ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"22" червня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/413/23
Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви позивача про забезпечення позову від 24.05.2023 вх. №02.3.1-05/3842/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНЗИТ-ІНВЕСТ», м. Київ
до відповідача Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», м. Київ
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз», м. Ужгород
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України», м. Київ
третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), м. Київ
про визнання незаконними дій
Секретар судового засідання Райніш М.І.
За участю представників сторін:
від позивача не з`явився;
від відповідача Варданян А.А. (в режимі ВКЗ);
від третьої особи 1 Ландовська М.В.;
від третьої особи 2 Панченко О.В.; Обжелян О.М. (в режимі ВКЗ);
від третьої особи 3 Самарчук М.В.
Ухвалою суду від 15.05.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.
На адресу Господарського суду Закарпатської області 19.05.2023 надійшла заява вх. №02.3.1-02/3713/23, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.
Ухвалою суду від 26.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 07.06.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНЗИТ-ІНВЕСТ про забезпечення позову від 05.06.2023 вх. №02.3.1-05/4100/23 відмовлено.
На адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла заява позивача про забезпечення позову від 24.05.2023 вх. №02.3.1-05/3842/23.
Ухвалою суду від 26.05.2023, зважаючи на винятковий випадок (необхідність заслуховування думки та отримання пояснень учасників справи, значний обсяг вимог заяви про забезпечення позову), з метою повного та всебічного з`ясування обставин, наведених заявником, як підставу для вжиття заходів забезпечення позову, суд призначив подану заяву до розгляду в судовому засіданні з викликом представників сторін на 22.06.2023 на 10:30.
Розглянувши подану заяву суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що вимоги стосуються позачергових загальних зборів акціонерів АТ «ЗАКАРПАТГАЗ», призначених на 05.06.2023, які вже відбулися. Відтак, зазначені заходи забезпечення позову неспроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, не відповідають нормам матеріального права та меті застосування заходів забезпечення позову, порушують права акціонерів (учасників) господарського товариства.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом наведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Окрім цього, відповідно до ст. 137 ГПК України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.
Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства.
Захід забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій по проведенню загальних зборів, який просить вжити заявник, не відповідає нормам матеріального права та меті застосування заходів забезпечення позову.
Сучасна судова практика виходить з того, що заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.
При цьому суд зауважує, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Зважаючи на викладене, суд, надавши повну та всебічну оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, дійшов висновку щодо недоведеності заявником підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову, а також неспівмірності заходів забезпечення із заявленими позовними вимогами, невідповідність критеріям розумності, обґрунтованості та забезпечення збалансованості інтересів сторін.
Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник порушив вимоги ч. 5 ст. 137 ГПК та просить застосувати неспівмірні позовним вимогам види забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви належить відмовити. Заявник не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,
1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНЗИТ-ІНВЕСТ» про забезпечення позову від 24.05.2023 вх. №02.3.1-05/3842/23 відмовити повністю.
Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому - статтею 256 Господарського процесуального кодексу України протягом десяти днів з моменту її підписання.
Повний текст ухвали складено і підписано 22.06.2023
Суддя Л.В. Андрейчук