РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2023Справа № 910/10247/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Літвінової М.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/10247/22

за позовом Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 42)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ бізнес девелопмент» (03039, м. Київ, пров. Руслана Лужевського, 14)

про стягнення 1 682,05 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» звернулося до Господарського суду міста Києва з п до Товариства з позовом до ТОВ «Київ бізнес девелопмент» про стягнення 1 682,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг №105-7/4 від 15.03.2019, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 1 252,84 грн, за прострочення сплати якої позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 202,22 грн, 3% річних в сумі 22,76 грн та пеня в сумі 204,23 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022 матеріали справи № 910/10247/22 передані на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10247/22, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України закріплено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд даної справи, своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, за відсутності відзиву відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 між ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (балансоутримувач) та ТОВ «Київ бізнес девелопмент» (орендар) було укладено договір № 105-7/4 про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 1.1 договору балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б.Грінченка, 9, загальною площею 3154 кв.м, а також утримання прибудинкової території, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на утримання будівлі пропорційно до займаної ним площі та надання комунальних послуг відповідно до умов цього договору.

У п. 1.2 договору (у редакції додаткової угоди № 3 від 01.11.2019) визначено, що орендар користується нерухомим майном загальною площею 13,4 кв.м, а саме: приміщення ХІ (підвал літ. «А») згідно з технічним паспортом БТІ (далі - об`єкт оренди), відповідно до умов договору оренди нерухомого майна від 15.02.2019 № 82-7/4 та з урахуванням умов цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору (у редакції додаткової угоди № 2 від 22.07.2019) найменування послуг, орієнтовна вартість (розмір) витрат балансоутримувача на поточний календарний рік (з урахуванням терміну початку/завершення договору оренди нерухомого майна), порядок і умови їх оплати визначаються у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Так, згідно п. 1 додатку № 1 до договору (у редакції додаткової угоди № 6 від 11.01.2021) сторони домовились, що відшкодування вартості витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг буде розраховуватися на загальну площу об`єкту оренди (за виключенням послуг, щодо яких об`єкт оренди обладнаний лічильниками, або в разу врахування потужності встановлених електроприладів) на підставі розрахунку фактичних витрат балансоутримувача по утриманню будівлі відповідно до примірного переліку послуг, зазначеного нижче:

- електроенергія;

- перетікання реактивної електроенергії;

- теплопостачання (опалення);

- прибирання та впорядкування спільної прибудинкової території;

- поточний ремонт та технічне обслуговування обладнання, техніки, механізмів (пов`язаних з обслуговуванням інженерних мереж);

- послуги охорони;

- вивезення побутового сміття;

- послуги із санітарно-гігієнічної обробки (дератизації та дезінфекції).

У силу п. 2.2 договору (у редакції додаткової угоди № 2 від 22.07.2019) орієнтовна вартість (розмір) витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, що вказана у додатку № 1 до цього договору, може бути змінена балансоутримувачем в односторонньому порядку у випадку зміни діючих тарифів на послуги, що надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання та/чи складу витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди. При цьому така зміна не потребує будь-яких додаткових формальностей, у тому числі укладання додаткових угод до цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору (у редакції додаткової угоди № 2 від 22.07.2019) фактична щомісячна вартість (розмір) витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, що вказана у додатку № 1 до цього договору, зазначається в акті про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 2.4 договору (у редакції додаткової угоди № 2 від 22.07.2019) оплата вартості витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, що надаються орендарю, здійснюється орендарем щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний розрахунковий рахунок балансоутримувача на підставі рахунків балансоутримувача, але в будь-якому випадку не пізніше 15 числа кожного поточного місяця, що слідує за звітним місяцем.

У силу п. 3.2.11 договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати балансоутримувачу вартість витрат на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг за цим договором та додатком № 1 до нього.

30.09.2021 між сторонами була укладена додаткова угода № 7 до договору, умовами якої погоджена можливість підписання, надсилання, отримання та зберігання електронних документів із застосування електронного цифрового підпису засобами телекомунікаційного зв`язку за допомогою онлайн-сервісу електронного документообігу «Вчасно». Зокрема, сторони домовилися, що в електронному документообігу будуть застосовуватися такі види електронних документів: рахунки на оплату; акти про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг (п. 2 додаткової угоди № 7 до договору).

У матеріалах справи наявний акт про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 31.01.2022 за період з 01.01.2022 до 14.01.2022 (14 днів) на загальну суму 1 252,84 грн, підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

З метою відшкодування відповідачем витрат на утримання орендованого нерухомого майна та комунальних послуг за вказаний період позивачем було сформовано рахунок на оплату № НТК000000058 від 31.01.2022 на суму 1 252,84 грн.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив, що вказаний рахунок було надіслано відповідачу за допомогою онлайн-сервісу електронного документообігу «Вчасно» 17.02.2022 та отримано останнім 18.02.2022, проте взятого на себе грошового зобов`язання з відшкодування витрат позивача у сумі 1 252,84 грн відповідач не виконав.

Спір у даній справі виник щодо стягнення з ТОВ «Київ бізнес девелопмент» вказаної суми заборгованості, а також нарахованих на неї сум інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушенням відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання за договором № 105-7/4 від 15.03.2019.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 наведеної норми визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

У силу ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст. 526 ЦК України, з якою кореспондується ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як уже зазначалося, оплата вартості витрат балансоутримувача на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, що надаються орендарю, здійснюється орендарем щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний розрахунковий рахунок балансоутримувача на підставі рахунків балансоутримувача, але в будь-якому випадку не пізніше 15 числа кожного поточного місяця, що слідує за звітним місяцем (п. 2.4 договору у редакції додаткової угоди № 2 від 22.07.2019).

За приписами ст. ст. 74, 73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наявним у матеріалах справи актом про відшкодування від 31.01.2022, підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками, підтверджується виникнення у відповідача обов`язку з відшкодування позивачу витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг за період з 01.01.2022 до 14.01.2022 (14 днів) у загальній сумі 1 252,84 грн, строк виконання якого у розумінні п. 2.4 договору є таким, що настав, однак докази його виконання відповідачем до матеріалів справи не надані.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за січень 2022 року у загальному розмірі 1 252,84 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статттею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок 3% річних за період з 18.02.2022 до 26.09.2022, суд дійшов висновку, що останній є арифметично правильним, а відтак з відповідача підлягають стягненню 3% річних у загальному розмірі 22,76 грн.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2022 року до серпня 2022 року, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у сумі 202,22 грн за заявлений позивачем період підлягають задоволенню.

Також позивачем була заявлена вимога про стягнення 204,23 грн пені, нарахованої на суму основного боргу за період з 18.02.2022 по 18.08.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 наведеної норми).

Частиною 4 ст. 231 ГК України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 5.3 договору сторони погодили, що у випадку невиконання орендарем грошових зобов`язань за цим договором останній зобов`язується сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня нараховується за весь час існування такого зобов`язання до повного його виконання орендарем.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені за визначений ним період нарахування, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, а тому зазначає, що позовна вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 204,23 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Київ бізнес девелопмент» заборгованості за січень 2022 року у сумі 1 252,84 грн та нарахованих на неї 202,22 грн інфляційних втрат, 22,76 грн 3% річних і 204,23 грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору у силу ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 129, 232, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ бізнес девелопмент» (03039, м. Київ, пров. Руслана Лужевського, 14, ) на користь Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 42, ) 1 252 (одну тисячу двісті п`ятдесят дві) грн 84 коп заборгованості, 202 (двісті дві) грн 22 коп інфляційних втрат, 22 (двадцять дві) грн 76 коп 3% річних, 204 (двісті чотири) грн 23 коп пені, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.07.2023.

СуддяЛітвінова М.Є.