ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. м. Київ Справа №911/1972/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Гриба Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 )

до Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15)

про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

У жовтні 2022 Фізична особа-підприємець Гриб Ігор Володимирович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Білоцерківської міської ради (далі - відповідач) про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником нежитлової будівлі літ. «А» загальною площею 215,4 кв.м., яка розташована за адресою: Київська обл., м.Біла Церква, вул. Польова, 84. Позивач зазначає, що 14 квітня 2015 позивачем з відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:033:0033, яка знаходиться під вищевказаною будівлею. В подальшому 02.02.2017 позивачем з відповідачем на підставі рішення сесії Білоцерківської міської ради від 24.09.2015 №1562-79 було укладено договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки, за яким позивач сплатив відповідачу 15508,72 грн авансового внеску. Однак відповідач не прийняв рішення щодо продажу вказаної земельної ділянки позивачу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про спонукання Білоцерківської міської ради прийняти рішення щодо продажу позивачу вказаної земельної ділянки (справа №911/2506/18). Рішенням Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі № 911/2506/18 було зобов`язано Білоцерківську міську раду прийняти рішення про продаж позивачу вказаної земельної ділянки, кадастровий номер :06:033:0033, за визначеною ціною в сумі 411380,00 грн. Позивач стверджує, що згідно з наявними квитанціями та платіжними дорученнями позивач сплатив відповідачу в рахунок оплати вартості земельної ділянки грошові кошти в загальній сумі 417550,70 грн, проте на неодноразові звернення позивача щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідач не реагував, договір купівлі-продажу земельної ділянки з позивачем відповідач так і не уклав.

З наведених підстав позивач, посилаючись на те, що у нього виникли обґрунтовані (легітимні) очікування щодо придбання у власність земельної ділянки за обумовленою ціною, що є майном у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звернувся до господарського суду із позовом до відповідача про визнання укладеним договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, кадастровий номер :06:033:0033, у редакції, наведеній позивачем в позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.10.2022 позовну заяву залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2022 відкрито провадження у справі №911/1972/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального провадження, встановлено учасникам справи процесуальні строки для реалізації ними своїх процесуальних прав, підготовче засідання призначено на 22.12.2022. Ухвала суду від 21.11.2022 у справі направлена судом сторонам на електронні адреси сторін.

У підготовче засідання 22.12.2022 сторони не з`явились, від позивача 21.12.2022 на електронну адресу суду надійшла заява, без накладення електронного цифрового підпису, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідач про причини неявки суд не повідомив, ухвалою суду від 22.12.2022 підготовче засідання відкладено на 20.01.2023. Ухвала суду від 22.12.2022 у справі №911/1972/22 направлена судом сторонам на їх електронні адреси.

У підготовче засідання 20.01.2023 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, ухвалою суду від 20.01.2023 закрито підготовче провадження у справі №911/1972/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.02.2022. Про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті відповідачу направлена ухвала суду від 20.01.2023 у справі №911/1972/22 на електронну адресу відповідача.

В судове засідання 16.02.2023 сторони не з`явились, від позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 16.02.2023 залишене без задоволення; судове засідання відкладено на 09.03.2023, про що позивачу та відповідачу на їх електронні адреси було направлено ухвалу суду від 16.02.2023.

В судове засідання 09.03.2022 з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в судовому засіданні оголошувалась перерва на 23.03.2023. Про оголошення в судовому засіданні перерви на 23.03.2023 відповідачу направлена ухвала суду від 03.03.2023 у справі №911/1972/22 на електронну адресу відповідача.

23.03.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів щодо витрат позивач на адвоката.

23.03.2023 судове засідання у справі не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у місті Києві, ухвалою суду від 24.03.2023 судове засідання призначено на 06.04.2023. Ухвала суду від 24.03.2023 направлена судом на електронні адреси сторін.

В судове засідання 06.04.2023 сторони не з`явились, від позивача надійшло про відкладення розгляду справи з метою надання актуальної інформації про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, судове засідання відкладено на 20.04.2023, про що позивачу та відповідачу на їх електронні адреси було направлено ухвалу суду від 06.04.2023.

19.04.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме витягу з Державного земельного кадастру від 19.04.2023 про спірну земельну ділянку, а також надійшла заява позивача про розгляд справи за відсутності позивача.

20.04.2023 судове засідання у справі не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному, ухвалою суду від 25.04.2023 судове засідання призначено на 11.05.2023. Ухвала суду від 25.04.2023 направлена судом на електронні адреси сторін.

08.05.2023 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача на розсуд суду, у якій відповідач також повідомив суд про обізнаність відповідача із датою та часом розгляду справи судом.

У судове засідання 11.05.2023 сторони не з`явились, при цьому обидві сторони були повідомлені судом та були обізнані про розгляд справи №911/1972/22, а тому неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Суд враховує, що позивач подавав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, відповідач відзив на позов не подав, але подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Фізична особа-підприємець Гриб Ігор Володимирович (позивач) є власником нежилого приміщення загальною площею 215,4 кв.м. в нежитловій будівлі літ «А», що розташоване за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вулиця Польова, будинок 84, приміщення 2, реєстраційний номер майна 21420369, надалі - Об`єкт нерухомого майна. Зазначене підтверджується витягом (інформацією) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.03.2023, відповідно до якого позивач є власником вказаного Об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер майна: 21420369, дата внесення запису про державну реєстрацію права власності: 13.12.2007.

Право власності на вказаний Об`єкт нерухомого майна було набуто позивачем на підставі укладеного між Фізичною особою-підприємцем Грибом Ігорем Володимировичем (позивачем) в якості покупця та Білоцерківською міською радою (відповідачем) в якості продавця договору купівлі-продажу №37 від 04.10.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. за реєстр.№ 4080 та згідно з яким продавець передав у власність покупця частину нежитлової будівлі літ. «А» в нежитловій будівлі літ «А», загальною площею 215,4 м2, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Польова, буд. 84. Вказаний договір купівлі-продажу №37 від 04.10.2007, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. за реєстр.№ 4080, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 04.10.2007, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 04.10.2007 №4718339. Виникнення у покупця на підставі вказаного договору купівлі-продажу №37 від 04.10.2007 права власності на Об`єкт нерухомого майна зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 17047081, дата: 13.12.2007, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 13.12.2007.

Вказаний Об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці площею 0,1535 га, адреса якої: м. Біла Церква, вул. Польова, 84, земельна ділянка 84, кадастровий номер :06:033:0033, надалі - земельна ділянка. Зазначене підтверджується витягом (інформацією) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.03.2023 та витягом з Державного земельного кадастру від 19.04.2023 №НВ-023 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:033:0033, відповідно до яких:

- дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.07.2010

- площа: 0,1535 га

- адреса: Київська обл., м.Біла Церква, вулиця Польова, 84

- цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі

- категорія земель: землі житлової та громадської забудови

- форма власності: комунальна

- власник: територіальна громада м.Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради

- актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права: 24.06.2015 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 14.04.2015 №60 під розміщення майстерні з ремонту металообробного та електричного обладнання (частина нежитлової будівлі літера «А» в нежитловій будівлі літера «А»), строк дії: 18.12.2019, орендар - Гриб Ігор Володимирович, орендодавець - Білоцерківська міська рада.

Рішенням сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 24.09.2015 № 1562-79 вирішено провести експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1535 га в м. Біла Церква, вул. Польова, 84, яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця Гриба Ігоря Володимировича (кадастровий номер земельної ділянки :06:033:0033).

У подальшому, 02.02.2017 між Білоцерківською міською радою Київської області та Фізичною особою-підприємцем Грибом Ігорем Володимировичем укладено договір №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки надалі - Договір №2 від 02.02.2017, згідно з яким Фізична особа-підприємець Гриб І.В. на підставі рішення сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 24.09.2015 № 1562-79 зобов`язався сплатити, а Білоцерківська міська рада прийняти авансовий внесок в рахунок оплати вартості земельної ділянки площею 0,1535 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Польова, 84.

Відповідно до пункту 2.2 Договору №2 від 02.02.2017 сума авансового внеску становить 15508,72 грн, що складає 1 відсоток від вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно з п.1.1 Договору №2 від 02.02.2017 сума авансового внеску зараховується до вартості продажу земельної ділянки.

Згідно з пунктом 2.3 Договору №2 від 02.02.2017 сума авансового внеску має бути сплачена протягом десяти робочих днів з дня підписання даного договору.

Відповідно до п.2.6 Договору №2 від 02.02.2017 з суми авансового внеску здійснюється оплата робіт з виготовлення звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідно до пункту 5.1 Договору №2 від 02.02.2017 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання.

На виконання пункту 2.2 Договору №2 від 02.02.2017 позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 15508,72 грн, що підтверджується квитанцією № ПН 2606 від 07.02.2017, проте договір купівлі-продажу земельної ділянки так і не був укладений між сторонами, оскільки відповідач не прийняв рішення про продаж позивачу земельної ділянки за визначеною ціною (експертною грошової оцінкою) в сумі 411380,00 грн.

З підстав ухилення відповідача від прийняття рішення про продаж позивачу земельної ділянки позивач звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача про спонукання відповідача прийняти рішення про продаж позивачу земельної ділянки за визначеною ціною (справа №911/2506/18).

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 позов Фізичної особи-підприємця Гриба Ігоря Володимировича до Білоцерківської міської ради Київської області про спонукання до прийняття рішення задоволено повністю. Зобов`язано Білоцерківську міську раду Київської області прийняти рішення про продаж Фізичній особі-підприємцю Грибу Ігорю Володимировичу земельної ділянки площею 0,1535 га, яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Польова, 84 та має кадастровий номер :06:033:0033 за визначеною ціною в сумі 411380,00 грн.

Зазначене рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 набрало законної сили 28.05.2019 відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень.

В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, зокрема позивач звертався із запитом на інформацію від 11.09.2019 та листом від 17.10.2019, однак відповідач - Білоцерківська міська рада Київської області так і не прийняла рішення про продаж позивачу земельної ділянки з кадастровим номером :06:033:0033, і договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки не укладений відповідачем з позивачем до сих пір.

Листом від 09.12.2019 №Г-4251 виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області повідомив позивачу реквізити рахунку, відкритого в органі казначейства для зарахування коштів від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення.

Платіжним дорученням №1 від 18.12.2019 позивач сплатив на вказаний рахунок грошові кошти в сумі 395871,28 грн в якості оплати вартості земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Польова, 84 та має кадастровий номер :06:033:0033.

Звертаючись до суду з даним позовом у справі №911/1972/22, позивач вказує на те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :06:033:0033, однак відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, а тому з метою захисту права позивача на придбання земельної ділянки у власність позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача про визнання укладеним договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, кадастровий номер :06:033:0033, у редакції, наведеній позивачем в позовній заяві.

Надаючи правову оцінку вищевказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, та вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України верховенство права є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як вказував Верховний Суд, складовою юридичної визначеності є принцип res judicata. Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано (п.8.15 постанови Верховного Суду у справі № 910/16505/19 від 11.09.2020).

Суд при цьому відмічає, що питання виконання позивачем та відповідачем договору №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки надалі від 02.02.2017 та питання необхідності укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки за визначеною ціною (експертно-грошовою оцінкою) було предметом судового розгляду у справі №911/2506/18 між тими ж самими сторонами.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 було зобов`язано Білоцерківську міську раду Київської області прийняти рішення про продаж Фізичній особі-підприємцю Грибу Ігорю Володимировичу земельної ділянки площею 0,1535 га, яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Польова, 84 та має кадастровий номер :06:033:0033 за визначеною ціною в сумі 411380,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18, на підставі рішення Білоцерківської міської ради Київської області №1352-67-VI від 18/12/2014 «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним та фізичним особам-підприємцям», земельна ділянка загальною площею 0,1535 га по вул. Польова, 84 була передана в оренду фізичній особі-підприємцю Грибу І.В. під розміщення майстерні з ремонту металообробного та електричного обладнання. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 14.03.2017 №70 «Про визначення виконавця робіт із експертної оцінки земельних ділянок комунальної власності» між Білоцерківською міською радою Київської області та ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було укладено договір на виконання робіт з експертно-грошової оцінки земельної ділянки, загальна вартість яких становить 3000,00 грн. На виконання умов цього договору ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виконано звіт з експертно-грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення 0,1535 кв.м, що розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Польова, 84 та надана в оренду Фізичній особі-підприємцю Грибу І.В., ринкова вартість земельної ділянки становить 411380,00 грн. Згідно з витягом з протоколу пленарного засідання сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 31.10.2017 на розгляд сесії виносилось питання про продаж спірної земельної ділянки Фізичній особі-підприємцю Грибу І.В., проте, за результатами розгляду, жодного рішення з цього питання не було прийнято.

При вирішенні спору у справі №911/2506/18 рішенням Господарського суду Київської області від 02.04.2019 були відхилені аргументи відповідача відносно правомірності ігнорування відповідачем питання продажу спірної земельної ділянки позивачу та було зобов`язано відповідача - Білоцерківську міську раду Київської області прийняти рішення про продаж позивачу - Фізичній особі-підприємцю Грибу Ігорю Володимировичу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:033:0033 за визначеною ціною в сумі 411380,00 грн. У рішенні Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 було враховано, що між сторонами укладено договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.02.2017, на виконання якого позивачем сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 15508,72 грн, що підтверджується квитанцією № ПН 2606 від 07.02.2017.

На момент розгляду судом справи №911/1972/22 за позовом позивача до відповідача про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним відповідачем не надано доказів належного виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18, тобто відповідачем так і не було прийнято рішення про продаж фізичній особі-підприємцю Грибу Ігорю Володимировичу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:033:0033 за визначеною ціною в сумі 411380,00 грн, та відповідач так і не уклав з позивачем договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Так, 08.05.2023 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи №911/1972/22 за відсутності відповідача на розсуд суду, у якій відповідач повідомив суд про обізнаність відповідача із датою та часом розгляду справи судом, однак причини невиконання рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 відповідач не пояснив, відзив у справі №911/1972/22 відповідач суду не подав.

В свою чергу, відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання.

Серед основних засад судочинства, згідно з п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, є обов`язковість рішень суду.

Отже, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт невиконання протягом тривалого часу рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18 про зобов`язання відповідача прийняти рішення про продаж позивачу спірної земельної ділянки за визначеною ціною та враховуючи укладений позивачем з відповідачем договір №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.02.2017, згідно з яким позивач вже сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 15508,72 грн відповідно до квитанції № ПН 2606 від 07.02.2017, тому суд погоджується з доводами позивача про те, що позивач та відповідач досягли згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, проте відповідач необґрунтовано ухиляється від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Суд при цьому також відмічає, що задовго до пред`явлення позову позивач фактично повністю оплатив відповідачу ціну земельної ділянки в сумі 411380,00 грн, враховуючи, що авансовий внесок у розмірі 15508,72 грн, який сплачено позивачем відповідно до квитанції № ПН 2606 від 07.02.2017, зараховується до ціни продажу земельної ділянки, а, крім того, платіжним дорученням №1 від 18.12.2019 позивач доплатив відповідачу кошти в сумі 395871,28 грн в якості оплати вартості земельної ділянки (15508,72+395871,28=411380,00).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" місцева рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Відповідно до ч.5 ст.128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Також відповідно до ч.6 та ч.7 ст.128 Земельного кодексу України рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) разом з договором купівлі-продажу є підставою для державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно з ч.8 ст.128 Земельного кодексу України ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб`єктами господарювання, які є суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суд також погоджується з доводами позивача про виникнення у позивача, на підставі рішення сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 24.09.2015 № 1562-79, яким вирішено провести експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1535 га в м. Біла Церква, вул. Польова, 84, яка знаходиться у користуванні фізичної особи-підприємця Гриба Ігоря Володимировича (кадастровий номер земельної ділянки :06:033:0033), а також на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.02.2017 з урахуванням рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18, легітимних очікувань на набуття позивачем земельної ділянки у власність шляхом її купівлі у відповідача за ціною відповідно до експертної грошової оцінки.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/14827/16, легітимні очікування безпосередньо випливають із конституційно норми ч.2 ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Відповідно до обставин даної справи, у зв`язку із виявленням позивачем інтересу у купівлі спірної земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу Об`єкт нерухомого майна, відповідач рішення про відмову в продажу позивачу спірної земельної ділянки із зазначенням обґрунтованих причин не приймав, а навпаки погодив проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для її продажу позивачу, про що є рішення сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 24.09.2015 № 1562-79. Після цього позивач на підставі укладеного ним з відповідачем договору №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.02.2017 фактично повністю сплатив відповідачу визначену експертною грошовою оцінкою ціну продажу спірної земельної ділянки в сумі 411380,00 грн, проте відповідач ніяких дій для укладення з позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки не вчиняє, рішення про продаж земельної ділянки відповідно до ст.128 Земельного кодексу України відповідач так і не прийняв, про причини невиконання рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18, який зобов`язано відповідача прийняти рішення про продаж позивачу спірної земельної ділянки за визначеною ціною в сумі 411380,00 грн, відповідач не повідомив, договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки відповідач з позивачем не уклав.

Вказане свідчить про наявність обумовленого приписами статті 128 Земельного кодексу України волевиявлення Білоцерківської міської ради на продаж позивачу земельної ділянки, оформлене рішенням сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 24.09.2015 № 1562-79 про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, яке разом з звітом про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки та укладеним між позивачем та відповідачем договором №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.02.2017, з урахуванням рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18, є підставою для прийняття рішення Білоцерківської міської ради Київської області про продаж земельної ділянки позивачу та для укладання відповідачем договору купівлі-продажу земельної ділянки з позивачем.

Відповідно до положень частини 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Суд враховує, що згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", від 20.05.2010 і "Тошкуце та інші проти Румунії", від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Європейській суд з прав людини вказував, що поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття "правомірні очікування", тобто, законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу ("Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, враховуючи прийняття Білоцерківською міською радою Київської області рішення від 24.09.2015 № 1562-79, яким вирішено провести експертну грошову оцінку спірної земельної ділянки комунальної власності для продажу її позивачу, а також укладений позивачем з відповідачем договір №2 про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 02.02.2017, виконаний ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звіт з експертно-грошової оцінки земельної ділянки та рішення Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у справі №911/2506/18, є підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем фактично погоджено істотні умови договору купівлі-продажу земельної ділянки, а бездіяльність відповідача в укладенні такого договору, за наявності визначених його істотних умов, слід визнати безпідставною. Бездіяльність та зволікання відповідача щодо укладення з позивачем договору купівлі-продажу є порушенням "правомірних очікувань" позивача на отримання у власність земельної ділянки в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Разом з цим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативними актами щодо окремих видів договорів. Згідно з ч.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (ч.1 ст. 187 ГК України).

Відповідно до абз.11 ч.2 ст. 20 ГК України, одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин. Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення, як один із способів установлення господарських правовідносин, є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначення позивачем предмета спору "про зобов`язання відповідача укласти договір у певній редакції" є письмовим волевиявленням позивача щодо вступу у зобов`язальні правовідносини шляхом укладення такого договору за рішенням суду про укладення договору відповідно до статті 187 ГК України.

Відповідно до висновків Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі №916/1423/18 вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, та відповідає способам захисту, визначеним статтею 20 ГК України.

За наслідками розгляду такої вимоги у резолютивній частині свого рішення суд, керуючись частиною дев`ятою статті 238 Господарського процесуального кодексу України, має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.

Відповідно до приписів ст.132 Земельного кодексу України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Угоди повинні містити: а) назву сторін (прізвище, ім`я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну; є) права та обов`язки сторін; ж) кадастровий номер земельної ділянки; з) момент переходу права власності на земельну ділянку.

Також суд враховує, що наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 29.10.2010 № 771 затверджено примірний договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення.

