СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Харків Справа № 905/4/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників сторін:

від позивача Сапунцов В.Д. (у режимі відеоконференції);

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№572Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 16.01.2023 (суддя Сковородіна О.М., повний текст складено 26.01.2023) у справі №905/4/22

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, м. Київ,

до відповідача: Державного підприємства Селидіввугілля, м. Селидове Донецької області,

про стягнення 200 236 619,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго (далі - ПрАТ НЕК Укренерго) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Селидіввугілля (далі - ДП Селидіввугілля) про стягнення 122 383 028,29 грн. заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії за період з першої декади березня 2021 по третю декаду листопада 2021.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ НЕК Укренерго посилається на неналежне виконання ДП Селидіввугілля договору про врегулювання небалансів електричної енергії, умови якого затверджені наказом позивача №85 від 06.03.2020, щодо оплати електричної енергії для врегулювання небалансів.

23.02.2022 на адресу суду першої інстанції від позивача надійшла заява №01/8698 від 21.02.2022, в якій останній «збільшує позовні вимоги» та просить стягнути з відповідача 200 236 619,86 грн., з яких заборгованість у розмірі 181 252 651,67 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1 783 161,99 грн., інфляційні в розмірі 5 123 801,07 грн., пеню в розмірі 1 896 333,68 грн., штраф у розмірі 10 180 671,45 грн.

Господарським судом Донецької області встановлено, що позивачем дотримано строк на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, встановлений п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). З огляду на викладене, місцевий господарський суд ухвалою від 04.10.2022 задовольнив заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.01.2023 у справі №905/4/22 позов ПрАТ НЕК Укренерго до ДП Селидіввугілля про стягнення: 181 252 651,67 грн. основного боргу - задоволено частково в сумі 173 912 276,32 грн., 1 783 161,99 грн. 3% річних - задоволено частково в сумі 1 588 421,08 грн., 5 123 801,07 грн. інфляційних втрат задоволено повністю, 1 896 333,68 грн. пені - задоволено частково в сумі 1 707 638,64 грн., 10 180 671,45 грн. штрафу - задоволено частково в сумі 9 724 215,76 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 173 912 276,32 грн., 3% річних у сумі 1 588 421,08 грн., інфляційні втрати в сумі 5 123 801,07 грн., пеню в сумі 1 707 638,64 грн., штраф у сумі 9 724 215,76 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 762 042,29 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 7 340 375,35 грн. основного боргу суд зазначив, що позивачем не враховано підписання між сторонами актів коригування (врегулювання) розміру заборгованості. Часткове задоволення вимог щодо стягнення 3% річних, пені та штрафу обґрунтоване тим, що розрахунок суми таких нарахувань має здійснюватися саме від фактичного розміру заборгованості (з урахуванням коригування).

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 16.01.2023 у справі №905/4/22 у частині відмови в стягненні заборгованості в розмірі 7 340 375,35 грн., 3% річних у розмірі 194 740,91 грн., пені в розмірі 188 695,04 грн., штрафу в розмірі 456 455,69 грн., прийнявши в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На переконання апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права. При цьому позивач звертає увагу на сукупність наступних обставин:

- суд помилково дійшов висновку про стягнення заборгованості з урахуванням актів коригування (врегулювання) розміру заборгованості. Заборгованість має сплачуватися відповідно до рахунків, а не за актами купівлі-продажу електричної енергії та актами коригування (врегулювання). Підхід щодо обов`язку сплати вартості небалансів відповідно до виставлених рахунків та визначення моменту відліку строку на оплату платіжного документа відповідно до пункту 7.6.4 глави 7.6 розділу VII Правил ринку був застосований судами у постановах від 01.06.2022 у справі №910/11109/21, від 13.09.2022 у справі №910/8901/20, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21, від 08.11.2022 у справі №910/21124/20, правовідносини у яких є подібними за об`єктом спору та за змістовним критерієм до тих, що виникли у справі, яка розглядається;

- оскільки суд неправомірно зменшив суму заборгованості за актами коригування (врегулювання), то це спричинило неправильний розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу. Оскільки інфляційні втрати задоволені судом у повному обсязі, позивач оскаржує здійснені судом нарахування 3% річних, пені та штрафу. На переконання позивача, суд неправильно визначився із сумами та з періодом, за який нараховуються компенсаційні втрати та неустойка, за місяцями, за якими здійснено у подальшому коригування. Так, початок періоду нарахування відповідних оплат у цих місяцях суд визначав не щодекадно з дня, наступного за днем, до якого мала бути здійснена оплата рахунку (перший календарний день після спливу двох робочих днів після виставлення рахунку в системі MMS), а за результатами місяця, причому кожного разу з різної дати. При розрахунку суд враховував не суму, виставлену за рахунком, а суму, яка була зменшена за актом коригування після спливу значного часу. У свою чергу, компенсаційні втрати та неустойка мали нараховуватися згідно з виставленими рахунками та за період, відлік якого починається з наступного дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідач правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

01.11.2022 відповідачем був наданий до суду першої інстанції відзив від 31.10.2022 на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначав у відзиві, що з урахуванням актів корегування вартість послуг є меншою на 7 340645,34грн, ніж пред`явлена позивачем. Акти корегування надавались позивачем із простроченням строків, передбачених п.5.9. Типового договору, а саме більше ніж півроку.

Рух справи викладено у наявних у матеріалах справи ухвалах суду апеляційної інстанції. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 оголошено перерву у розгляді справи №905/4/22 до 27.06.2023 об 11:00 год.

У судовому засіданні 27.06.2023 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомив. Належне повідомлення останнього про дату, час та місце судового засідання підтверджене наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвали від 30.05.2023.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

ДП Селидіввугілля заявою від 13.11.2020 надало письмову згоду на приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, умови якого були затверджені наказом ПрАТ НЕК Укренерго №85 від 06.03.2020 (далі договір) (а.с.21;22 т.1)..

Повідомленням №01/41726 від 16.11.2020 позивач повідомив відповідача про укладання договору(а.с 37 т.1).

Згідно з п.п.1.3, 1.4 договору сторона, відповідальна за баланс, (далі СВБ; відповідач) врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. Оператор системи передачі (далі ОСП; позивач) врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №307 від 14.03.2018.

Відповідно до п.1.5 договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Главою 2 договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються адміністратором розрахунків (далі АР; позивач) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Згідно з п.5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.

Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п.5.6 договору).

Позивач через систему управління ринком (http//mms.ua.energy) за кожну декаду надсилав відповідачу платіжні документи (рахунки-фактури) за електричну енергію з метою врегулювання небалансів із зазначенням суми, що СВБ зобов`язано сплатити АР.

Згідно з твердженнями позивача, не сплаченим залишається борг на загальну суму 181 252 651,67 грн. по виставлених рахунках: перша декада березня 2021 - 4 332 372,21 грн.; друга декада березня 2021 - 4 416 182,42 грн.; третя декада березня 2021 - 4 117 969,39 грн.; третя декада травня 2021 - 2 571 574,30 грн.; перша декада червня 2021 - 3 251 571,02 грн.; друга декада червня 2021 - 3 704 090,80 грн.; третя декада червня 2021 - 4 545 752,14 грн.; перша декада липня 2021 - 3 390 197,42 грн.; друга декада липня 2021 - 5 254 547,08 грн.; третя декада липня 2021 - 4 733 579,46 грн.; перша декада серпня 2021 - 6 465 675,33 грн.; друга декада серпня 2021 - 6 109 594,65 грн.; третя декада серпня 2021 - 5 062 174,14 грн.; перша декада вересня 2021 - 5 567 240,04 грн.; друга декада вересня 2021 - 6 203 200,95 грн.; третя декада вересня 2021 - 6 899 819,90 грн.; перша декада жовтня 2021 - 6 521 199,76 грн.; друга декада жовтня 2021 - 7 679 311,63 грн.; третя декада жовтня 2021 - 8 851 458,26 грн.; перша декада листопада 2021 - 7 519 003,21 грн.; друга декада листопада 2021 - 7 617 586,14 грн.; третя декада листопада 2021 - 7 568 928,04 грн.; перша декада грудня 2021 - 7 028 173,25 грн.; друга декада грудня 2021 - 7 354 636,02 грн.; третя декада грудня 2021 - 8 672 371,02 грн.; перша декада січня 2022 - 7 068 692,02 грн.; друга декада січня 2022 7 550 863,93 грн.; третя декада січня 2022 - 7 526 326,91 грн.; врегулювання лютого 2021 - 13 668 560,23 грн.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до п.1.1.2 глави 1.1, п.1.11.1 та п.1.11.8 глави 1.11 розділу І Правил ринку (у редакції станом на дату приєднання відповідача до договору), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 14.03.2018 №307 (у редакції постанови НКРЕКП 24.06.2019 №1168) (далі Правила ринку) система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами. За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Згідно з п.5.25.1 глави 5.25 розділу V Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

За умовами п.7.3.1 Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергїї протягом відповідного періоду.

Відповідно до п.7.6.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа (п.7.7.3 згідно з постановою НКРЕКП №516 від 28.02.2020).

Відповідно до п.10.11 розділу X Правил (у редакції постанови НКРЕКП №234 від 15.02.2021) у термін до 31 березня 2021 року включно виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно, а платежів за невідповідність - щомісячно.

