номер провадження справи 33/98/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 Справа № 908/1172/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін матеріали справи №908/1172/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Нива (69000, м.Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 25, кв. 104, ідентифікаційний код 30719778)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод (70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Запорізька, буд. 65, ідентифікаційний код 43581147)

про стягнення 46238,64 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Нива з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод заборгованості за договором поставки №7 від 16.11.2020 в розмірі 42275,22 грн., процентів у сумі 788,75 грн. та інфляційних втрат у сумі 3174,67 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 16, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 202, 203 Господарського кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.04.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

26.04.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з уточненим розрахунком заборгованості, відповідно до яких позивач уточнив, що неоплаченою залишилася продукція, що була поставлена за останньою видатковою накладною №РН-0000148 від 24.05.2022.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.05.2023 відкрито провадження у справі №908/1172/23, присвоєно справі номер провадження 33/98/23. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення необхідно подати у строк до 31.05.2023.

Копію ухвали надіслано сторонам 01.05.2023.

Відповідач отримав копію ухвали суду 03.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

23.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити позивачу в позові. Вказує, що відповідач не підписував договір поставки №7 від 16.11.2020, на який позивач посилається як на підставу позову, сума боргу за продукцію документально не обґрунтована через договір, наявні видаткові накладні не містить посилання на нього. У зв`язку з цим відповідач вважає, що у позивача відсутнє право нараховувати проценти та втрати від інфляції, оскільки не настав строк оплати товару. Зауважив, що відповідач як виробник продукції має істотну соціальну значущість у відповідності з вимогами постанови Кабінету міністрів України від 26.02.2022 №160 «Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства в умовах воєнного стану», якою встановлено максимальний строк здійснення розрахунків за поставлені продовольчі товари вітчизняного виробництва, визначені переліком товарів, що мають істотну соціальну значущість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 «Про заходи стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення». Згідно з довідкою від Торгово-промислової палати України, повномасштабний військовий напад РФ за підтримки Республіки Білорусь є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними (форс-мажорними) обставинами. Відповідач працює на території Запорізької області, де безпосередньо ведуться бойові дії, а молочну сировину отримує із сусідніх областей (Харківської, Сумської, Донецької, Дніпропетровської, Херсонської), де багато зруйнованих війною ланок постачання сировини, тому відповідач має об`єктивні причини регулярної кризи платіжного балансу. Просить врахувати, що з огляду на обмеженість ресурсів (фінансових та людських через війну в Україні) відповідач потребує додаткового часу для надання належних доказів суду. Просить відновити строк для подання цього документу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що відповідачем пропущено встановлений судом строк для подання відзиву на один день, суд ухвалив продовжити строк для подання відзиву та прийняти відзив до розгляду.

Позивач не надав відповіді на відзив.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.

Розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з цим відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Нива (постачальник позивач) укладено договір поставки №7, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його за ціною і на умовах договору. Предметом поставки є такий товар: молоко коров`яче/молочна сировина і/або інша продукція, за цінами і в асортименті, згідно з рахунками і/або видатковими накладними до цього договору, які є невід`ємною часиною цього договору (далі товар).

За умовами пп. пп. 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1 договору товар, вказаний в п. 1.2 цього договору, поставляється покупцю у тарі, відповідно до заявки покупця та видаткової накладної. Кожна партія товару визначається видатковою накладною, в якій зазначається: найменування та одиниця виміру кількості товару, тара, у якій передається товар, загальна кількість товару, що повинна постачатися в конкретній партії.

Сторони погодили в п. 3.2 договору, що перехід права власності відбувається в момент поставки відповідної партії товару, що оформляється видатковою накладною. При цьому посилання у видаткових накладних на цей договір не є обов`язковим.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2 договору вартість кожної партії товару, що поставляється згідно з цим договором, визначається виходячи з вартості у гривнях одного базисного кілограму жирності молочної сировини (молока і/або іншого товару) та вказується у видаткових накладних і/або інших документах, які ідентифікують й супроводжують товар та після підписання є невід`ємною частиною договору. Загальна ціна договору складає сумарну вартість партій товару, поставлених за цим договором за всіма накладними.

Відповідно до п. 4.3 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковій формі впродовж семи календарних з дня, наступного за останнім днем тижня, у якому відбулася поставка товару, якими є дні фактичної передачі товару покупцю і підписання видаткової накладної до нього.

Згідно з пп. 5.2.2 п. 5.2 договору покупець зобов`язаний оплачувати товар згідно з умовами, визначеними у цьому договорі та у видаткових накладних.

У пунктах 7.1, 7.2 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання (з дати, що вказана на першій сторінці цього договору) і діє до 31.12.2021. В подальшому цей договір буде вважатися подовженим (пролонгованим) на тих самих умовах і на строк з 1 січня по 31 грудня відповідного року, у разі відсутності письмової заяви будь-якої зі сторін про припинення дії договору, направленої іншій сторонці по пошті в проміжок часу з 1 по 15 грудня поточного року дії договору. Автоматична пролонгація договору можлива необмежену кількість раз.

