РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2023Справа № 910/6657/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт», м. Київ

про стягнення 626 565,88 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТзОВ «Євро-Реконструкція»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (далі - ТзОВ «Столичний комфорт»/відповідач) про стягнення 626 565,88 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №460452 від 01.09.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.05.2023 позовну заяву ТзОВ «Євро-Реконструкція» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

10.05.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.05.2023 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.05.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «Столичний комфорт» визнає заборгованість станом на 22.05.2023 в сумі 503 526,25 грн, при цьому зазначає, що оскільки останнє надає послуги з компенсації постачання теплової енергії, яка надається позивачем кінцевим споживачам, саме внаслідок несвоєчасної сплати споживачами цих послуг, виникає борг. Водночас, ТзОВ «Столичний комфорт» посилається на форс-мажорні обставини внаслідок введення в Україні воєнного стану.

02.06.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка фактично за своєю правовою природою є заявою про зменшення розміру позовних вимог, з огляду на те, що ТзОВ «Євро-Реконструкція» просить суд стягнути з ТзОВ «Столичний комфорт» заборгованість у розмірі 282 436,56 грн у зв`язку з частковою оплатою відповідачем заборгованості. При цьому, позивач просить суд витрати зі сплати судового збору повністю покласти на ТзОВ «Столичний комфорт».

Суд прийняв до розгляду заяву ТзОВ «Євро-Реконструкція» про зменшення розміру позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (далі - покупець) укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №460452, відповідно до якого енергопостачальна організація зобов`язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю ТзОВ «Столичний комфорт» (житлова частина секцій 3,4 по вул. Сверстюка, 6-А), теплову енергію у вигляді гарячої води, а покупець зобов`язався прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Подача теплової енергії за договором здійснюється виключно після письмового звернення покупця, на підставі наряду на включення, та за умови здійснення передоплати за теплову енергію на момент її подачі, визначеної енергопостачальною організацією, з урахуванням максимального теплового навантаження за цим договором по кожному параметру теплоносія за період не менше 60 днів (п. 2.7. договору).

В п. 5.1. договору зазначено, що облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності покупця та КП «Київтеплоенерго», у відповідності до чинного законодавства, у т.ч. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж. Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується актом постановки на комерційний облік приладів обліку. Прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

Згідно п. 5.9. договору облік поставленої теплової енергії виконується покупцем за розрахунковий період. Звіт про прийняту теплову енергію подається в енергопостачальну організацію згідно з графіком здачі звітних відомостей за спожиту теплову енергію та з урахуванням вимог щодо порядку передачі енергопостачальній організації даних про величину використаної теплової енергії, встановлених Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж.

В п. 6.4. договору сторони погодили, що всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує від енергопостачальної організації, виключно у грошовій формі за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.5. договору покупець щомісяця з 07 по 14 число отримує в енергопостачальній організації оформлені бланки актів приймання передачі товарної продукції, актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію на початок розрахункового періоду, табуляграми та рахунок-фактуру на сплачу теплової енергії з урахуванням недоплати або переплати за попередні періоди, що включають у себе вартість теплової енергії спожитої в попередньому місяці, та суми передоплати за теплову енергію. По одному примірнику підписаних актів звірки та приймання передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. В разі непідписання або неповернення вчасно акту звіряння цей документ вважається прийнятим в редакції енергопостачальної організації.

У відповідності до п. 6.6. договору покупець самостійно сплачує прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця, в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, покупець зобов`язаний у 10-денний термін з часу отримання платіжних документів (але не пізніше 25 числа поточного місяця - наступного за звітним), письмово повідомити про це енергопостачальну організацію та протягом цього ж строку направити свого представника з обґрунтованими документами для проведення звіряння та підписання відповідного акту. В іншому випадку відмова покупця сплатити виставлений рахунок енергопостачальної організації вважається безпідставною (п. 6.8. договору).

Згідно п. 7.3. договору, в разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), які заважають виконанню договору з незалежних від сторін причин і наявність яких підтверджена відповідними документами, дія договору призупиняється до зникнення цих обставин.

Даний договір укладений на термін з 01.09.2020 по 31.08.2021 і вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін даного договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення (п. 10.1. договору).

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення сторін про припинення дії цього договору, відповідно договір є чинним станом на день розгляду цієї справи.

Згідно додатку 3 до договору загальна опалювальна площа приміщення за адресою: вул. Є. Сверстюка, 6-А (житлова частина будинку 6-а, секції 3,4) складає 32 453,24 кв.м.

Відповідно до акту №1756 постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача та акту №1756 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2021-2022, облік теплової енергії на потреби централізованого опалення по вул. Є. Сверстюка, 6-А (житлова частина будинку 6-а, секції 3,4) в м. Києві здійснюється приладом комерційного обліку АКВА-МВТ 2М (нк) заводський номер 18-060035.

У період з 01.11.2022 по 23.02.2023 позивачем належним чином виконувались обов`язки за договором щодо постачання теплової енергії у гарячій воді, що підтверджується звітами з показаннями приладів прибудинкового лічильнику теплової енергії.

Проте, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки з оплати за поставлену теплову енергії в гарячій воді не виконував, оплату здійснював з порушенням встановленого договором строку та не у повному обсязі, що не заперечується ТзОВ «Столичний комфорт» у відзиві на позовну заяву.

Так, станом на день розгляду цієї справи у ТзОВ «Столичний комфорт» наявна заборгованість перед ТзОВ «Євро-Реконструкція» за поставлену теплову енергію у гарячій воді за період з грудня 2022 року по лютий 2023 року в сумі 282 436,56 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №460452 від 01.09.2020, відповідно до якого у період з 01.11.2022 по 23.02.2023 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято теплову енергію у гарячій воді, що підтверджується матеріалами справи та не заперчеується відповідачем.

Разом із тим, ТзОВ «Столичний комфорт» оплату за поставлену теплову енергію у гарячій воді здійснювало з порушенням порядку, встановленого договором та не у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 282 436,56 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергії в гарячій воді, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Євро-Реконструкція» до ТзОВ «Столичний комфорт» про стягнення заборгованості в сумі 282 436,56 грн є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи ТзОВ «Столичний комфорт» з посиланням на форс-мажорні обставини внаслідок військової агресій Російської Федерації проти України, з огляду на таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії воєнного стану неодноразово Указами Президента України продовжено.

Так, згідно Указу Президента України від 01.05.2023 №254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Таким чином з 24.02.2022 по 18.08.2023 в Україні діє воєнний стан.

Отже, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 18.08.2023.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Так, згідно п. 7.3. договору, в разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), які заважають виконанню договору з незалежних від сторін причин і наявність яких підтверджена відповідними документами, дія договору призупиняється до зникнення цих обставин.

Разом із тим, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання зобов`язань за договором.

За вказаних обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (04071, місто Київ, вулиця Нижній Вал, будинок 17/8, офіс 6; ідентифікаційний код 33833708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 20; ідентифікаційний код 37739041) 282 436 (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять шість) грн 56 коп. - заборгованості та 2 684 (дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук