ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Справа№ 911/1337/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко Ю.О. (ордер серія АО №1086984 від 12.04.2023 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Гаврись Я.Б. (довіреність від 01.12.2022 №181/22)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" та публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023

у справі №911/1337/22 (суддя Саванчук С.О.)

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп"

до публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп"

про стягнення неустойки,-

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" подано до Господарського суду Київської області позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД у період з 01.01.2022 по 31.03.2022 фактично відпущено 1464 МВт*год електричної енергії, загальна вартість якої становить 3513600,00 грн., тоді як не відбулося відпуску/відбору оплаченої електричної енергії в обсязі 312 МВт*год, вартістю 748800,00 грн. Тож, на думку позивача за первісним позовом, у відповідача за первісним позовом відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

Публічним акціонерним товариством "Центренерго" подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" про стягнення неустойки.

Позовні вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що в порушення умов договору, відповідач за зустрічним позовом відмовився від відбору зазначеного у Додатку №1 обсягу електричної енергії, зокрема за період: з 03.03.2022 по 31.03.2022, що підтверджується даними на електронній платформі Системи управління ринком «Market management system» (Платформа MMS НЕК «УКРЕНЕРГО», як адміністратор комерційного обліку електричної енергії та оператора системи передачі), у зв`язку з чим Публічним акціонерним товариством "Центренерго" нараховано штраф відповідно до п. 4.4. договору.

Рішенням господарського суду Київської області від 02.02.2023 у задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" до публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

У задоволенні зустрічного позову публічного акціонерного товариства "Центренерго" до товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" про стягнення штрафних санкцій відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції вказав, що позивач за первісним позовом не надав достатніх доказів, що підтверджували б настання для нього форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивач за первісним позовом не надав доказів письмового погодження зменшення графіку відпуску/відбору електричної енергії відповідно до умов двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД. Тобто, позивач за первісним позовом не виконав свої зобов`язання з відбору електричної енергії з Об`єднаної Енергосистеми України згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку №1, відповідно до умов пункту 2.1. двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що підпункт 16 пункту 1 зазначеної постанови НКРЕКП, який набрав чинності 26.04.2022 (з дня прийняття постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року №766") розповсюджує свою дію на спірні правовідносини, з огляду на його зміст, а також враховуючи, що нараховані позивачем за зустрічним позовом штрафні санкції за період з 03.03.2022 по 31.03.2022 (вже після введення на території України воєнного стану), а дата фактичного нарахування штрафу та вимоги по його сплаті є датою подання зустрічної позовної заяви, а саме: 17.10.2022, а тому є неправомірними нарахування позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій.

Не погоджуючись з судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі №911/1337/22 в частині відмови у задоволенні первісного позову ТОВ "Електротрейдінг Груп" до ПАТ "Центренерго" про стягнення 748 800,00 грн. попередньої оплати за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №20/21-256-РДД від 06.10.2021, 1 046, 27 грн. 3% річних, 5 241, 60 грн. інфляційних втрат, в іншій частині рішення залишити без змін. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Центренерго" на користь ТОВ "Електротрейдінг Груп" суму заборгованості в розмірі 755 087, 87 грн., в тому числі: 748 800, 00 грн. - попередньої оплати за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №20/21-256-РДД від 06.10.2021; 1 046, 27 грн. - 3% річних; 5 241, 60 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначив на те, що судом першої інстанції не було враховано відсутності факту передачі електричної енергії за договором покупцеві. Апелянт зазначає, що реєстрація обсягів електричної енергії продавцем на електронній платформі оператора системі передачі ніяк не підтверджує факту передачі обсягу електричної енергії покупцю. Судом першої інстанції не враховано п. 3.7. договору, яким передбачено, що надлишок перерахованих грошових коштів повертається покупцеві за його обґрунтованою вимогою.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі №911/1337/22 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПАТ "Центренерго" та в даній частині ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ПАТ "Центренерго" задовольнити в повному обсязі та стягнути з ТОВ "Електротрейдінг Груп" 139 000, 00 грн. штрафних санкцій. В іншій частині рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі №911/1337/22 залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що відбір прогнозованого за договором обсягу електричної енергії у період з 03.03.2022 по 31.03.2022 не відбувся внаслідок порушення ТОВ «Електротрейдінг Груп» процедури реєстрації відповідно до Правил ринку узгоджених обсягів електричної енергії на електронній платформі оператора системи передачі, що утворює склад правопорушення, відповідальність за який передбачено п. 4.4. договору. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що п.п. 16.1. постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 було зупинено нарахування та стягнення штрафу, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, так як даний пункт було внесено лише постановою НКРЕКП № 413 від 26.04.2022, а на момент його внесення позивач вже порушив умови договору. Також апелянт зазначає, що постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має рекомендаційний характер.