Проаналізувавши запропоновану позивачем редакцію договору купівлі-продажу земельної ділянки, суд встановив, що в проекті даного договору:

- в пунктах 1.1, 1.3 та 1.4 статті 1 та пункті 5.1 статті 5, а також в пункті 6.2 статті 6 містяться несуттєві недоліки у вигляді неточностей щодо зазначення цільового призначення та інших характеристик земельної ділянки та характеристик нерухомого майна в порівнянні з тими відомостями, які містяться в правовстановлюючих документах та витягах з державних реєстрів щодо вказаної земельної ділянки та нерухомого майна. У зв`язку з чим вказані неточності підлягають виправленню (зазначенню) в договорі купівлі-продажу земельної ділянки відповідно до відомостей наявних правовстановлюючих документів та витягів з державних реєстрів, що є в матеріалах справи;

- підпункти 3.2.1 та 3.2.3 пункту 3.2 статті 3, а також пункти 4.2 та 4.3 статті 4 встановлюють додаткові обов`язки для продавця (відповідача), які не передбачені законодавством і самі по собі не відносяться до істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, на які відповідач давав згоду (акцепт), та, крім того, ці умови безпосередньо не стосуються захисту (поновлення) порушеного права позивача, у зв`язку з яким позивач звертався до суду. Тому вказані підпункти 3.2.1 та 3.2.3 пункту 3.2 статті 3, а також пункти 4.2 та 4.3 статті 4 підлягають виключенню з договору як неістотні недоліки, а пункт 3.2 підлягає уточненню положенням про те, що сторони за цим договором мають також інші права та обов`язки, які не встановлені в тексті цього договору, але передбачені чинним законодавством та випливають із умов виконання цього договору;

- пункти 10.1 та 10.2 підлягають об`єднанню в єдиний пункт 10.1, оскільки посилання позивача в проекті договору на необхідність окремої державної реєстрації самого договору ґрунтується на застарілій (не чинній) редакції ст. 657 Цивільного кодексу України, до якої були внесені зміни ще згідно із Законами № 1878-VI від 11.02.2010, № 2756-VI від 02.12.2010, які виключили умови про необхідність державної реєстрації самого договору. Таким чином, державній реєстрації відповідно до ст.128 Земельного кодексу України підлягає саме право власності на земельну ділянку, а не договір. У зв`язку з чим вказані неточності проекту договору підлягають виправленню. Також підлягають виключенню пункти 10.3 та 10.4 з проекту договору, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору укладеним, а не з позовом спонукати відповідача укласти договір;

- підлягають виправленню несуттєві орфографічні помилки, наприклад, у пункті 10.2 слово «держаної» підлягає заміні на «державної».

За таких обставин справи, встановивши порушення відповідачем права позивача на придбання у власність земельної ділянки, враховуючи неістотні недоліки наданого позивачем проекту договору купівлі-продажу земельної ділянки, суд дійшов висновку про можливість визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції за винятком тих неістотних недоліків та неточностей, що підлягають виправленню як зазначено вище в рішенні суду, а саме в такій редакції:

«ДОГОВІР

купівлі-продажу земельної ділянки

м.Біла Церква, 11.05.2023

Білоцерківська міська рада Київської області, ідентифікаційний код юридичної особи: 26376300, місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, буд. 15, (надалі - Продавець), з однієї сторони, та

Фізична особа-підприємець Гриб Ігор Володимирович, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (надалі - Покупець), з іншої сторони,

разом надалі іменовані «Сторони», уклали даний Договір купівлі-продажу земельної ділянки (надалі - Договір) про наступне:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. Продавець передає за плату у власність Покупцеві земельну ділянку, кадастровий номер якої :06:033:0033, яка розташована за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вулиця Польова, 84, загальною площею 0,1535 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (далі - Земельна ділянка), та на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме нежиле приміщення в нежитловій будівлі літ. «А» площею 215,4 кв.м. (реєстраційний номер майна: 21420369), яке належить на праві приватної власності Грибу Ігорю Володимировичу на підставі договору купівлі-продажу №37 від 04.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. в реєстрі за номером 4080, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити вартість Земельної ділянки відповідно до умов даного Договору.

1.2. Земельна ділянка, зазначена в пункті 1.1 цього Договору, належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

1.3. Земельна ділянка на момент укладення даного Договору знаходиться у комунальній власності, а саме у власності територіальної громади м. Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради відповідно до інформаційної довідки №326656661 від 22.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідно до зазначеної інформаційної довідки №326656661 від 22.03.2023 відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні.

1.4. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-023, дата формування 19.04.2023, у Державному земельному кадастрі міститься наступна інформація про Земельну ділянку:

- кадастровий номер земельної ділянки: :06:033:0033

- місце розташування: Київська область, м.Біла Церква, вулиця Польова, 84

- категорія земель: землі житлової та громадської забудови

- вид цільового призначення земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі

- форма власності: комунальна

- площа: 0,1535 га

- дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.07.2010

- відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, не зареєстровані. Відомості про обтяження згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно.

2. ЦІНА ПРОДАЖУ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ ТА УМОВИ ОПЛАТИ

2.1. Ціна продажу Земельної ділянки за цим Договором складає 411380,00 грн (чотириста одинадцять тисяч триста вісімдесят гривень 00 копійок) відповідно до Висновку про ринкову вартість земельної ділянки, який складено оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 15.06.2017.

2.2. Згідно з квитанцією №ПН1606 від 07.02.2017 на суму 15508,72 грн та платіжним дорученням №1 від 18.12.2019 на суму 395871,28 грн Покупець до укладення цього Договору сплатив на користь Продавця ціну продажу земельної ділянки в загальній сумі 411380,00 грн.

3. ПРАВА ТА ОБОВ`ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Покупець зобов`язаний:

3.1.1. виконувати обов`язки власника Земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України;

3.1.2. з дня виникнення права власності на Земельну ділянку, придбану за цим Договором, сплачувати земельний податок у розмірах і порядку, передбачених чинним законодавством України.

3.2. Сторони мають також інші права та обов`язки, які не встановлені в тексті цього Договору, але передбачені чинним законодавством та випливають із умов виконання цього Договору.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

4.1. У випадку невиконання однією із Сторін умов цього Договору інші Сторона має право вимагати виконання своїх обов`язків належним чином.

5. ГАРАНТІЇ ТА ПРЕТЕНЗІЇ

5.1. Продавець гарантує, що Земельна ділянка, яка є предметом цього Договору, не віднесена до земель, що не можуть бути передані у приватну власність відповідно до чинного законодавства України, у спорі, під арештом і забороною відчуження не перебуває, а також вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які на момент укладення цього Договору Продавець та Покупець не могли не знати; нікому іншому не продана, не відчужена іншим способом; під заставою, в іпотеці, у податковій заставі не перебуває.

6. ПЕРЕХІД ПРАВА ВЛАСНОСТІ НА ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ

6.1. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на Земельну ділянку за цим Договором виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього права.

7. ВИРІШЕННЯ СПОРІВ

7.1. Всі спори, що виникають при виконанні умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів або в судовому порядку.

8. ЗМІНИ УМОВ ДОГОВОРУ ТА ЙОГО РОЗІРВАННЯ

8.1. Зміна умов Договору або внесення доповнень до нього можливі тільки за згодою Сторін.

8.2. Усі зміни та доповнення до Договору, крім випадків, передбачених цим Договором, здійснюються в письмовій формі з нотаріальним засвідченням таких змін і доповнень, оформлюються у вигляді додаткового договору та є невід`ємною частиною цього Договору.

8.3. Цей Договір не може бути розірваний в односторонньому порядку. У разі невиконання однією із Сторін умов цього Договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої Сторони.

9. ВИТРАТИ

9.1. Усі витрати, пов`язані з державною реєстрацією права власності, приймає на себе Покупець.

10. ДОДАТКОВІ УМОВИ

10.1. Цей Договір у відповідності до ст.128 Земельного кодексу України є підставою для державної реєстрації права власності на Земельну ділянку. Цей Договір є укладеним та набуває чинності з дня набрання чинності рішенням суду у справі № 911/1972/22.

11. РЕКВІЗИТИ СТОРІН

Продавець: Білоцерківська міська рада Київської області , місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15 [Підпис]Покупець: Фізична особа-підприємець Гриб Ігор Володимирович РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 [Підпис].»

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у пункті 58 рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, тобто у редакції позивача за виключенням з неї положень з неістотними недоліками та неточностями, що підлягають виправленню як зазначено вище в рішенні суду.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір згідно з квитанцією КБ «Приватбанк» до платіжної інструкції від 03.10.2022 в сумі 2481,00 грн та згідно з квитанцією КБ «Приватбанк» до платіжної інструкції від 14.11.2022 в сумі 3689,70 грн, всього в загальній сумі 6170,70 грн (2481,00+3689,70=6170,70).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а недоліки та неточності запропонованої позивачем редакції договору є неістотними, то у зв`язку із частковим задоволенням судом позовних вимог сплачений позивачем судовий збір в сумі 6170,70 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом повністю на відповідача.

Щодо судових витрат позивача на надання професійної правничої (правової) допомоги суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем було вказано про розмір судових витрат позивача на правничу допомогу у зв`язку із цією справою №911/1972/22 у розмірі 30000,00 грн.

23.03.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених на правничу допомогу витрат, у яких зазначається, що позивачем були понесені витрати на правничу допомогу в загальній сумі 45000,00 грн, з яких 30000,00 грн - фактично понесені витрати, а 15000,00 грн - гонорар успіху.

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч.5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (пункт 21) та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (пункт 5.40).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду:

- договір про надання правової допомоги від 06.10.2022, укладений між адвокатом Базиком О.П. (адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Грибом Ігорем Володимировичем (клієнт);

- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.10.2022, номер нечитабельний, про сплату клієнтом адвокату вартості послуг в сумі 30000,00 грн згідно з договором про надання правової допомоги від 06.10.2022;

- детальний опис робіт (наданих послуг) згідно з договором про надання правової допомоги від 06.10.2022 на загальну суму 45000,00 грн, з яких 30000,00 грн - вартість фактично наданих послуг, а 15000,00 грн - гонорар успіху;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 20.03.2023 на загальну суму 45000,00 грн до договору про надання правової допомоги від 06.10.2022.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем заявлено витрати на правову допомогу адвоката за договором про надання юридичних послуг від 06.10.2022 в загальному розмірі 45000,00 грн.

Частинами 5 та 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В процесі розгляду судом даної справи від відповідача клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи заявлено не було.

Разом з тим, у постанові від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/16322/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Також частиною 6 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

В контексті дотримання позивачем наведених вимог ч.6 ст.129 Господарського процесуального кодексу України суд відмічає, що позивачем в позовній заяві були заявлені витрати на правничу допомогу лише в розмірі фактично понесених витрат в сумі 30000,00 грн, а про гонорар успіху в сумі 15000,00 грн позивач в попередньому (орієнтовному) розрахунку позовної заяви не заявляв.

Вперше, про такі витрати на правничу допомогу у формі гонорару успіху в сумі 15000,00 грн позивач зазначив лише у поданому суду 23.03.2023 на стадії розгляду справи клопотанні про долучення доказів. При цьому із обставин справи не вбачається, що позивач не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку в позовній заяві. Те, що позивач вирішив додатково встановити адвокату позивача гонорар успіху, є правом позивача, однак це не звільняє позивача від необхідності дотримання вимог ч.6 ст.129 та п.9 ч.3 ст.162 та Господарського процесуального кодексу України щодо повідомлення іншій стороні спору про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, якщо позивач має намір в подальшому стягнути ці витрати з іншої сторони. Позивач цих вимог п.9 ч.3 ст.162 та Господарського процесуального кодексу України стосовно заявленого ним гонорару успіху не дотримався, а тому є підстави для застосування судом частини 6 ст.129 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд також відмічає, що витрати позивача у формі гонорару успіху в даному випадку не відповідали критерію неминучості, враховуючи, що після пред`явлення позову та до моменту, коли позивач вперше заявив суду про такі витрати у формі гонорару успіху (у поданому 23.03.2023 клопотанні про долучення доказів), правова позиція відповідача у спорі жодним чином не змінилась - відповідач не подав ні відзив на позов, ні інших заяв по суті справи.

Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні за рахунок відповідача судових витрат на правничу допомогу в частині гонорару успіху в сумі 15000,00 грн.

Щодо інших витрат позивача на правничу допомогу в загальній сумі 30000,00 грн, то суд відмічає, що не всі заявлені позивачем витрати мають ознаки неминучих та розумно необхідних витрат відповідно до наданого позивачем детального опису робіт (наданих послуг) та акта приймання-передачі наданих послуг від 20.03.2023, а саме:

1) позиція №1 опису - консультація клієнта, підписання договору (кількість годин: 1.5 год, вартість: 2500,00 грн) - не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, враховуючи, що клієнт може отримувати від адвоката консультації з різних питань, однак самі по собі консультації клієнта не відносяться до представництва та захисту прав клієнта у суді, у зв`язку з чим ці витрати позивача не підлягають врахуванню для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони;

2) позиція №2 опису - збір доказів, друкування копій письмових доказів (кількість годин: 3 год, вартість: 4500,00 грн) - не відповідають критерію неминучості та розумності витрат, враховуючи, що кількість письмових доказів у даній справі є невеликою і надані позивачем докази перебували у володінні самого позивача. Враховуючи викладене, витрати позивача по цій позиції для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони обмежуються судом в розмірі 1 година, вартість: 1500,00 грн;

3) позиція №4 опису - направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу (кількість годин: 2 год, вартість: 1000,00 грн) - не відповідають критерію неминучості та розумності витрат, враховуючи, що позовна заява та кількість письмових доказів у даній справі є невеликими за обсягами і направлення їх копій іншій стороні об`єктивно потребує набагато менше, ніж заявлені позивачем 2 години. У зв`язку з цим для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони ці витрати враховуються судом у складі позиції №3 опису - підготовка та написання позовної заяви (кількість годин: 3 год, вартість: 6000,00 грн)

4) позиція №6 опису - участь в трьох судових засіданнях по справі, проїзд до суду власним автомобілем, витрати на пальне (кількість годин: 6 год, вартість: 12000,00 грн) - не відповідають критерію неминучості та розумності витрат, враховуючи, що у адвоката позивача була об`єктивна можливість скористатись правом на участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, проте позивач цим правом належним чином не скористався. Так, суд відмічає, що адвокатом позивача неодноразово подавались клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема 21.12.2022 та 16.02.2023, проте ці клопотання були відхилені судом через недоліки, допущені самим позивачем (відсутність підпису, подання клопотання із запізненням тощо). У зв`язку з цим відсутні підстави вважати, що ці витрати позивача в загальній сумі 12000,00 грн були неминучими, тому для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони обмежуються судом в розмірі 1 година, вартість: 2000,00 грн.

Враховуючи викладене, витрати позивача по позиціям 1-6 опису для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони відповідно до критерію неминучості та розумності підлягають обмеженню до розміру 9500,00 грн (1500+6000+2000=9500).

Отже, здійснивши аналіз доказів поданих позивачем в обґрунтування витрат на правову допомогу, та враховуючи критерії неминучості та розумності витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку, що розподілу та стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат позивача на правничу допомоги підлягає сума у розмірі 9500,00 грн, що є обґрунтованим розміром цих витрат.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гриба Ігоря Володимировича до Білоцерківської міської ради Київської області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним задовольнити частково.

2. Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1535 га з кадастровим номером :06:033:0033, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вулиця Польова, 84, укладеним між фізичною особою-підприємцем Грибом Ігорем Володимировичем ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Білоцерківською міською радою Київської області (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15, ) з дня набрання чинності рішенням суду у справі №911/1972/22 у наступній редакції:

«ДОГОВІР

купівлі-продажу земельної ділянки

м.Біла Церква, 11.05.2023

Білоцерківська міська рада Київської області, ідентифікаційний код юридичної особи: 26376300, місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, буд. 15, (надалі - Продавець), з однієї сторони, та

Фізична особа-підприємець Гриб Ігор Володимирович, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (надалі - Покупець), з іншої сторони,

разом надалі іменовані «Сторони», уклали даний Договір купівлі-продажу земельної ділянки (надалі - Договір) про наступне:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. Продавець передає за плату у власність Покупцеві земельну ділянку, кадастровий номер якої :06:033:0033, яка розташована за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вулиця Польова, 84, загальною площею 0,1535 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (далі - Земельна ділянка), та на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме нежиле приміщення в нежитловій будівлі літ. «А» площею 215,4 кв.м. (реєстраційний номер майна: 21420369), яке належить на праві приватної власності Грибу Ігорю Володимировичу на підставі договору купівлі-продажу №37 від 04.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. в реєстрі за номером 4080, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити вартість Земельної ділянки відповідно до умов даного Договору.

1.2. Земельна ділянка, зазначена в пункті 1.1 цього Договору, належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

1.3. Земельна ділянка на момент укладення даного Договору знаходиться у комунальній власності, а саме у власності територіальної громади м. Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради відповідно до інформаційної довідки №326656661 від 22.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідно до зазначеної інформаційної довідки №326656661 від 22.03.2023 відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні.

1.4. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-023, дата формування 19.04.2023, у Державному земельному кадастрі міститься наступна інформація про Земельну ділянку:

- кадастровий номер земельної ділянки: :06:033:0033

- місце розташування: Київська область, м.Біла Церква, вулиця Польова, 84

- категорія земель: землі житлової та громадської забудови

- вид цільового призначення земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі

- форма власності: комунальна

- площа: 0,1535 га

- дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.07.2010

- відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, не зареєстровані. Відомості про обтяження згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно.

2. ЦІНА ПРОДАЖУ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ ТА УМОВИ ОПЛАТИ

2.1. Ціна продажу Земельної ділянки за цим Договором складає 411380,00 грн (чотириста одинадцять тисяч триста вісімдесят гривень 00 копійок) відповідно до Висновку про ринкову вартість земельної ділянки, який складено оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 15.06.2017.

2.2. Згідно з квитанцією №ПН1606 від 07.02.2017 на суму 15508,72 грн та платіжним дорученням №1 від 18.12.2019 на суму 395871,28 грн Покупець до укладення цього Договору сплатив на користь Продавця ціну продажу земельної ділянки в загальній сумі 411380,00 грн.

3. ПРАВА ТА ОБОВ`ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Покупець зобов`язаний:

3.1.1. виконувати обов`язки власника Земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України;

3.1.2. з дня виникнення права власності на Земельну ділянку, придбану за цим Договором, сплачувати земельний податок у розмірах і порядку, передбачених чинним законодавством України.

3.2. Сторони мають також інші права та обов`язки, які не встановлені в тексті цього Договору, але передбачені чинним законодавством та випливають із умов виконання цього Договору.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

4.1. У випадку невиконання однією із Сторін умов цього Договору інші Сторона має право вимагати виконання своїх обов`язків належним чином.

5. ГАРАНТІЇ ТА ПРЕТЕНЗІЇ

5.1. Продавець гарантує, що Земельна ділянка, яка є предметом цього Договору, не віднесена до земель, що не можуть бути передані у приватну власність відповідно до чинного законодавства України, у спорі, під арештом і забороною відчуження не перебуває, а також вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які на момент укладення цього Договору Продавець та Покупець не могли не знати; нікому іншому не продана, не відчужена іншим способом; під заставою, в іпотеці, у податковій заставі не перебуває.

6. ПЕРЕХІД ПРАВА ВЛАСНОСТІ НА ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ

6.1. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на Земельну ділянку за цим Договором виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього права.

7. ВИРІШЕННЯ СПОРІВ

7.1. Всі спори, що виникають при виконанні умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів або в судовому порядку.

8. ЗМІНИ УМОВ ДОГОВОРУ ТА ЙОГО РОЗІРВАННЯ

8.1. Зміна умов Договору або внесення доповнень до нього можливі тільки за згодою Сторін.

8.2. Усі зміни та доповнення до Договору, крім випадків, передбачених цим Договором, здійснюються в письмовій формі з нотаріальним засвідченням таких змін і доповнень, оформлюються у вигляді додаткового договору та є невід`ємною частиною цього Договору.

8.3. Цей Договір не може бути розірваний в односторонньому порядку. У разі невиконання однією із Сторін умов цього Договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої Сторони.

9. ВИТРАТИ

9.1. Усі витрати, пов`язані з державною реєстрацією права власності, приймає на себе Покупець.

10. ДОДАТКОВІ УМОВИ

10.1. Цей Договір у відповідності до ст.128 Земельного кодексу України є підставою для державної реєстрації права власності на Земельну ділянку. Цей Договір є укладеним та набуває чинності з дня набрання чинності рішенням суду у справі № 911/1972/22.

11. РЕКВІЗИТИ СТОРІН

Продавець: Білоцерківська міська рада Київської області , місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15 [Підпис]Покупець: Фізична особа-підприємець Гриб Ігор Володимирович РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 [Підпис].»

2. Стягнути з Білоцерківської міської ради Київської області (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, ) на користь Фізичної особи-підприємця Гриба Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6170 (шість тисяч сто сімдесят) грн 70 коп. витрат зі сплати судового збору та 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2023.

Суддя О.О. Третьякова