ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 924/568/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Левицької Марії Михайлівни

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.10.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі

за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району

до фізичної особи-підприємця Левицької Марії Михайлівни

про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку,

(у судове засідання з`явилася прокурор - Костюк О. В.),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. До Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району до ФОП Левицької Марії Михайлівни про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування позову прокурор посилається на наявність заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки водного фонду від 26.06.2006, що згідно з п. 38 договору є підставою для його розірвання та відповідно повернення земельної ділянки. Як на правову підставу позову посилається на положення статей 525, 526, 611, 629, 651, 653, 782 Цивільного кодексу України, статті 96, 122, 141 Земельного кодексу України, статтю 287 Податкового кодексу України, статті 2, 13, 15, 21, 24, 31, 32 Закону України "Про оренду землі".

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.10.2022 у справі № 924/568/22 задоволено позов.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 29.06.2006, укладений Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та ФОП Левицькою М. М. щодо земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :07:038:0001, загальною площею 61,1000 га розташованої в межах населеного пункту с. Михайлівка Розсошанської ОТГ Хмельницького (Ярмолинецького) району. 3обов`язано ФОП Левицьку М. М. повернути територіальній громаді в особі Розсошанської сільської ради земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :07:038:0001, загальною площею 61,1000 га розташованої в межах населеного пункту с. Михайлівка, Розсошанської ОТГ Хмельницького (Ярмолинецького) району. Стягнуто з ФОП Левицької М. М. на користь Хмельницької обласної прокуратури 4 962 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі № 924/568/22 рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.10.2022 залишено без змін.

Рішення судів аргументовані тим, що порушення умов договору щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати свідчить про неможливість досягнення орендодавцем мети договору (отримання плати за оренду земельної ділянки) та неотримання того, на що розраховував орендодавець, укладаючи спірний договір. Наведене дає підстави для висновку про наявність істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі від 29.06.2006, що, у свою чергу, є підставою для його розірвання.

У частині стягнення судового збору, апеляційний господарський суд зазначив, що стаття 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не містить приписів про звільнення відповідача, який, в силу вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, від відшкодування судового збору, який сплатив позивач, у разі задоволення позовних вимог. У зв`язку із цим, суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача судовий збір, сплачений прокурором під час подання позовної заяви.

3. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та відзивів на касаційну скаргу

3.1. ФОП Левицька М. М. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати в частині стягнення судового збору та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягнення судового збору з відповідача.

Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме судами не враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 703/686/15-ц.

Заявник стверджує, що відповідач є особою похилого віку, інвалідом другої групи, а тому згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", вона звільнена від сплати судового збору.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

4.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю;

Згідно з частинами першою та другою статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Як слідує із матеріалів справи, рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою апеляційного господарського суду, з ФОП Левицької М. М. стягнуто 4 962 грн витрат по сплаті судового збору.

ФОП Левицька М. М. подала копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 27.12.2016 про те, що їй встановлена ІІ група інвалідності.

Ураховуючи викладене, рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.10.2022 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі № 924/568/22 в частині стягнення з ФОП Левицької М. М. судового збору у сумі 4 962 грн підлягають скасуванню.

Водночас Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" компенсація судового збору у цивільних, адміністративних та господарських справах у розмірі, пропорційному задоволеним вимогам сторони, здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

5.3. Відповідно до статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

5.4. З огляду на викладене Верховний Суд вважає наведені у касаційній скарзі доводи щодо порушення судами норм процесуального права достатніми для скасування оскаржуваних рішень в частині стягнення судового збору.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Левицької Марії Михайлівни задовольнити.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.10.2022 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі № 924/568/22 скасувати в частині стягнення з фізичної особи-підприємець Левицької Марії Михайлівни судового збору у сумі 4 962 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