ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2023 р. Справа№ 910/13785/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2023

у справі № 910/13785/22 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 501 552,03 грн

за участю представників:

від позивача: Айдинян А.В.;

від відповідача: Берестовенко О.М.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Атомтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ДП "НАЕК "Енергоатом" про стягнення 501 552,03 грн за договором на постачання товару № 53-123-01-21-07246 від 05.11.2021, з яких: 405 600,00 грн - основний борг, 86 417,65 грн - інфляційні втрати та 9 534,38 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 (Баранов Д.О.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 405 600,00 грн основного боргу, 86 417,65 грн інфляційних втрат, 9 201,01 грн 3% річних та судовий збір у сумі 7 518,28 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ДП "НАЕК "Енергоатом", звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 910/13785/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судовий збір стягнути з позивача.

За твердженням скаржника, з метою дотримання вимог Закону України "Про санкції", для захисту економічних інтересів ДП НАЕК "Енергоатом" та недопущення ведення господарської діяльності з учасниками/нерезидентами, до яких застосовано обмежувальні заходи (санкції), 13.09.2022 відповідачем було прийнято рішення про зупинення здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ "Атомтеплоенерго", в частині товару, країною-походження якого є РФ та РБ.

Також скаржник послався на форс-мажорні обставини пов`язані із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, скаржник наполягає на відсутності своєї вини та безпідставності стягнення 3% річних та інфляційного збільшення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2023 за апеляційною скаргою ДП НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 910/13785/22 відкрито апеляційне провадження; справу призначено до розгляду на 04.07.2023.

06.06.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ТОВ "Атомтеплоенерго" вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив та просив відмовити ДП НАЕК "Енергоатом" в задоволенні апеляцй1ної скарги, залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 910/13785/22.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, доводячи її безпідставність.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 05.11.2021 між ДП НАЕК "Енергоатом" (покупець) в особі генерального директора відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" та ТОВ "Атомтеплоенерго" (постачальник) був укладений договір на постачання товару № 53-123-01-21-07246, на умовах якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код СРV 338430000-8 по ДК 021:2015 - Детектори та аналізатори (Аналізатор розчину кисню), (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеними у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року.

Загальна вартість товару є твердою та складає з ПДВ 405,00 грн (п. 2.1 договору).

У п. 2.2 договору сторони погодили, що за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару за специфікацією № 1 (додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 22.12.2021, на умовах DDP, м. Южноукраїнськ. З товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану; документ, що підтверджує якість товару.

Згідно із п. 3.3 договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

При цьому, в п. 3.6 договору передбачено, що у разі виявлення невідповідностей товару зазначеним стандартам, нормам і правилам, покупець має право відмовитися від товару, якщо невідповідності не будуть усунені у строк, який дозволить здійснити його постачання у термін, визначений договором.

Відповідно до п. 3.8 договору, якщо постачальником поставлені товари, які не відповідають специфікації договору (неналежної якості, без належного оформлення документів, тощо) постачальник зобов`язаний своєчасно вивезти такі товари зі складів вантажоодержувача в строк 30 робочих днів або укласти з вантажоодержувачем договір про надання послуг відповідального зберігання на період до повного врегулювання невідповідностей, виявлених в процесі вхідного контролю (п. 6.1. договору).

Згідно із п. 6.1 договору прийняття товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за відповідним посиланням).

У рамках гарантії постачальник зобов`язується змінити неякісний товар. Термін виконання претензій складає 4 (чотири) тижні з моменту їх пред`явлення (п. 7.3 договору).

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що на виконання договору за видатковою накладною № 16 від 22.12.2021 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято аналізатор розчиненого кисні ЛІДЕР-651 (5 шт). Всього разом з ПДВ вартість товару складає 405 600,00 грн. Видаткова накладна підписані сторонами та скріплені відтисками печаток товариств без будь яких зауважень до кількості, якості та ціни товару. Факт поставки товару на умовах укладеного договору відповідач не заперечує.