Відповідно до ч.7 ст.68 Закону України «Про ринок електричної енергії» за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора систем передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

На виконання умов договору та Правил ринку, позивачем сформовані та виставлені рахунки за електричну енергію для врегулювання небалансів за спірний період, які розміщені ОСП в системі управління ринком (MMS).

Пунктом 4 ч.2 ст.33 Закону України «Про ринок електроенергії» унормовано, що оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за продану електричну енергію на балансуючому ринку.

Відповідно до п.3.2 договору ОСП має право, зокрема, на своєчасну оплату вартості небалансу електричної енергії, що склався на ринку в певному розрахунковому періоді.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначалося вище за текстом постанови, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 181 252 651,67 грн за загальний період перша декада березня 2021 - третя декада січня 2022 та врегулювання у лютому 2021.

Господарський суд Донецької області не погодився з наданим позивачем розрахунком основної суми заборгованості, яка виникла в березні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2021 та січні 2022, оскільки позивачем не враховано підписані між сторонами акти коригування (врегулювання) розміру заборгованості. За розрахунком суду першої інстанції, після здійснення сторонами коригування розмір заборгованості відповідача є меншим на 7 340 375,35 грн і, відповідно, фактичний розмір заборгованості становить 173 912 276,32 грн.

У свою чергу, за змістом апеляційної скарги позивач стверджує, що заборгованість має сплачуватися відповідно до рахунків, а не за актами купівлі-продажу електричної енергії та актами коригування (врегулювання).

З цього приводу судова колегія зазначає, що вартість небалансів електричної енергії (яка у розглядуваному випадку є основною заборгованістю) це фактична вартість небалансів електричної енергії, яка за періоди березень 2021, вересень 2021, жовтень 2021, листопад 2021, грудень 2021 та січень 2022 відображена/узгоджена сторонами в актах коригування (врегулювання) розміру заборгованості. Фактично, підписавши такі акти коригування, сторони підтвердили невідповідність визначеної у рахунках-фактурах вартості електричної енергії для врегулювання небалансів.

Отже, наявні підстави для обрахунку заборгованості саме виходячи з даних, наявних у таких актах коригування.

ПрАТ НЕК Укренерго, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що підхід щодо обов`язку сплати вартості небалансів відповідно до виставлених рахунків та відповідного визначення моменту відліку строку на оплату платіжного документа був застосований судами у постановах від 01.06.2022 у справі №910/11109/21, від 13.09.2022 у справі №910/8901/20, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21, від 08.11.2022 у справі №910/21124/20, правовідносини у яких є подібними за об`єктом спору та за змістовним критерієм до тих, що виникли у справі, яка розглядається.

Спростовуючи зазначені посилання апелянта судова колегія зазначає наступне.

Подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №910/17999/16 та від 16.05.2018 у справі №910/24257/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц, від 19.05.2020 у справі №910/719/19, від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц.

У свою чергу, хоча у справах №910/11109/21, №910/8901/20, №910/6578/21 та №910/21124/20, на постанови Верховного Суду в яких посилається апелянт, предметом розгляду були позовні вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії у частині своєчасного здійснення розрахунків, проте у межах цих справ судами не встановлено обставин підписання між сторонами актів коригування розміру заборгованості, що є основним доводом апелянта за апеляційною скаргою у справі, що розглядається. Отже відсутність дослідження обставин з корегування розміру заборгованості у справах, на які посилається апелянт, свідчить про відсутність подібності правовідносин.

Отже, враховуючи підписані між сторонами акти коригування (врегулювання) розміру заборгованості за березень 2021, вересень 2021, жовтень 2021, листопад 2021, грудень 2021 та січень 2022, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками Господарського суду Донецької області про те, що фактичний розмір заборгованості за загальний період перша декада березня 2021 - третя декада січня 2022 та врегулювання лютого 2021 становить 173 912 276,32 грн. Оскільки відповідачем не надано доказів оплати основної заборгованості в зазначеній сумі, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Збільшення позовних вимог у частині основного боргу обґрунтовано прийнято судом першої інстанції, оскільки воно жодним чином не пов`язане зі зміною предмета чи підстав позову в первісній редакції та не є додатковою позовною вимогою. Отже збільшення позовних вимог в частині основного боргу є лише збільшенням матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, що не суперечить чинному процесуальному законодавству.

Разом з тим, за змістом заяви «про збільшення позовних вимог» ПрАТ НЕК Укренерго окрім основної заборгованості нараховано та пред`явлено до стягнення з ДП Селидіввугілля 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1 783 161,99 грн, інфляційні в розмірі 5 123 801,07 грн, пеню в розмірі 1 896 333,68 грн та штраф у розмірі 10 180 671,45 грн, що не було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст.42 цього Кодексу, позивач, зокрема, вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог необхідно розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 17.02.2023 у справі №902/560/20(902/301/21).

Згідно з ч.3 ст.46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц.

Разом з тим, збільшенням розміру позовних вимог є збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових чи нових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, в тому числі шляхом доповнення немайнової вимоги майновою.

Під збільшенням позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї або кількох вимог, які не були зазначені у тексті позовної заяви. (п.22 Постанови Верховного Суду № 922/313/20 (922/598/22) від 15.05.2023).

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.02.2023 у справі №902/560/20(902/301/21), від 15.05.2023 у справі №922/313/20 (922/598/22).

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про збільшення розміру позовних вимог до вже поданого позову чинним ГПК України не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що хоча подана позивачем заява (вх.№3825/22 від 23.02.2022) була названа останнім як «заява про збільшення позовних вимог» (а не позовна заява), за своїм змістом, у частині вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, є новими позовними вимогами, оскільки такі вимоги не змінюють ні предмет вимоги позивача, з яким він звернувся до суду вперше - стягнення основної заборгованості, ні підстави її стягнення. Натомість стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу становить самостійний предмет позову щодо стягнення саме таких сум та обґрунтовується самостійними підставами для їх стягнення (прострочення грошового зобов`язання, обставини знеціненням грошових коштів від інфляції, обґрунтованість розміру такої міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, період нарахування таких сум тощо). Такі вимоги хоча і є пов`язаними підставами виникнення з первісно заявленими позивачем у цій справі вимогами про стягнення заборгованості, однак їх розгляд спільно з цими первісними вимогами в одному провадженні міг бути здійснений лише у разі дотримання позивачем положень ст.173 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №922/3639/16.

Згідно зі ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч.1). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами, зокрема, одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.173 ГПК України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Пунктом 6 ч.2 ст.42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з п.8 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що Господарський суд Донецької області дійшов помилкового висновку про можливість розгляду по суті нових додатково заявлених ПрАТ НЕК Укренерго позовних вимог (про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу), адже відповідно до положень ГПК України мав залишити такі вимоги без розгляду.

При цьому судова колегія зазначає, що, оскільки позивачем у заяві «про збільшення позовних вимог» було змінено лише кількісний показник за раніше заявленою у справі майновою вимогою (стягнення заборгованості), а також враховуючи, що така зміна відбулася до закінчення підготовчого засідання у справі, прийняття судом першої інстанції такої зміни не порушує вимог процесуального законодавства.

Вищевикладені висновки суду апеляційної інстанції щодо неможливості розгляду по суті нових додатково заявлених позовних вимог (про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу) виключають наявність підстав для оцінки доводів апелянта щодо неправильно здійсненого судом першої інстанції розрахунку належних до стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглянувши вимоги ПрАТ НЕК Укренерго про стягнення з ДП Селидіввугілля 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, порушив норми процесуального права, що у контексті приписів ч.1 ст.277 ГПК України є підставою для скасування рішення Господарського суду Донецької області від 16.01.2023 у справі №905/4/22 у відповідній частині з прийняттям нового рішення про залишення вимог про стягнення означених нарахувань без розгляду. У частині розгляду вимог про стягнення основної заборгованості рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат за результатами здійснення апеляційного провадження у цій справі Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Частиною 14 ст.129 ГПК України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись означеними приписами ГПК України, Східний апеляційний господарський суд покладає на відповідача витрати позивача за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог (у розмірі 690 050,12 грн). Судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 29 125,18 грн (розрахований пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено) покладається на позивача.

Згідно з п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи означені положення Закону України "Про судовий збір", суд апеляційної інстанції не вирішує питання про повернення позивачу судового збору (у розмірі 75 324,70 грн.), сплаченого за розгляд позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені, штрафу, з підстав неподання ПрАТ НЕК Укренерго відповідного клопотання.

З урахуванням приписів ст.129 ГПК України, приймаючи до уваги сплату позивачем судового збору за подання апеляційної скарги, розрахованого відносно частини позовних вимог (оспорюваних сум), а також результат апеляційного провадження, з огляду на ухвалення Східним апеляційним господарським судом постанови у цій справі з інших мотивів, ніж були наведені в апеляційній скарзі, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника (позивача).

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 278, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 16.01.2023 у справі №905/4/22 у частині стягнення та в частині відмови у стягненні з Державного підприємства Селидіввугілля на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 3% річних, інфляційних втрат, пені, штрафу - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Вимоги Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до Державного підприємства Селидіввугілля про стягнення 1 783 161,99 грн. 3% річних, 5 123 801,07 грн. інфляційних втрат, 1 896 333,68 грн. пені, 10 180 671,45 грн. штрафу залишити без розгляду.

Стягнути з Державного підприємства Селидіввугілля на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 690 050,12 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 16.01.2023 у справі №905/4/22 залишити без змін.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ із зазначенням повних та необхідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.06.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков