ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023м. ДніпроСправа № 904/2576/22 (904/1056/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Фітісової Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України", Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Дослідне

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс", Кіровоградська область, м. Кропивницький

про стягнення заборгованості у розмірі 546 459,33 грн

Представники:

від позивача: Полєшко Е.П., ордер серія АЕ №1179415 від 06.02.2023

від відповідача: Майнард Н.О., ордер серія ВА №1050652 від 29.03.2023

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" про стягнення заборгованості у розмірі 546 459,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що в грудні 2021 року між Державним підприємством "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" було укладено Договір поставки товару з відстрочкою платежу №379 від 13.12.2021. У зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" прийнятих на себе зобов`язань в частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений товар виникла прострочена заборгованість за Договором від 13.12.2021 у розмірі 546 459,33 грн, з яких: 354 000,00 грн - основний борг, 84 940,32 грн - інфляційні, 10 241,75 грн - 3% річних за користування чужими грошовими коштами, 61 877,26 грн - пеня, 35 400,00 грн - штраф.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 08.09.2022 Господарським судом Дніпропетровської області відносно позивача - Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/2576/22, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/2576/22(904/1056/23) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 02.03.2023 прийнято матеріали справи №904/2576/22(904/1056/23) за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" про стягнення заборгованості у розмірі 546 459,33 грн. Розгляд справи постановлен здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 23.03.2023 о 11:10 год.

22.03.2023 від відповідача надійшло клопотання б/н б/д про зупинення розгляду справи.

Суд долучив подане клопотання до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 23.03.2023, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 23.03.2023, з`явився представник позивача, який заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.03.2023 в задоволенні клопотання Відповідача б/н б/д про зупинення розгляду справи відмовлено. Відкладено підготовче засідання на 11.04.2023 об 11:30 год.

У підготовче засідання, призначене на 11.04.2023, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 11.04.2023, з`явився представник позивача.

Ухвалою суду від 11.04.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 02.05.2023 об 11:10 год.

28.04.2023 від відповідача надійшло клопотання б/н від 20.04.2023, в якому просить суд, зокрема, відновити строк на надання заперечень у справі №904/2576/22(904/1056/23), прийняти відзив на позовну заяву.

28.04.2023 від відповідача надійшов відзив б/н б/д на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 02.05.2023 з`явився представник позивача.

У судовому засіданні, призначеному на 02.05.2023, в режимі відеоконференції приймав участь представник відповідача.

Представник позивача заперечив проти поновлення строку відповідачу для надання заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 реєстроване поштове відправлення будь-яке поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею відправнику розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Відповідно до пункту 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 року N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в підпункті 3.2.1 якого наведено зразок оформлення опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

Судом встановлено, що в якості доказу направлення копії відзиву на адресу позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" до відзиву на позовну заяву додано фіскальний чек від 24.04.2023, проте не додано опис вкладення у цінний лист.

Таким чином, відповідачем не надано належних доказів направлення копії відзиву на позовну заяву і доданих до нього документів на адресу Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України".

Отже відзив на позовну заяву поданий без додержання вимог ч. 5, 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд не прийняв до розгляду відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" на позовну заяву.

З метою виконання завдань господарського судочинства та дотримання його основних засад, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 16.05.2023.

02.05.2023 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання б/н про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

09.05.2023 від відповідача надійшло клопотання б/н від 20.04.2023, в якому просить суд, зокрема, відновити строк на надання заперечень у справі №904/2576/22(904/1056/23), прийняти відзив на позовну заяву.

09.05.2023 від відповідача надійшов відзив б/н б/д на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 16.05.2023 з`явився представник позивача.

У судовому засіданні, призначеному на 16.05.2023, в режимі відеоконференції приймав участь представник відповідача.

Дослідивши відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 09.05.2023 судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 реєстроване поштове відправлення будь-яке поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею відправнику розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Відповідно до пункту 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 року N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в підпункті 3.2.1 якого наведено зразок оформлення опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

Судом встановлено, що в якості доказу направлення копії відзиву на адресу позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" до відзиву на позовну заяву додані накладна №055 та опис вкладення у цінний лист на ім`я Господарського суду Дніпропетровської області.

Проте відповідачем не надано належних доказів направлення копії відзиву на позовну заяву і доданих до нього документів на адресу Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України".

Отже відзив на позовну заяву поданий без додержання вимог ч. 5, 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд не прийняв до розгляду відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" на позовну заяву.

В судовому засіданні 16.05.2023 суд розпочав розгляд справи по суті.

Представник позивача підтримала позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень представник відповідача послалася не те, що відповідач був позбавлений можливості виконати умови договору у передбачений ним спосіб через фактичну неможливість реалізації взятого для цієї мети посівного матеріалу, у зв`язку із запровадженням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану. Також представник відповідача зауважила, що позивач безпідставно не прийняв товар, який ним не було реалізоване у порядку п.п. 4.4. Договору поставки товару з відстрочкою платежу №379 від 13.12.2021, не здійснивши позасудових засобів врегулювання, не надавши відповіді на пропозицію направлену відповідачем після отримання ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, а також те, що для відповідача виконання вказаного договору фактично не є можливим через реальне припинення господарської діяльності після початку збройної агресії російської федерації.

Представник відповідача зазначила, що не отримувала клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 16.05.2023 оголошена перерва до 05.06.2023.

У судовому засіданні, призначеному на 05.06.2023, в режимі відеоконференції приймала участь представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання 05.06.2023 не з`явилась, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не сповіщала.

Представник відповідача зазначила, що клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу отримала лише за одну годину до початку судового засідання, через що часу для підготовки письмових заперечень було недостатньо.

Ухвалою суду від 05.06.2023 відкладено судове засідання на 29.06.2023 о 12:30 год.

У судове засідання, призначене на 29.06.2023, з`явився представник позивача.

У судовому засіданні, призначеному на 29.06.2023, в режимі відеоконференції приймала участь представник відповідача.

В судовому засіданні 29.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2021 між Державним підприємством "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України", в якості Продавця, (далі - ДП ДГ «Дніпро, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальності «Торговий дім «АГРОКОМПЛЕКС», в якості Покупця, (далі - ТОВ «ТД «АГРОКОМПЛЕКС», Відповідач), укладено Договір поставки товару з відстрочкою платежу №379 від 13.12.2021 (далі - Договір).

Умовами Договору сторони погодили, що Продавець зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього Договору товар (насіннєвий матеріал: кукурудза, соняшника, проса, овес, гороху, ярового ячменю, сорго суданське, пшениця озима, озимий ячмінь), на вибір Покупця згідно Додатковим умовам (п. 1.1. Договору).

Умови поставки визначені розділом 2 Договору (п.п. 2.1-2.3):

- Продавець постачає товар Покупцю на умовах, наведених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Договору;

- товар Покупцю може постачатися партіями. Строки поставки погоджуються сторонами додатково.

- датою поставки товару вважається дата вказана у видаткових накладних на відпуск товару. З дати поставки до Покупця переходить право власності на товар, а також пов`язаний з таким правом ризик випадкової загибелі або пошкодження (псування) поставленого згідно умов цього Договору товару.

Згідно з п.п. 4.1., 4.3. Договору:

- оплата ціни товару здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок Продавця з відстрочкою платежу до 01.03.2022;

- у разі прийняття Покупцем товару, що не вказаний в доповненнях до цього Договору, Покупець тим самим надає свою згоду, щодо вартості, кількості та асортименту прийнятого ним товару згідно відповідної видаткової накладної. Додатковою угодою №1 до Договору від 13.12.2021 сторони визначили: найменування товару, що поставляється, його кількість та вартість, а саме:

- кукурудза звичайна ДБ Хотин, СН (F1) фр. 7,5 (п.о.=22,6 кг) у кількості 208 одиниць, вартістю за одиницю товару (без ПДВ) - 789,47 грн, загальна вартість товару (без ПДВ) - 164 209,76 грн;

- кукурудза звичайна ДН Хотин, СН (F1) фр. 7,0 (п.о.=22,0 кг) у кількості 200 одиниць, вартістю за одиницю товару (без ПДВ) - 789,47 грн, загальна вартість товару (без ПДВ) - 157 894,00 грн;

- кукурудза звичайна ДН Патріот, СН (F1) фр. 5,0 (п.о.=20,4 кг) у кількості 8 одиниць, вартістю за одиницю товару (без ПДВ) - 789,47 грн, загальна вартість товару (без ПДВ) - 6 315,76 грн;

- кукурудза звичайна ДН Патріот, СН (F1) фр. 3,8 (п.о.=24,2 кг) у кількості 35 одиниць, вартістю за одиницю товару (без ПДВ) - 789,47 грн, загальна вартість товару (без ПДВ) - 27 631,45 грн;

- кукурудза звичайна ДН Патріот, СН (F1) фр. 5,0 (п.о.=18,4 кг) у кількості 16 одиниць, вартістю за одиницю товару (без ПДВ) - 789,47 грн, загальна вартість товару (без ПДВ) - 12 631,52 грн.

Постачання товару здійснюється на умовах: ЕХW: "Франко-склад продавця", розрахунок здійснюється шляхом оплати вартості товару на поточний рахунок Продавця з відстрочкою платежу до 01.03.2022. Строк поставки: до 20.12.2021.

Строк дії Договору - до 31.12.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за цим Договором (п.9.1. Договору).

В той же день, 13.12.2021 Продавцем було виставлено рахунок №379 від 13.12.2021 на оплату товару, вартість якого визначена погодженим сторонами Додатком №1 до Договору.

Заявкою від 14.12.2021 повідомлено Продавця про необхідність відвантаження товару на умовах Договору. Продавець відвантажив (передав), а Покупець прийняв товар, в кількості визначеної заявкою від 14.12.2021, загальною вартістю 420 298,04 грн.

За результатами поставки товару, між сторонами підписано Видаткову накладну №558 від 15.12.2021 та товаро-транспортну накладну від 23.12.2021 про отримання уповноваженим представником покупця товар, кількість і асортимент якого відповідав заявці від 14.12.2021.

Рахунок №379 від 13.12.2021 пред`явлено до сплати Покупцем.

В період березень - травень 2022 Покупцем було перераховано кошти в загальній сумі 46 000,00 грн, згідно з платіжними дорученнями від 17.03.2022 на суму 20 000,00 грн, 20.04.2022 на суму 20 000,00 грн та 13.05.2022 на суму 6 000,00 грн.

Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати й в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

За результатом проведеної господарської операції з поставки товару, ДП ДГ «Дніпро», як платник податку, на виконання вказаних вимог податкового законодавства, здійснив реєстрацію в Єдиному реєстрі податкової накладної №24 від 15.12.2021, якою визначено базу оподаткування правочину від 13.12.2021 на суму 420 298,04 грн.

Вказаний документ є обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає ст. 9 названого Закону, Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Розрахунок за Договором здійснений частково, в сумі 46 000,00 грн. Залишок заборгованості становить 354 000,00 грн.

Неналежне виконання Покупцем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, є підставою для звернення Продавця до суду з вимогою про стягнення вказаних коштів.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов`язання зі сплати заборгованості за Договором поставки товару з відстрочкою платежу №379 від 13.12.2021.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості за Договором поставки товару з відстрочкою платежу №379 від 13.12.2021, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (постанова Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №910/8612/19).

Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі №909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору.

Згідно з ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто, одним із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач допустив неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань в частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений Позивачем товар, строк розрахунку за який настав 01.03.2022. Вказане призвело до виникнення простроченої заборгованості за Договором від 13.12.2021 в розмірі непогашеної суми боргу 354 000,00 грн, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина І статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Відповідач є порушником зобов`язання, в контексті положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, отже є підставним застосування до нього правових наслідків, встановлених Договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони погодили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 8.1. Договору).

За порушення строків оплати товару Покупець виплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. В разі, якщо прострочення перевищить 10 робочих днів, то окрім пені Покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 10% від несплаченої суми (п.8.2. Договору).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст.610, п.3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що господарським судом встановлено факт наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" заборгованості у загальному розмірі 546 459,33 грн, суд вважає позовні вимоги Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача спростовуються встановлені судом обставинами та через відсутність доказів на їх підтвердження, які були б прийняті судом до розгляду та досліджені.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, Позивачем заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 64 645,93 грн.

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною 1 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Практична реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (з врахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у Постанові від 08.12.2022 у справі №910/16564/21) відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Так, Позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано:

- Договір №02/01-23 від 02.01.2023 про надання правничої допомоги;

- акт про надання правничої допомоги від 23.02.2023;

- рахунок-фактуру №20/23 від 20.02.2023;

- рахунок-фактуру №23-02 від 23.02.2023.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначенні розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Верховний Суд в постанові від 14.11.2018 у справі №910/8682/18 зазначив, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

В Постанові від 16.11.2022 №870/9/21 викладена позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного суду:

"20. Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N826/1216/16).

21. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п. п. 79 і 112).

22. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268)....".

Водночас зміна суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можлива виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.06.2020 у справі №906/598/19.

Проаналізувавши детальний опис робіт, який відображений в Акті про надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що відображена інформація про характер наданих адвокатом послуг відповідає документам і інформації, які містяться в матеріалах даної справи.

Оскільки Позивачем заявлено клопотання в порядку п. 8 ст. 129 ГПК України, враховуючи наявність в матеріалах справи детального опису наданих послуг, акту про надання правничої допомоги, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" на користь позивача - Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" 64 645,93 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" (25004, Кіровоградська область, м. Кропивницький, пров. Експериментальний, буд. 4-А, ) про стягнення заборгованості у розмірі 546 459,33 грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрокомплекс" (25004, Кіровоградська область, м. Кропивницький, пров. Експериментальний, буд. 4-А, ) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) заборгованість у розмірі 546 459,33 грн (354 000,00 грн - основний борг, 84 940,32 грн - інфляційні, 10 241,75 грн - 3% річних за користування чужими грошовими коштами, 61 877,26 грн - пеня, 35 400,00 грн - штраф), 8 196,89 грн - судового збору, 64 645,93 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 06.07.2023.

Суддя А.Є. Соловйова