ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Харків Справа № 913/97/23

Провадження №17/913/97/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНИ», смт. Чабани Києво - Святошинський район Київської області,

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС», с. Лизине Білокуракинський район Луганської області,

про стягнення 1009616,49 грн.

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С.

Секретар судового засідання Селіверстова Н.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНИ» (далі - позивач у справі) звернулося з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» (далі - відповідач у справі) про стягнення з останнього заборгованості в сумі 1009616,49 грн, з яких: 500806,87 грн - основна заборгованість, 304624,58 грн - пеня, 29464,78 грн - 3 % річних, 174720,26 грн - інфляційні втрати, за договором поставки запасних частин від 28.02.2020 №17372-ЗЧ (далі - Договір).

Також позивач просить стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 15144,25 грн.

Підставами позовних вимог позивач зазначає неналежне виконання відповідачем, як Покупцем, взятих на себе договірних зобов`язань за Договором зі своєчасної та повної оплати за придбаний товар. Товар поставлений позивачем згідно з видатковими накладними на загальну суму 923976,20 грн, за який відповідач розрахувався частково в сумі 423169,33 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачем, на підставі п.п. 8.2, 10.7 Договору, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в сумі 304624,58 грн за період з 24.03.2021 по 28.03.2023.

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України, позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних у сумі 29464,78 грн та інфляційні втрати у сумі 174720,26 грн за період з 24.03.2021 по 28.03.2023.

Ухвалою суду від 10.04.2023 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 01.05.2023.

Протокольною ухвалою від 01.05.2023 судом: задоволена заява представника позивача від 21.04.2023 №б/н про проведення підготовчого засідання 01.05.2023 о 12 год 00 хв у справі № 913/97/23 за відсутності представника позивача; відкладено підготовче засідання у справі №913/97/23 на 15.05.2023.

Протокольною ухвалою від 15.05.2023 судом відкладено підготовче засідання у справі №913/97/23 на 06.06.2023.

06.06.2023 на адресу електронної пошти суду від представника позивача адвоката Карпина П.Й. надійшли додаткові пояснення від 05.06.2023 №б/н, в яких останній надав суду детальні розрахунки пені, 3 % річних, інфляційних втрат, які відображені у додатках 1-3 до пояснень.

Протокольною ухвалою від 06.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №913/97/23 до судового розгляду по суті на 21.06.2023.

Копії ухвал направлялися на адресу електронної пошти представника позивача адвоката Карпина П.Й, яку він зазначив у заявах про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цій справі.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає, що він не скористався наданим йому правом на судовий захист, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Так, за інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному веб-сайті (https://offices.ukrposhta.ua) відділення в Білокуракинській селищній територіальній громаді Сватівського району Луганської області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції до с. Лизине Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області наразі є неможливим.

Пунктом 21 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України визначено, що особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», с. Лизине Білокуракинського району Луганської області (Білокуракинська селищна рада, Білокуракинська селищна об`єднана територіальна громада) входять до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, тому для цього населеного пункту діє порядок повідомлення сторін, встановлений статтею 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 Білокуракинська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області з 05.03.2022, та на даний час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Суд неодноразово відкладав розгляд даної справи у підготовчому провадженні за для забезпечення можливості участі відповідача у розгляді даної справи. Відповідні оголошення були розміщені на офіційному веб-сайті «Судової влади України» розділ «Інші» - «Повідомлення для учасників справ які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції та на тимчасово окупованих територіях» (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Також копії ухвал суд направляв на відомий адрес електронної пошти відповідача у справі №913/97/23, яку зазначив позивач у позовній заяві.

Крім того, суд 10.04.2023, 01.05.2023, 17.05.2023, 07.06.2023 також намагався повідомити відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи шляхом телефонограм, однак зв`язок з відповідачем встановити не вдалось.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач у справі належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву протягом вказаного вище періоду не скористався.

Водночас, 13.06.2023 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшла заява №09/06 від 09.06.2023, в якій останній просить суд зупинити провадження у справі №913/97/23 до моменту виключення території на якій зареєстровано та здійснює свою господарську діяльність Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» (далі - СТОВ «ПРОГРЕС») з Переліку територій територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), що оновлюється та оприлюднюється на сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, посилаючись на п.3 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з огляду на таке:

- СТОВ «Прогрес» було створено 31.01.2000, юридичною та фактичною адресою якого є: вул. Пушкіна, буд, 32, с. Лизине Білокуракинський район Луганської області, 92250. Основний вид діяльності господарства: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Допоміжна діяльність: 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 - Після урожайна діяльність; та інше;

- з 26.02.2022 з працівниками Товариства, що виконували службові обов`язки за юридичною адресою, зникла можливість спілкування в наслідок блокування ліній мобільного та міського зв`язку, потрапити на територію, де розташоване Товариство неможливо, оскільки вона знаходиться під окупацією збройних сил російської федерації, про що визначено у Переліку територій територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), що оновлюється та оприлюднюється на сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України;

- 17.08.2020, у зв`язку з неможливістю здійснення господарської діяльності на непідконтрольній території Україні та для запобігання протиправного використання службового становища, адміністративного директора СТОВ «Прогрес», було змінено на Царьова В`ячеслава Валерійовича , згідно з виписки з ЄДР запис 037000003;

- станом на дату подачі цієї заяви орієнтовна сума збитків відповідача, внаслідок неможливості здійснення господарської діяльності в результаті військової агресії російської федерації проти України, становить 400000000,00 грн;

- СТОВ «Прогрес» звернулося до правоохоронних органів, з відповідними заявами про вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується Постановою Слідчого управління ГУ НП в Луганській області від 14.03.2023 та Витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 13.12.2022;

- зважаючи на те, що вся фінансово-господарська документація як і решта майна СТОВ «ПРОГРЕС» перебуває на непідконтрольній території, відповідач немає можливості належно скористатися своїм правом на справедливий суд, оскільки позбавлений можливості подачі будь-яких документів та доказів по справі.

Розглянувши заяву відповідача - СТОВ «ПРОГРЕС» про зупинення провадження у цій справі, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 227 ГПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

31) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації;

4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 ГПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:

1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

2) призначення судом експертизи;

3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу;

4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

5) виключено;

6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;

7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У ч. 3 ст. 228 ГПК України передбачено, що з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що ГПК України має виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі і реєстрація та здійснення юридичною особою своєї господарської діяльності на території яка включена до Переліку територій територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) не є такою підставою, тому суд відмовляє у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі.

21.06.2023 на адресу електронної пошти суду від представника позивача надійшла заява від 21.06.2023 №б/н, в якій останній просить судове засідання призначене на 21.06.2023 о 13:20 провести за його відсутністю.

Представники сторін у судове засідання 21.06.2023 не прибули.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, хоча був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та проведення підготовчого провадження, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростував.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНИ», як Постачальником (далі - позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС», як Покупецем (далі - відповідач) укладено договір поставки №17372-ЗЧ поставки запасних частин від 28.02.2020 (далі - Договір, а.с. 55-57).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити запасні частини, мастильні матеріали та супутні товари до сільськогосподарської техніки (далі - Товар), Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар на умовах цього Договору.

Як встановили сторони в п. 3.1 Договору, Товар надається Покупцю на складі Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати зарахування на поточний рахунок постачальника 100 % загальної вартості товару, якщо інше не передбачено Специфікацією до цього Договору.

Згідно з п. 3.6 Договору факт поставки Товару засвідчується видатковою накладною, яка підписана повноважними представниками та скріплена печатками сторін. При підписанні видаткової накладної та отриманні поставленого Товару, уповноважений представник Покупця повинен передати уповноваженому представнику Постачальника відповідну довіреність на одержання цінностей. Така довіреність повинна містити, окрім іншого, найменування сторін, застереження про право на одержання цінностей за цим договором, печать та підпис керівника Покупця.

Відповідно до п. 4.1 Договору загальна сума цього договору складається з сумарної вартості всіх поставок, що здійснюються в рамках даного договору і включає ПДВ.

У п.5.4 Договору сторони визначили, якщо Товар поставлено без попередньої оплати, а Специфікацію про відстрочення оплати укладено не було, Покупець зобов`язаний оплатити вартість такого Товару протягом трьох банківських днів з дати поставки товару, вказаної в видатковій накладній.

Розрахунок проводиться шляхом перерахування суми вартості Товару в безготівковому порядку в гривнях на поточний рахунок Постачальника, вказаний в розділі 11 цього Договору (п. 5.5. Договору).

Пунктом 5.6 Договору сторони визначили, що в разі наявності заборгованості у Покупця за поставлені Товари, кошти, які поступають на розрахунковий рахунок Постачальника, зараховуються в рахунок погашення такої заборгованості згідно хронологічного порядку її виникнення та до повного її погашення, незалежно від призначення платежів у платіжному дорученні.

За порушення терміну оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період прострочення) від простроченої суми, за кожний день прострочення. Пеня може бути нарахована за весь період прострочення оплати (п. 8.2 Договору).

Сторони в п. 2.1 Договору визначили, що Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31.12.2020.

Якщо за десять днів до закінчення строку дії даного договору жодні зі сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом про розірвання договору, строк дії даного договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року включно (п. 2.2 Договору).

На виконання умов Договору у період з 28.02.2020 по 16.06.2021 позивачем було поставлено відповідачу товар (запасні частини, мастильні матеріали та супутні товари до сільськогосподарської техніки) на загальну суму 923976,20 грн згідно з видатковими накладними, які містяться у матеріалах справи, а саме:

- за видатковою накладною від 28.02.2020 №3690 (а.с. 58) на загальну суму 29570,40 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 13.03.2020 №5323 (а.с. 59) на загальну суму 4076,48 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 13.04.2020 №9071 (а.с. 60) на загальну суму 35656,80 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 27.04.2020 №10728 (а.с. 61) на загальну суму 5030,46 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 27.04.2020 №10729 (а.с. 62) на загальну суму 4081,51 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 27.04.2020 №10730 (а.с. 63) на загальну суму 467,75 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 28.04.2020 №10907 (а.с. 64) на загальну суму 231131,39 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 18.05.2020 №12720 (а.с. 65) на загальну суму 30143,63 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 18.05.2020 №12721 (а.с. 66) на загальну суму 3508,26 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 18.05.2020 №12723 (а.с. 67) на загальну суму 3508,26 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 18.06.2020 №16561 (а.с. 68) на загальну суму 4946,62 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 09.10.2020 №31515 (а.с. 69) на загальну суму 27198,13 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 09.10.2020 №31517 (а.с. 70) на загальну суму 20735,78 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 05.11.2020 №35230 (а.с. 71) на загальну суму 18718,32 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 18.03.2021 №5287 (а.с. 72) на загальну суму 8791,01 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 23.03.2021 №5906 (а.с. 73) на загальну суму 9184,37 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 23.03.2021 №6187 (а.с. 74,75) на загальну суму 340374,79 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 29.03.2021 №6731 (а.с. 76) на загальну суму 2229,28 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 29.03.2021 №6732 (а.с. 77) на загальну суму 11429,16 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 01.04.2021 №7256 (а.с. 78) на загальну суму 28362,56 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 01.04.2021 №7258 (а.с. 79) на загальну суму 2795,32 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 01.04.2021 №7260 (а.с. 80) на загальну суму 984,71 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 02.04.2021 №7364 (а.с. 81) на загальну суму 14228,30 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 02.04.2021 №7365 (а.с. 82) на загальну суму 409,37 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 09.04.2021 №8359 (а.с. 83) на загальну суму 17654,54 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 09.04.2021 №8360 (а.с. 84) на загальну суму 264,10 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 09.04.2021 №8362 (а.с. 85) на загальну суму 264,10 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 23.04.2021 №10349 (а.с. 86) на загальну суму 5888,82 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 30.04.2021 №11155 (а.с. 87) на загальну суму 11844,14 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 15.06.2021 №16821 (а.с. 88) на загальну суму 25401,28 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 16.06.2021 №17122 (а.с. 89) на загальну суму 6856,39 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 16.06.2021 №17123 (а.с. 90) на загальну суму 12777,60 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною від 16.06.2021 №17124 (а.с. 91) на загальну суму 5462,56 грн з ПДВ.

Вказані видаткові накладні підписані повноважними особами та скріплені печатками позивача та відповідача.

В порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання щодо повної оплати товару не виконав, розрахувався частково. В якості підтвердження часткової оплати поставленого Товару позивачем надано до матеріалів справи виписку АТ «Райффайзенбанк» по рахунку з 28.02.2020 по 02.02.2022 (а.с. 93), згідно з якою відповідач на підставі платіжних доручень здійснив частково оплату на суму 423169,33 грн, зокрема:

- від 14.04.2020 № на суму 29570,40 грн з призначенням платежу: «оплата за масло згідно рахунку №7916 від 28.02.20 …»;

- від 18.06.2020 № на суму 50000,000 грн з призначенням платежу: «оплата за масло згідно договору №-17372-ЗЧ від 28.02.2020…»;

- від 02.07.2020 № на суму 50000,00 грн з призначенням платежу: «оплата масло згідно договору №-17372-ЗЧ від 28.02.2020…»;

- від 08.10.2020 №953941160 на суму 47933,92 грн з призначенням платежу: «оплата за запчастини згідно рахунку на оплату по замовленню №57479 від 07.10.2020…»;

- від 04.11.2020 №964215211 на суму 200000,00 грн з призначенням платежу: «оплата за запчастини згідно угоди №28/09/20-2 від 28.09.20…»;

- від 05.11.2020 №966451650 на суму 22551,18 грн з призначенням платежу: «оплата за запчастини згідно угоди №28/09/20-2 від 28.09.20…»;

- від 10.03.2021 № на суму 18718,32,00 грн з призначенням платежу: «предоплата 50% за запчастини згідно рахунку на оплату по замовленню №8590 від 09.03.2021…»;

- від 10.03.2021 № на суму 4395,51 грн з призначенням платежу: «оплата за масло згідно договору №-17372-ЗЧ від 28.02.2020…».

Станом на день подання позову, заборгованість відповідача по оплаті отриманого товару за Договором становить 500806,87 грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань з розрахунків за Договором поставки запасних частин від 28.02.2020 №17372-ЗЧ стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1009616,49 грн, з яких: 500806,87 грн - основна заборгованість, 304624,58 грн - пеня, 29464,78 грн - 3 % річних, 174720,26 грн - інфляційні втрати, за періоди згідно з наданими позивачем розрахунками ( а.с. 10-18, 142-148).

Доказів сплати заборгованості на час прийняття рішення відповідачем не надано.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростував.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Фактичні обставини свідчать, що правовідносини між сторонами за позовом виникли із Договору поставки запасних частин від 28.02.2020 №17372-ЗЧ.

Як встановлено ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як встановлено судом, позивач у період з 28.02. 2020 по 16.06.2021 поставив відповідачу Товар на загальну суму 923976,20 грн, згідно з видатковими накладними, які містяться у матеріалах справи: від 28.02.2020 №3690; від 13.03.2020 №5323; від 13.04.2020 №9071; від 27.04.2020 №10728; від 27.04.2020 №10729; від 27.04.2020 №10730; від 28.04.2020 №10907; від 18.05.2020 №12720; від 18.05.2020 №12721; від 18.05.2020 №12723; від 18.06.2020 №16561; від 09.10.2020 №31515; від 09.10.2020 №31517; від 05.11.2020 №35230; від 18.03.2021 №5287; від 23.03.2021 №5906; від 23.03.2021 №6187; від 29.03.2021 №6731; від 29.03.2021 №6732; від 01.04.2021 №7256; від 01.04.2021 №7258; від 01.04.2021 №7260; від 02.04.2021 №7364; від 02.04.2021 №7365; від 09.04.2021 №8359; від 09.04.2021 №8360; від 09.04.2021 №8362; від 23.04.2021 №10349; від 30.04.2021 №11155; від 15.06.2021 №16821; від 16.06.2021 №17122; від 16.06.2021 №17123; від 16.06.2021 №17124 (а.с. 58-91).

Товар за видатковими накладними за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без зауважень та заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на зазначених документах.

Факт отримання від позивача Товару з боку відповідача за Договором не спростований, та навпаки, хоча і частково, але останнім здійснювались оплати за переданий Товар за Договором.

У позовній заяві позивачем зазначено про часткове виконання відповідачем зобов`язання по оплаті отриманого товару в загальній сумі 423169,33 грн з порушенням строку оплати та в якості доказів оплати надає виписку АТ «Райффайзенбанк» по рахунку за період з 28.02.2020 по 02.02.2022 (а.с. 93). Згідно з випискою відповідачем в тому числі було проведено оплати за іншим правочином, які позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості по цьому Договору, а саме:

- на суму 29570,40 грн від 14.04.2020 з призначенням платежу: «оплата за масло згідно рахунка №7916 від 28.02.20 …»;

- на суму 47933,92 грн від 08.10.2020 з призначенням платежу: «оплата за запчастини згідно рахунку на оплату по замовленню №57479 від 07.10.2020…»;

- на суму 200000,00 грн від 04.11.2020 з призначенням платежу: «оплата за запчастини згідно угоди №28/09/20-2 від 28.09.20…»;

- на суму 22551,18 грн від 05.11.2020 з призначенням платежу: «оплата за запчастини згідно угоди №28/09/20-2 від 28.09.20…»;

- на суму 18718,32 грн від 10.03.2021 з призначенням платежу: «передоплата 50% за запчастини згідно Рахунку на оплату по замовленню №8590 від 09.03.2021…»

Сторонами в п. 5.6 Договору передбачено, що в разі наявності заборгованості у покупця за поставлені товари, кошти, які поступають на розрахунковий рахунок постачальника, зараховуються в рахунок погашення такої заборгованості згідно хронологічного порядку її виникнення та до повного її погашення, незалежно від призначення платежів у платіжному дорученні, тому позивач правомірно здійснив зарахування коштів у рахунок погашення заборгованості по спірному Договору у хронологічному порядку.

Разом з тим, оскільки сторонами не обумовлено зарахування оплат з призначенням платежу по іншим правочинам та документам саме за спірними зобов`язаннями, суд вважає, що такі докази не підтверджують оплати у розмірі, визначеному позивачем.

Згідно з ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, враховуючи норми ст. 14 ГПК України, суд вважає, що заявлення позивачем до стягнення меншої суми заборгованості (на 318773,82 грн) ніж та, що підтверджується наданими доказами, є диспозитивним правом позивача і не тягне за собою жодних негативних наслідків для відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність врахування наведених позивачем обставин щодо зарахування оплати на суму 318773,82 грн в рахунок погашення боргу за цим Договором.

За умовами п.5.4 Договору якщо Товар поставлено без попередньої оплати, Покупець зобов`язаний оплатити вартість такого Товару протягом трьох банківських днів з дати поставки товару, вказаної у видатковій накладній.

Отже, враховуючи п.5.4 Договору та правила обчислення строків, згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, видаткові накладні: від 28.02.2020 №3690; від 13.03.2020 №5323; від 13.04.2020 №9071; від 27.04.2020 №10728; від 27.04.2020 №10729; від 27.04.2020 №10730; від 28.04.2020 №10907; від 18.05.2020 №12720; від 18.05.2020 №12721; від 18.05.2020 №12723; від 18.06.2020 №16561; від 09.10.2020 №31515; від 09.10.2020 №31517; від 05.11.2020 №35230; від 18.03.2021 №5287; від 23.03.2021 №5906; від 23.03.2021 №6187; від 29.03.2021 №6731; від 29.03.2021 №6732; від 01.04.2021 №7256; від 01.04.2021 №7258; від 01.04.2021 №7260; від 02.04.2021 №7364; від 02.04.2021 №7365; від 09.04.2021 №8359; від 09.04.2021 №8360; від 09.04.2021 №8362; від 23.04.2021 №10349; від 30.04.2021 №11155; від 15.06.2021 №16821; від 16.06.2021 №17122; від 16.06.2021 №17123; від 16.06.2021 №17124, мали бути оплачені відповідачем у строк до 04.03.2020, 18.03.2020, 16.04.2020, 30.04.2020, 04.05.2020, 21.05.2020, 23.06.2020, 15.10.2020, 10.11.2020, 23.03.2021, 28.03.2021, 01.04.2021, 06.04.2021, 07.04.2021, 14.04.2021, 28.04.2021, 06.05.2021, 21.06.2021, 22.06.2021, відповідно до дат здійснених поставок товару.

Прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті отриманого товару починається з 05.03.2020, 19.03.2020, 17.04.2020, 04.05.2020, 05.05.2020, 22.05.2020, 24.06.2020, 16.10.2020, 11.11.2020, 24.03.2021, 29.03.2021, 02.04.2021, 07.04.2021, 08.04.2021, 15.04.2021, 29.04.2021, 07.05.2021, 22.06.2021, 23.06.2021.

Відповідач в обумовлений строк та в повному обсязі оплату за отриманий Товар не здійснив.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення в оплаті отриманого від позивача Товару на підставі Договору в сумі 500806,87 грн.

Відповідач не надав суду доказів сплати вказаної заборгованості, доводів позивача не спростував.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 500806,87 грн за Договором поставки запасних частин від 28.02.2020 №17372-ЗЧ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч.3 ст.6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд також враховує, що відповідно до ч. 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період прострочення) від простроченої суми, за кожний день прострочення. Пеня може бути нарахована за весь період прострочення оплати (п. 8.2 Договору).

Отже, сторони передбачили в договорі інший строк нарахування пені за порушення терміну оплати товару, ніж обумовлено нормами ч. 6 ст. 232 ГК України, строк.

У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачем, на підставі пункту 8.2 Договору, позивач нарахував та пред`явив до стягнення пеню в сумі 304624,58 грн, згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 10-14).

Суд, здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені у сумі 304624,58 грн дійшов висновку, що останній є обґрунтовано заявленим та арифметично правильним.

Отже, вимога про стягнення пені у сумі 304624,58 грн також підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем за порушення строків проведення розрахунків за поставлений Товар, на підставі ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних у суми 29464,78 грн та інфляційні втрати в сумі 174720,26 грн, згідно з наданими позивачем розрахунками (а.с. 15-18).

Як визначено в ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних витрат (а.с. 15-18), суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та обґрунтовано заявленим, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 29464,78 грн та інфляційні втрати в сумі 174720,26 грн підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не спростував визнані судом обґрунтованими позовні вимоги, та не надав доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним зобов`язання щодо оплати поставленого Товару у визначений Договором строк.

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 500806,87 грн, пені в сумі 304624,58 грн, 3% річних в сумі 29464,78 грн, інфляційних втрат в сумі 174720,26 грн, всього 1009616,49 грн.

Судові витрати, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1, ст. 129, ч. 2 ст. 178 ст.ст. 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» (вул. Пушкіна, буд, 32, с. Лизине Білокуракинський район Луганської області, 92250, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНИ» (вул. Машинобудівників, 1, смт. Чабани Києво - Святошинський район Київської області, 08162, ) борг в сумі 500806,87 грн, пеню в сумі 304624,58 грн, 3 % річних в сумі 29464,78 грн, інфляційні втрати в сумі 174720,26 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 15144,25 грн.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно з положеннями ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.07.2023.

Суддя Олена ФОНОВА

вих. №

1

03.07.2023

Надр. 1 прим.

1- до справи;

2- ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНИ» (вул. Машинобудівників, 1, смт. Чабани Києво - Святошинський район Київської області, 08162) - реком. з повідом.

3- СГ ТОВ «ПРОГРЕС» (вул. Пушкіна, буд, 32, с. Лизине Білокуракинський район Луганської області, 92250) - на адреси електронної пошти: , + повідомлення на сайті суду

Внесено до ЄДРСР

03.07.2023

__________ Світлана АВІЛОВА