За встановлених обставин місцевий господарський суд обґрунтовано визнав, що відповідачем було допущено порушення виконання договірних зобов`язань та не здійснено оплату прийнятого без будь яких зауважень товару протягом 45 робочих днів після його постачання, відтак, з огляну на приписи п. 2.2. договору та зважаючи на те, що податкову накладну було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 31.12.2021 (що є загальнодоступною інформацією та не заперечується сторонами), то за таких обставин момент оплати настав 07.03.2022 (45 робочих днів після 31.12.2021).

Доказів здійснення відповідачем оплати поставленого позивачем товару на суму 405 600,00 грн з ПДВ станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься.

Натомість відповідач вказує, що поставлений товар виробництва ООО "НІШ "ТЕХНОПРИБОР" (російська федерація), тому відповідно до п. 5 протоколу № 7 від 13.09.2022 засідання комісії відповідача щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану, за результатами попередньої перевірки контрагента ТОВ "Атомтеплоенерго" було прийнято рішення, зупинити здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ "Атомтеплоенерго" в частині товару, країною-походження якого є рф.

Для виключення можливості постачання товарів країною-походження якого є рф та рб, на ВП "Південноукраїнська АЕС" діє відповідний наказ № 799 від 12.07.2022.

За твердженням відповідача, саме на виконання вищевказаного рішення, запис даного контрагента заблокований в SAP ERP (реєстрація договору, здійснення оплат/фактурування тощо). За результатами проведеного аналізу анульовані платежі за відвантаженні товари, в тому числі ТОВ "Атомтеплоенерго". Платіж за договором № 53-123-01-21-07246 від 05.11.2021 на суму 405 600,00 грн. з ПДВ видалений в системі SAP ERP 20.11.2022.

Проте у протоколі № 7 від 13.09.2022, на який посилається відповідач, ТОВ "Атомтеплоенерго" не зазначено, поставка була здійснена 22.12.2021, про що свідчить видаткова накладна № 16 від 22.12.2021, тоді як акти та документи, на які посилається відповідач, прийняті у липні і вересні 2022 року (йдеться про протокол № 7 від 13.09.2022, наказ № 799 від 12.07.2022). Крім того, протокол № 7 від 13.09.2022 та наказ № 799 від 12.07.2022 є внутрішніми документами відповідача та носять односторонній характер. Відповідачем не надано суду доказів застосування до ТОВ "Атомтеплоенерго" санкцій згідно із Законом України "Про санкції".

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Скаржник наполягає на відсутності його вини у невиконанні грошового зобов`язання і вказує на форс-мажорні обставини - військову агресію Російської Федерації проти України.

Колегія суддів звертає увагу на помилкове тлумачення скаржником положень ст. 614 ЦК України, які передбачають презумпцію вини порушника зобов`язання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Частина 2 ст. 614 ЦК України прямо встановлює, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У положеннях ст. 617 ЦК України конкретизовані підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Зокрема, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тобто для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання боржник повинен довести не лише існування обставин непереборної сили, а й причинний зв`язок між цими обставинами та порушенням зобов`язання.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

В розміщеному на сайті Торгово-промислової палати України листі від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України. Пославшись на ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати а Україні" статуту ТПП України засвідчила форс-мажорних обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотніми та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Факт військової агресії Російської Федерації проти України є загальновідомою обставиною, а отже в силу приписів ч. 3 ст. 75 ГПК України не потребує доказування.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що виконання грошового зобов`язання перед постачальником за договором постачання № 53-123-01-21-07246 від 05.11.2021 стало неможливим у встановлений термін саме внаслідок військової агресії Російської федерації проти України, тобто дії форс-мажорних обставин. Відповідач не довів суду причинний зв`язок між обставинами непереборної сили та невиконанням ним грошового зобов`язання за договором постачання.

Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд № 910/12604/18 від 01.10.2019).

Здійснений судом розрахунок суми боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних не суперечить умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Скаржником в суді апеляційної інстанції належними та допустимими доказами не спростовано висновку місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог, не доведено підстав для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 910/13785/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 910/13785/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13785/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.07.2023.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко