РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2023Справа № 910/7401/22
За позовом Комунального підприємства "Центр організації дорожнього руху" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." про стягнення 35530,71 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Центр організації дорожнього руху" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." (далі - відповідач) про стягнення 23232,19 грн страхового відшкодування, у зв`язку із пошкодженням технічних засобів регулювання дорожнього руху - світлофору, транспортного та дорожнього знаку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої автомобілем, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем, а також 2217,21 грн пені, 8274,89 грн інфляційних втрат та 1806,42 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати страхового відшкодування.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, 4, корпус 6-А).

Конверт з ухвалою суду повернувся не врученим відповідачу із відміткою працівників Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про розгляд даного спору, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність.

Враховуючи наведене, та за відсутності подання відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Київської міської ради від 27.11.2003 за №216/1090 "Про заходи щодо поліпшення роботи по організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць паркування та інших об`єктів дорожнього сервісу м. Києва" створено Комунальне підприємство "Київдорсервіс", яке в подальшому, згідно з рішенням Київської міської ради від 23.03.2017 за № 21/2243 "Про перейменування Комунального підприємства "Київдорсервіс" перейменовано у Комунальне підприємство "Центр організації дорожнього руху", що діє на підставі Статуту, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.04.2004 року №680, у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.01.2018 за №10.

Предметом діяльності позивача, відповідно до положень п. 2.2.3 Статуту є, зокрема, встановлення/будівництво, утримання та експлуатація технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорних об`єктів, дорожніх знаків та інших технічних засобів регулювання дорожнього руху).

При цьому пунктом 5 розпорядження КМДА від 21.03.2005 за №398 "Про впорядкування розміщення технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вулично-шляховій мережі м. Києва" Комунальне підприємство "Центр організації дорожнього руху" визначено балансоутримувачем технічних засобів регулювання дорожнього руху.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. ст. 16, 18 Закону України "Про автомобільні дороги", п. 3.4.3, п. 3.4.10 розпорядження КМДА від 22.04.2004 за №680 та п. 5 розпорядження КМДА від 21.03.2005 за №398 технічні засоби регулювання дорожнього руху м. Києва є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та знаходяться на балансі позивача.

Як вбачається із постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №761/34126/19, 20.08.2019 о 00 год. 50 хв. в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Нісан Альмера, номерний знак НОМЕР_1 , зі сторони вул. М. Берлинського в сторону вул. А.Грекова, по вул. Щусєва та при повороті на вул. А.Грекова в м. Києві ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю Шкода, номерний знак, НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку, після зіткнення автомобіль Нісан, занесло та він збив світлофор, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, з матеріальними збитками.

Відповідно до вищезазначеної постанови, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Нісан Альмера, номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0416046 зі строком дії з 08.05.2019 по 07.05.2020, цим полісом встановлено ліміт по майну у розмірі 100000 грн. франшизу в розмірі 1000 грн.

На виконання своїх статутних обов`язків та у строки, визначені ДСТУ 3587-97 (Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану) позивачем були виконані роботи щодо відновлення світлофорного об`єкту, пошкодженого внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 .

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем було відновлено пошкоджені технічні засоби регулювання дорожнього руху на підтвердження чого надано відповідний акт виконаних робіт.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що матеріальний збиток нанесений Комунального підприємства "Центр організації дорожнього руху" з вини ОСОБА_3 в результаті ДТП становить 23232,19 грн.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу п. 3. ч.1. ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки в повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поряд із тим відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що є спеціальним в застосуванні до спірних правовідносин сторін, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами п. 31.1 ст. 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Отже, з аналізу наведених вище норм Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що для визначення розміру шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди даного типу, є обов`язковим складення звіту про оцінку, який має бути виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Статтею 6 вказаного Закону визначається, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Так, відповідно до наданого позивачем звіту № 14874 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП, технічних засобів регулювання дорожнього руху в м. Київ на вул. Щусєва-вул.Грекова, складеного Субєктом оціночної діяльності Гармідаровою Юлією Петрівною 21.10.2019 на замовлення відповідача, розмір матеріального збитку нанесеного позивачу внаслідок ДТП становить 24232,19 грн з ПДВ.

Позивачем, на підтвердження розміру заподіяної шкоди, надано суду довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2019 року від 20.08.2019 (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 від 20.08.2019 (форма КБ-2в) на суму 25240,68 грн.

Позивачем при зверненні до суду із вимогою про стягнення страхового відшкодування було враховано саме суму визначену у звіті № 14874 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як зазначалося вище, згідно полісу № АО/0416046 передбачено франшизу у розмірі 1000 грн.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат (тобто, не більше суми фактичних затрат), виходячи з вартості відновлювального ремонту технічного засобу регулювання дорожнього руху, за мінусом франшизи.

Отже, враховуючи визначені полісом № АО/0416046 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 23232,19 грн (24232,19 грн - вартість відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн).

Позивач звертався до відповідача із заявою про страхове відшкодування 10.10.2019, копію якої надано з позовом, однак відповідачем так і не було здійснено виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст. 78, ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Належність доказів це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи № 910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи № 925/2301/14).

Станом на день винесення даного рішення матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем страхового відшкодування у сумі 23232,19 грн позивачу, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

Крім того, позивачем було нараховано штрафні санкції (2217,21 грн пені, 1806,42 грн 3% річних та 8274,89 грн інфляційних втрат) у зв`язку із порушенням відповідачем свого зобов`язання оплатити розмір страхового відшкодування у встановлені законом строки починаючи з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України у випадку порушення зобов`язання особою на яку законом чи договором покладено таке зобов`язання, до неї можуть застосовуватися правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається із заяви про страхове відшкодування від 10.10.2019, відповідачем було її отримано 10.10.2019 та зареєстровано за №19.59-8207 про що міститься відповідна відмітка.

Таким чином, відповідач відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зобов`язаний був не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або ж надати відповідну відмову.

Враховуючи, що відповідачем не було здійснено виплати страхового відшкодування, матеріали справи також не містять доказів відмови у виплаті страхового відшкодування, таким чином останній є порушником грошового зобов`язання, що передбачає до нього застосування положень ст. 625 ЦК України.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені доданий позивачем до позову, судом перевірено і визнано обґрунтованим (зокрема, оскільки розраховані позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом; відповідачем не доведено протилежного), а їх розмір є доведеним залученими позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку відповідача.

У зв`язку із чим з відповідача підлягає стягнення 1806,42 грн 3% річних, 8274,89 грн інфляційних втрат та 2217,21 грн пені.

Судові витрати, у які позивачем включено судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 168, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." (м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6-А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Комунального підприємства "Центр організації дорожнього руху" (м. Київ, вул. Чистяківська, 19-А; ідентифікаційний код 32955518) 23232 (двадцять три тисячі двісті тридцять дві) грн 19 коп страхового відшкодування, 1806 (одну тисячу вісімсот шість) грн 42 коп. 3% річних, 8274 (вісім тисяч двісті сімдесят чотири) грн 89 коп. інфляційних втрат, 2217 (дві тисячі двісті сімнадцять) грн 21 коп. пені, а також 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.