкод у реалізації права власності на нерухоме майн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Славтича Олександра Володимировича, в якій просить суд :

1.Стягнути з фізичної особи підприємця Славтича Олександра Володимировича за Договором оренди № 25-02-20-2 від 27 лютого 2020 року:

- заборгованість з орендної плати в розмірі 2 514 838 (два мільйони п`ятсот

чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім гривень) 48 коп.;

- три проценти річних від простроченої суми за користування чужими коштами в

розмірі 76 215 (сімдесят шість тисяч двісті п`ятнадцять гривень) 43коп.;

- інфляційні втрати в розмірі 437 058 (чотириста тридцять сім тисяч п`ятдесят вісім гривень) 38 коп.

- штраф за неповернення орендованого приміщення в розмірі 219411 (двісті

дев`ятнадцять тисяч чотириста одинадцять гривень) 60 коп.

2.Усунути перешкоди в реалізації позивачем права власності на нерухоме майно:

зобов`язати фізичну особу підприємця Славтича Олександра Володимировича звільнити від свого майна та майна інших осіб, що знаходиться у ньому та повернути нерухоме майно Позивачу шляхом виселення з приміщень, загальною площею 120,32 кв.м., що розташовані на першому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівля літ. «Ю-4») за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б та позначені штриховкою у плані розміщення Об`єкту оренди, що є Додатком №1 до Договору оренди № 25-02-20-2 від 27.02.2020р.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором оренди № 25-02-20-2 від 27.02.2020 в частині сплати орендних платежів за користування об`єктом оренди. 25.04.2023 року Позивачем було направлено Вимогу до Відповідача про сплату заборгованості,у якій також повідомлено останнього про припинення Договору та необхідності звільнення орендованого приміщення з 01.05.2023р. Однак відповідач заборгованість не сплатив та орендоване приміщення так і не повернув.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.07.2023 призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

05.07.2023 від позивача, через систему "Електронний суд" надійшла заява (вх.№17355) про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом:

-накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі підприємцю Славтичу Олександру Володимировичу (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) у розмірі 3 247 523,89 грн., що знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову;

- заборони відчуження належного відповідачу на праві власності об`єкта житлової нерухомості - незавершеного будівництва житлового будинку з відсотком готовності 47% загальною площею 571.7 кв.м., за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Балакірєва, будинок 17а/21, кадастровий номер земельної ділянки: :16:013:0032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- заборони відчуження належних відповідачу на праві власності нежитлових

приміщень 1-го поверху № 1.2-1,1.2-2,1.2-3 в літ. "А-5", загальною площею 118,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вулиця Мироносицька, будинок 32, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- заборони відчуження належної відповідачу на праві власності частки у товаристві з обмеженою відповідальністю «АКСІОМА» (код ЄДРПОУ 058, Харківська обл., місто Харків, вул. Данилевського, буд. 18) в розмірі 382250,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, про те, що відповідач тривалий час уникає виконання свого зобов`язання за Договором оренди № 25-02-20-2 від 27 лютого 2020 року. Оскільки сума заборгованості є досить значною для заявника, а грошові кошти можуть бути виведені з рахунків або спрямовані на погашення заборгованості перед іншими контрагентами відповідача, є підстави вважати, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладнено.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Отже, забезпечення позову це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача і з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Надаючи оцінку доводам заяви про забезпечення позову та доданим до неї позивачем доказам, суд відмічає, що лише посилання на наявну заборгованість та звернення до господарського суду з позовом про її стягнення, на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що з поданих заявником матеріалів судом встановлено, що жодних обгрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Суд зауважує, що одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статтею 14 ГПК України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, суд враховує, що початок повномасштабних бойових дій на території України та запровадження в країні воєнного стану одночасно вплинуло на всі сфери суспільного життя, а тому такі заходи можуть перешкоджати господарській діяльності відповідача (оплаті товарів, робіт, послуг, виплаті заробітної плати, сплаті податків, зборів, обов`язкових платежів, кредитів і процентів за користування кредитами, тощо).

Обмеження в користуванні власними обіговими грошовими коштами є обставиною, яка суттєво впливає на господарську діяльність відповідача та заважатиме її поточному веденню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що заява про забезпечення позову не містить достатніх доказів наявності обставин для забезпечення позову і в такому разі накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках та належать ФОП Славтичу О.В. та його майно до вирішення спору по суті було би непропорційним втручанням у господарську діяльність відповідача, у т.ч. його здатність виконувати платіжні зобов`язання у межах звичайної господарської діяльності.

Отже, самі лише посилання позивача, виходячи із власних нічим не підтверджених припущень (передбачень, прогнозів) на існуючу, на його думку, без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також слід зазначити, що вжиття передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" про забезпечення позову (вх.№17355 від 05.07.2023) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Ухвалу підписано 06.07.2023.

Суддя С.Ч. Жельне

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.