Доказів припинення дії договору сторони суду не надали. Отже, договір є діючим на момент розгляду даної справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товар (молоко) на суму 47193,20 грн. з ПДВ за видатковою накладною №РН-0000148 від 24.05.2022, яка містить печатки та підписи обох сторін.

Актом звірки за період з 01.05.2022 по 04.10.2022 сторони підтвердили, що станом на 04.10.2022 заборгованість за поставлений товар складає 42275,22 грн. При цьому з акту звірки вбачається, що на дату початку складання акту враховане початкове дебетове сальдо в сумі 145780,28 грн., поставки за період з 03.05.2022 по 24.05.2022 на загальну суму 375246,90 грн. (з них остання реалізація товару відбулась за спірною видатковою накладною №РН-0000148 від 24.05.2022) та оплати за період з 18.05.2022 по 23.08.2022 на загальну суму 478751,96 грн. Звідси кінцеве сальдо на користь позивача склало 42275,22 грн.

Отже, поставка за видатковою накладною №РН-0000148 від 24.05.2022 оплачена частково, заборгованість складає 42275,22 грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості за поставлений товар позивач звертався до відповідача з претензією від 07.03.2023 про оплату 42275,22 грн. Претензія отримана відповідачем 14.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач залишив претензію позивача без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №7 від 16.11.2020 в розмірі 42275,22 грн., процентів у сумі 788,75 грн. та інфляційних втрат у сумі 3174,67 грн.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки №7 від 16.11.2020.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 265 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.3 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковій формі впродовж семи календарних з дня, наступного за останнім днем тижня, у якому відбулася поставка товару, якими є дні фактичної передачі товару покупцю і підписання видаткової накладної до нього.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

В порушення умов п. 4.3 договору відповідач не здійснив повний розрахунок за товар, поставлений за видатковою накладною №РН-0000148 від 24.05.2022, оплативши товар лише частково на суму 4917,98 грн., заборгованість складає 42275,22 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що відповідач не підписував договір поставки №7 від 16.11.2020 суд зазначає, що договір містить підписи та печатки обох сторін. З боку відповідача договір підписано генеральним директором Козак М.А., який відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань був керівником відповідача в період з 28.07.2020 до 26.10.2021.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач не надав доказів визнання судом недійсним договору поставки №7 від 16.11.2020.

За таких обставин доводи щодо його непідписання відповідачем є недоведеними.

Щодо відсутності у видаткових накладних посилань на цей договір суд зауважує, що сторони погодили в п. 3.2 договору, що посилання у видаткових накладних на цей договір не є обов`язковим.

Предмет поставок відповідає виду погодженого сторонами в договорі товару (молоко коров`яче/молочна сировина). Поставки здійснювались в період дії цього договору. відповідач оплачував товар з посиланням на договір №7 від 16.11.2020.

За таких обставин суд визнав безпідставними заперечення відповідача проти поставки товару на умовах договору №7 від 16.11.2020.

Щодо посилань відповідача на постанову Кабінету міністрів України від 26.02.2022 №160 «Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства в умовах воєнного стану», якою встановлено максимальний строк здійснення розрахунків за поставлені продовольчі товари, що мають істотну соціальну значущість, суд зазначає, що дана постанова обмежує максимальний строк розрахунків за визначені у ній товари, тобто має на меті прискорення здійснення розрахунків за такі товари покупцями перед постачальниками. У спірних правовідносинах відповідач виступає покупцем, а не постачальником.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем надані докази в підтвердження наявності основного боргу за договором в розмірі 42275,22 грн. Відповідачем не надані докази оплати поставленого товару.

Враховуючи зазначене, суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар у сумі 42275,22 грн.

За прострочення оплати товару позивач нарахував на суму боргу 42275,22 грн. 3% річних за період з 24.08.2022 по 07.04.2023 (227 днів) в сумі 788,75 грн. та інфляційні втрати за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року в сумі 3174,67 грн., які просить стягнути з відповідача разом із сумою основного боргу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 788,75 грн. та інфляційних втрат у сумі 3174,67 грн.

Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Виходячи з наведених норм, наявність форс-мажорних обставин є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконання основного зобов`язання.

Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин адресований «всім, кого він стосується». Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати статутну діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод (70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Запорізька, буд. 65, ідентифікаційний код 43581147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Нива (69000, м.Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 25, кв. 104, ідентифікаційний код 30719778) 42275,22 грн. (сорок дві тисячі двісті сімдесят п`ять грн. 22 коп.) основного боргу, 788,75 грн. (сімсот вісімдесят вісім грн. 75 коп.) процентів, 3174,67 грн. (тридцять одна тисяча сто сімдесят чотири грн. 67 коп.) інфляційних втрат та 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30.06.2023.

Суддя М.В. Мірошниченко