ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Справа№ 911/1597/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Яковлева М.С.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023

у справі №911/1597/22 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс"

про стягнення 641 939, 51 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" про стягнення заборгованості в сумі 641 939,51 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" основний борг у сумі 463 669 грн 63 коп., пеню у сумі 85 517,55 грн, інфляційні втрати у сумі 84 186, 70 грн, 3 % річних у сумі 8 565,63 грн та судовий збір в сумі 9 629,09 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідач порушив умови договору поставки № 2211М-ВМТП від 22.11.2021 в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" подало апеляційну скаргу, в якій просило поновити відповідачу (ТОВ "Бетон Комплекс") пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22; прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі №911/1597/22; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 в справі №911/1597/22 повністю; ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" пені, 3% відсотків річних та інфляційних втрат у справі №911/1597/22; розподілити судові витрати згідно задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. При цьому відповідач зазначає, що строк для оплати товару за вказаним договором настав напередодні введення в Україні воєнного стану. Подальші події в країні вплинули на господарську діяльність відповідача, яку ТОВ "Бетон Комплекс" частково відновило лише у червні 2022,

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22 задоволено, поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22, розгляд справи призначено на 07.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 відкладено на 28.06.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 22.11.2021 між ТОВ "Продмаркетпром" (постачальник) та ТОВ "Бетон Комплекс" (покупець) був укладений договір поставки № 2211М-ВМТП, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця металопрокат, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, кількість, асортимент, ціна за одиницю, який постачається покупцю за цим договором, встановлюється у рахунках-фактурах та/або специфікаціях до цього договору, якщо інше не узгоджено сторонами у цьому договорі.

Ціна товару погоджується сторонами та зазначається в рахунках-фактурах та/або специфікаціях, які є частинами цього договору (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.5 договору покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку в строк, що не перевищує 14 календарних днів, після фактичної поставки товару покупцю, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до п. 3.4 договору підписання покупцем видаткової накладної свідчить про те, що покупець перевірив якість, кількість, асортимент поставленої партії товару та погоджується на прийняття всього товару як належно поставленого згідно цього договору з дотриманням строків його постачання.

Поставка товару здійснюється з дати отримання оплати за товар постачальником за умови наявності товару на складі. Поставка товару покупцю здійснюється автомобільним транспортом на умовах DAP склад покупця: м. Київ, вул. Резервна, 8 згідно Інкотермс 2020. Сторони домовились, що датою поставки товару є дата отримання товару покупцем. Поставка товару підтверджується видатковою накладною, яку уповноважені представники сторін зобов`язані підписати в момент прийняття товару покупцем від постачальника (п. 4.1 - 4.4 договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та діє до 25.03.2023, а в частині оплати та виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (п. 10.1).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач на виконання свого зобов`язання за вищевказаним договором поставив відповідачу обумовлений сторонами товар на загальну суму 463 669,63 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних № 500 від 19.01.2022, № 1008 від 03.02.2022, № 1423 від 15.02.2022, наявними в матеріалах справи.

В порушення умов договору відповідач зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, вартість поставленого товару на вказану суму не сплатив, в наслідок чого в нього утворилася заборгованість у розмірі 463 669,63 грн.

Частиною 1 ст. 193 ГК України установлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки доказів належної оплати вартості товару у визначений договором строк відповідач не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 463 669,63 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Крім цього за прострочення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 85 517,55 грн.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з п. 7.2 договору за порушення термінів оплати товару, передбачених умовами цього договору, рахунку-фактури та/або специфікації на кожну партію товару, постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення поставки, від суми простроченого до оплати платежу за кожен день такого прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не установлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 85 517,55 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 84 186,70 грн та 3 % річних у сумі 8 565,63 грн судова колегія відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 84186,70 грн та 3 % річних у сумі 8 565,63 грн.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Так, згідно зі статтею 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, або якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Матеріали справи не містять належних доказів наявності у відповідача виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру пені. Так само відсутні докази наявності у відповідача поважних причин порушення зобов`язання. Доводи ТОВ "Бетон Комплекс" про введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, що зумовило прострочення оплати за договором та зупинення виробничої діяльності відповідача в цілому, суд приймає до уваги, проте, зазначає, що введення воєнного стану в країні вплинуло на майнові інтереси обох сторін, зокрема й ТОВ "Продмаркетпром", тому вказані обставини не можна вважати виключними для відповідача та достатніми для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва 14.02.2023 у справі №911/1597/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №911/1597/22.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов