ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.06.2023 Справа № 914/2137/21
За заявою: Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій, м. Червоноград
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/2137/21
за первісним позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій, м. Червоноград
до відповідача: Фізичної особи підприємця Філяк Євгена Зеновійовича, м. Львів
про розірвання договору, стягнення заборгованості у розмірі 829 016, 42 грн та 372 084, 59 грн пені
та за зустрічним позовом: Фізичної особи підприємця Філяк Євгена Зеновійовича, м.Львів
до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій, м. Червоноград
про визнання недійсним п. 8.7 договору, стягнення заборгованості у сумі 47 804, 00 грн, розірвання договору від 23 травня 2018 року № 2018/05/23-01
Суддя Манюк П.Т.
За участю секретаря Лазаренко С.В.
Представники сторін:
від заявника (позивач за превісним позовом): не з`явився
від відповідача за первісним позовом: Гринчук Андрій Миколайович представник.
В провадженні Господарського суду Львівської області (суддя Синчук М.М.) перебувала справа № 914/2137/21 за первісним позовом Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій до Фізичної особи підприємця Філяка Євгена Зеновійовича про розірвання договору, стягнення заборгованості у розмірі 829 016, 42 грн та 372 084, 59 грн пені та за зустрічним позовом Фізичної особи підприємця Філяка Євгена Зеновійовича, до Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій про визнання недійсним п. 8.7 договору, стягнення заборгованості у сумі 47 804,00 грн, розірвання договору від 23 травня 2018 року № 2018/05/23-01.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.12.2021 у задоволенні первісного позову відмовлено та у задоволенні зустрічного позову також відмовлено. Судові витрати залишено за позивачами.

На адресу Господарського суду Львівської області 28.12.2021 надійшла заява ТзДВ «Червоноградський завод метелоконструкцій» (вх. № 5345/21) про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/2137/21, в якій позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 50 000, 00 грн.

Ухвалою суду (суддя Синчук М.М.) від 13.01.2022 зупинено розгляд заяви (вх. № 5345/21) до розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2021 у справі № 914/2137/21 та повернення матеріалів справи.

Ухвалою суду (суддя Кидисюк Р.А.) від 20.04.2023 зупинено провадження з розгляду заяви Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій (від 28.12.2021 вх. № 5345/21) про ухвалення додаткового рішення до розгляду касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Червоноградський завод металоконструкцій» на рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2021 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі № 914/2137/21, та повернення матеріалів справи № 914/2137/21 до Господарського суду Львівської області.

Враховуючи рішення Вищої ради правосуддя від 01.06.2023 № 599/0/15-23, яким суддю Кидисюка Р.А. призначено членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду заяви у справі №914/2137/21, відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду та рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 07.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл заяви (вх. № 5345/21) у справі № 914/2137/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву передано на розгляд судді Манюку П.Т.

Ухвалою суду від 15.06.2023 прийнято до розгляду заяву Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій (від 28.12.2021 вх. № 5345/21) про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/2137/21 та поновлено провадження у справі з розгляду заяви Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій (від 28.12.2021 вх. № 5345/21) про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з поверненням матеріалів справи з касаційної інстанції. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі призначено у судовому засіданні на 26.06.2023.

В судове засідання, яке відбулося 26.06.2023, представник заявника (позивача за первісним позовом) не з`явився, 20.06.2023 через систему «Електронний суд» подав докази на виконання вимог ухвали суду від 15.06.2023.

Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання 26.06.2023 з`явився, у поданих 22.06.2023 запереченнях просив суд відмовити заявнику у стягненні з нього витрат на професійну правову допомогу.

При ухваленні додаткового рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У заяві про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/2137/21, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом витрати на правову допомогу в розмірі 50 000, 00 грн виходячи із того, що рішенням Господарського суду Львівської області від 20.12.2021 було, зокрема, у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи підприємця Філяка Євгена Зеновійовича до Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій про визнання недійсним п. 8.7 договору, стягнення заборгованості у сумі 47 804,00 грн, розірвання договору від 23 травня 2018 року № 2018/05/23-01 відмовлено.

До матеріалів вказаної заяви представником позивача долучено докази що підтверджують його ймовірні витрати на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року, копія ордера на надання правничої (правової) допомоги від 01 липня 2021 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання передачі наданих послуг від 21.12.2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та затрачений час від 21.12.2021 року на загальну суму 50 000, 00 грн.

Судом встановлено, що у рішенні Господарського суду Львівської області від 20 грудня 2021 року у справі № 914/2137/21, що залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08 лютого 2023 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 травня 2023 року, які набрали законної сили, вже було вирішено питання про судові витрати сторін, зокрема в п. 3 резолютивної частини рішення зазначено, що судові витрати залишаються за позивачами. Суд мотивував своє рішення тим, що оскільки у задоволенні первісного позову судом відмовлено повністю, понесені Товариством з додатковою відповідальністю "Червоноградський завод металоконструкцій" витрати залишаються за позивачем за первісним позовом, а з огляду на те, що у задоволенні вимог за зустрічним позовом судом також відмовлено, судові витрати, понесені ФОП Філяк Є.З. залишаються за позивачем за зустрічним позовом.

Крім цього, суд звертає увагу на наступне.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 1 договору про надання правової допомоги від 01.07.2021, укладеним між позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) та адвокатом Мацеєм М.М., що укладений до звернення позивача із позовом у даній справі до господарського суду, предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту в усіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

В розділі 4 вказаного договору сторони погодили, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта.

Гонорар адвоката становить 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок (п. 4.2. договору).

У вартість послуг входить пошук ревелантної судової практики та чинного законодавства України, підготовка та написання позовної заяви з клопотанням про витребування доказів у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Червоноградський завод металоконструкцій» до фізичної особи-підприємця Філяка Є.З. про розірвання договору та стягнення коштів, участь в судових засіданнях у Господарському суді Львівської області по даній справі, підготовка та написання, у разі потреби, заяв по суті справи, клопотань, заяв процесуального та непроцесуального характеру, а також у випадку пред`явлення зустрічного позову Філяком Є.З., написання відзиву, заперечень, інших без виключення заяв та клопотань, письмових пояснень, тощо (п. 4.2. договору).

Також, п. 4.4 договору встановлено, що оплата за надання правової допомоги здійснюється в безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок адвоката протягом тридцяти днів, починаючи з дня зарахування витрат на правову допомогу, які будуть стягнуті судовим рішенням з ФОП Філяка Є.З. на розрахунковий рахунок ТДВ «ЧЗМК».

Таким чином, умовами договору передбачено, що обов`язок клієнта щодо сплати гонорару адвокату в розмірі 50 000, 00 грн за надання правової допомоги виникає лише у випадку їх стягнення судовим рішенням з ФОП Філяка Є.З. на користь ТДВ «ЧЗМК».

Проте, як вже було зазначено вище, у задоволенні первісного позову судом відмовлено повністю, понесені Товариством з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій витрати залишаються за позивачем за первісним позовом.

Аналіз договору про надання правової допомоги свідчить про фіксований розмір гонорару адвоката у сумі 50 000,00 грн (п. 4.2. договору), тобто вказаний гонорар не містить інформації про погодинну оплату послуг адвоката.

В договорі та в детальному описі робіт (наданих послуг), що долучений заявником до матеріалів вищевказаної заяви не зазначено вартості погодинної роботи адвоката за певний вид правової допомоги, відтак встановити вартість послуг адвоката, що стосуються правової допомоги в частині зустрічного позову, при нарахуванні заявником загальної суми в розмірі 50 000, 00 грн за надану правничу допомогу в цілому, є неможливо.

Варто зауважити, що умовами п. 4.2. договору про надання правової допомоги, у гонорар включено послуги щодо, у випадку пред`явлення зустрічного позову Філяком Є.З., написання відзиву, заперечень, інших без виключення заяв та клопотань, письмових пояснень, тощо.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вимоги заявника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 16, 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. В задоволенні заяви (вимоги) Товариства з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій до Фізичної особи підприємця Філяка Євгена Зеновійович про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн відмовити.

2. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.