Згідно витягів з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 апеляційні скарги у даній справі передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 та призначено до розгляду на 20.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі №911/1337/22; об`єднано апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" та публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 в одне апеляційне провадження у справі №911/1337/22; справу призначено до розгляду на 20.06.2023.

19.06.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляцій скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача , рішення господарського суду Київської області в частині відмови у задоволенні первісного позову залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні 20.06.2023 свою апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в свою чергу підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за результатами електронного аукціону між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" (покупець, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (продавець, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладений двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД (том 1, а.с. 9), відповідно до умов якого продавець зобов`язується відпустити електричну енергію в Об`єднану Енергосистему України, а покупець зобов`язується відібрати електричну енергію з Об`єднаної Енергосистеми України згідно графіку відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку № 1, згідно п.п. 23 п 3 Порядку проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, затвердженим постановою КМУ від 05.06.2019 № 499.

Відповідно до п. 2.4 договору, продавець та покупець зобов`язуються своєчасно у відповідності до Правил ринку здійснити реєстрацію узгоджених з урахуванням п. 2.1 обсягів електричної енергії на електронній платформі оператора системи передач, згідно графіків у додатку № 1.

Згідно з п. 2.6 договору не пізніше 3-х робочих днів місяця, наступного за місяцем купівлі-продажу електроенергії, продавець зобов`язується направити покупцю підписані та скріплені печаткою продавця 2 примірники акту купівлі-продажу електроенергії, у яких зазначаються обсяги відпуску/відбору електричної енергії відповідно до зареєстрованих обсягів електричної енергії на електронній платформі оператора системи передачі. Покупець не пізніше 2-х робочих днів, наступних за днем отримання актів, зобов`язується направити продавцю один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або направити в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту.

Згідно з п. 3.1 договору, ціна на електричну енергію, яка підлягає продажу, та загальна вартість договору визначаються у додатку № 1 за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва.

Відповідно до пункту 3.2. договору оплата за електричну енергію проводиться покупцем (позивач за первісним позовом) грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця (відповідач за первісним позовом), зазначений у розділі 10 цього договору шляхом перерахування грошових коштів в строки, розмірах наведених далі, а саме: протягом 5 банківських днів з дати підписання договору, в сумі платежу, який становить 100% від вартості всього обсягу відпуску відбору електричної енергії за перші 74 календарні дні періоду постачання електричної енергії з урахуванням гарантійного внеску; не пізніше 2-х банківських днів до початку березня 2022 року, в сумі вартості обсягу відпуску відбору електричної енергії за березень 2022 року з врахуванням першої оплати.

Згідно з пунктом 3.3. даного договору, період відпуску/відбору електричної енергії складається з таких етапів:

1 етап відпуску/відбору: з 01.01.2022 по 31.01.2022;

2 етап відпуску/відбору: з 01.02.2022 по 28.02.2022;

3 етап відпуску/відбору: з 01.03.2022 по 31.03.2022.

Відповідно до п. 3.7 договору у разі якщо сума здійсненої покупцем попередньої оплати перевищує вартість обсягу електричної енергії, вказану в акті купівлі-продажу, надлишок перерахованих грошових коштів зараховується як попередня оплата електричної енергії на наступний період відпуску/відбору або повертається покупцеві за його обґрунтованою вимогою, впродовж 7-ми банківських днів з дня надходження відповідної вимоги.

Згідно з п. 4.4. договору у випадку повної або часткової відмови покупця (відповідач за зустрічним позовом) від відбору зазначеного у додатку №1 обсягу електричної енергії (що може проявлятися як в активних діях, так і у бездіяльності покупця) на відповідний період та (або) у разі порушення пункту 3.2. цього договору (внаслідок чого продавець припиняє відпуск або зменшує його обсяги згідно з пунктом 3.5 цього договору), покупець (відповідач за зустрічним позовом) зобов`язаний сплатити продавцю (позивач за зустрічним позовом) штраф у розмірі 10% вартості такого обсягу електричної енергії, від відбору якого відмовився покупець та/або відповідно від суми простроченої оплати. Продавець має право зарахувати в оплату вказаного штрафу кошти, що надходять від покупця в оплату за електричну енергію за цим договором та/або кошти гарантійного внеску, надіславши покупцю письмове повідомлення про таке зарахування.

Відповідно до додатку №1 до двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД передбачено графік відпуску/відбору електричної енергії у період з 01.01.2022 по 31.03.2022 з базовим навантаженням 2159 МВт*год, всього на суму 5181600,00 грн. (з акцизним податком та з ПДВ). (том 1, а.с. 16)

З метою участі в аукціоні з продажу електричної енергії, позивач за первісним позовом перерахував гарантійний внесок організатору аукціону розмірі 647 700,00 грн. (том 1, а.с. 19)

Відповідно до пункту 3.4. договору у разі надходження від організатора аукціону Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» на розрахунковий рахунок продавця (відповідач за первісним позовом) суми гарантійного внеску, внесеної покупцем (позивач за первісним позовом) для участі в аукціоні, вказана сума гарантійного внеску після його фактичного надходження на розрахунковий рахунок продавця зараховується продавцем як оплата електричної енергії починаючи з першого етапу періоду відпуску/відбору згідно з цим договором. Покупець, не пізніше 3 банківських днів після надходження на розрахунковий рахунок продавця суми гарантійного внеску, додатково перераховує продавцю суму в розмірі 20% від сплаченого гарантійного внеску.

07.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» перерахувало відповідачу за первісним позовом гарантійний внесок у розмірі 647 700,00 грн. Позивач за первісним позовом 08.10.2021 та 13.10.2021, відповідно до вимог пункту 3.4. двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД, перерахував відповідачу за первісним позовом 129540,00 грн. та 3 485 160,00 грн. (том 1, а.с. 20-21)

На виконання пункту 2.6. двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД між сторонами складені акти купівлі-продажу електричної енергії, які підтверджують, що відповідачем за первісним позовом відпущено, а позивачем за первісним позовом, відповідно, відібрано електричну енергію, а саме:

- у період з 01.01.2022 по 31.01.2022 в обсязі 744 МВт*год загальною вартістю 1785600,00 грн. (акт купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2022 за січень 2022 року (а.с.22 т.1);

- у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 в обсязі 672 МВт*год загальною вартістю 1612800,00 грн. (акт купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2022 за лютий 2022 року (а.с.23 т.1);

- у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 в обсязі 48 МВт*год загальною вартістю 115200,00 грн. (акт купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2022 за березень 2022 року (а.с.24 т.1).

Таким чином, позивач за первісним позовом зазначає, що за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД у період з 01.01.2022 по 31.03.2022 фактично відпущено 1464 МВт*год електричної енергії, загальна вартість якої становить 3513600,00 грн. Отже, у період з 01.01.2022 по 31.03.2022 не відбулося відпуску/відбору оплаченої електричної енергії в обсязі 312 МВт*год, вартістю 748800,00 грн.

Позивач за первісним позовом 05.07.2022 направив відповідачу за первісним позовом вимогу про повернення грошових коштів (а.с. 25-26 т.1). Дана вимога отримана відповідачем за первісним позовом 07.07.2022 та залишена без задоволення (а.с. 27 т.1).

Оскільки відповідач за первісним позовом вимоги позивача за первісним позовом не виконав, останній на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України звернувся із позовом про повернення суми попередньої оплати.

Також, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку із порушенням відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, позивачем за первісним позовом нараховані інфляційні втрати у розмірі 68635,01 грн. та 3% річних у розмірі 7508,52 грн.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначив, що в порушення умов договору, відповідач за зустрічним позовом відмовився від відбору зазначеного у Додатку №1 обсягу електричної енергії, зокрема за період: з 03.03.2022 по 31.03.2022, що підтверджується даними на електронній платформі Системи управління ринком «Market management system» (Платформа MMS НЕК «УКРЕНЕРГО», як адміністратор комерційного обліку електричної енергії та оператора системи передачі), у зв`язку з чим Публічним акціонерним товариством "Центренерго" нараховано штраф відповідно до п. 4.4. договору.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції вказав, що позивач за первісним позовом не надав достатніх доказів, що підтверджували б настання для нього форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивач за первісним позовом не надав доказів письмового погодження зменшення графіку відпуску/відбору електричної енергії відповідно до умов двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД. Тобто, позивач за первісним позовом не виконав свої зобов`язання з відбору електричної енергії з Об`єднаної Енергосистеми України згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку №1, відповідно до умов пункту 2.1. двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що підпункт 16 пункту 1 зазначеної постанови НКРЕКП, який набрав чинності 26.04.2022 (з дня прийняття постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року №766") розповсюджує свою дію на спірні правовідносини, з огляду на його зміст, а також враховуючи, що нараховані позивачем за зустрічним позовом штрафні санкції за період з 03.03.2022 по 31.03.2022 (вже після введення на території України воєнного стану), а дата фактичного нарахування штрафу та вимоги по його сплаті є датою подання зустрічної позовної заяви, а саме: 17.10.2022, а тому є направомірними нарахування позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій.

Однак, колегія суддів частково не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (п. 17 ч. 1 ст. 1 вказаного закону).

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

За приписами ч. ч. 3 та 4 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідний двосторонній договір має встановлювати: 1) предмет договору; 2) ціну електричної енергії та/або порядок її розрахунку (формування); 3) обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; 4) строки та порядок постачання електричної енергії; 5) порядок повідомлення про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; 6) порядок та форму розрахунків; 7) строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; 8) права, обов`язки та відповідальність сторін; 9) строк дії договору.

Сторони двостороннього договору відповідно до правил ринку інформують про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним договором. Таке повідомлення є підставою для внесення зазначених обсягів до добових графіків електричної енергії відповідних учасників ринку відповідно до правил ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 ГК України).

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525 та 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3.2. двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД, оплата за електричну енергію проводиться покупцем (позивач за первісним позовом) грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця (відповідач за первісним позовом), зазначений у розділі 10 цього договору шляхом перерахування грошових коштів в строки, розмірах, наведених далі, а саме: протягом 5 банківських днів з дати підписання договору, в сумі платежу, який становить 100% від вартості всього обсягу відпуску відбору електричної енергії за перші 74 календарні дні періоду постачання електричної енергії з урахуванням гарантійного внеску; не пізніше 2 банківських днів до початку березня 2022 року, в сумі вартості обсягу відпуску відбору електричної енергії за березень 2022 року з врахуванням першої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, позивачем на виконання умов договору всього було перераховано ПАТ «Центренерго» 4 262 400,00 грн. в оплату електричної енергії в обсязі 1 776 МВт.г.

В той же час, як вбачається з наявних в матеріалах справи актів купівлі-продажу електричної енергії, відповідачем було відпущено електричної енергії 1 464 МВт.год, загальна вартість якої становить 3 513 600,00 грн.

Суд першої інстанції, оцінивши п. 4.2. договору та вимоги ст. 693 ЦК України, дійшов до висновку, що відповідач за первісним позовом (продавець) виконав свої зобов`язання з передачі товару (електричної енергії) у встановлений договором строк.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Дійсно, в п. 2.1. договору сторони передбачили умови щодо можливості зменшення обсягів відпуску/відбору та вимоги щодо виконання зобов`язань сторонами, на що наголошував суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Водночас, сторони Договору згідно із п. 1.5. Договору зобов`язані керуватися, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 (далі по тексту - Правила ринку), Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженому Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку електричної енергії).

Правилами ринку визначено, що оператор системи передачі здійснює управління електронною платформою, на якій учасники ринку, які здійснювали торгівлю електричною енергією на двосторонній основі, реєструють відповідні обсяги електричної енергії для всіх розрахункових періодів кожного торгового дня (п.2.2.1).

Відповідно до п. 2.2.6. Правил ринку учасник ринку, який продає електричну енергію, та учасник ринку, який купує електричну енергію, які подали повідомлення для реєстрації обсягів купівлі-продажу електричної енергії на двосторонній основі, що рівні між собою, отримують від Оператора системи передачі автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що зареєстрований Двосторонній договір є дійсним.

Згідно із п. 2.4. Договору Продавець і Покупець зобов`язуються своєчасно у відповідності до Правил ринку здійснити реєстрацію узгоджених з урахуванням п.2.1. обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передачі, згідно графіку у Додатку № 1.

Таким чином, Продавець, подавши повідомлення до електронної платформи Оператора системи передачі для реєстрації обсягів купівлі-продажу електричної енергії, лише підтвердив обсяг електричної енергії для реєстрації обсягів купівлі-продажу.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції, що подання Продавцем повідомлення про реєстрацію обсягів електричної енергії на платформі Оператора системи передачі свідчать, що ним фактично здійснювалась передача товару (електричної енергії) на умовах та у строки, встановлені договором, є помилковим.

Реєстрація обсягів електричної енергії Продавцем на електронній платформі Оператора системи передачі не підтверджує факту передачі обсягу електричної енергії Покупцю. Така реєстрація лише декларує наявність певного обсягу електричної енергії, та додатково потребує підтвердження від Оператора систем передачі, що зареєстрована торговельна операція є дійсною.

Відповідно до 2.2.7. Правил ринку учасники ринку, які подали повідомлення для реєстрації неоднакових обсягів електричної енергії, отримують від ОСП автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що надані повідомлення про реєстрацію є недійсними із зазначенням причини відхилення. Після повідомлення учасників ринку реєстрація неоднакових обсягів, що фактично і відбулося, торговельна операція відміняється.

Наявні у матеріалах справи роздруківки (скріншоти) із Системи управління ринком «Market management system» (том 1, а.с. 91-104), на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, підтверджують лише факт реєстрації Продавцем і Покупцем неоднакових обсягів електричної енергії та відміну ОСП торговельної операції.

Загальне правило переходу права власності за договорами встановлюється Цивільним кодексом України. Так, відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо договорів поставки, законодавство України надає сторонам широкі можливості самостійно врегульовувати момент переходу права власності на товар у договорах. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

У даному контексті колегією суддів враховано, що договором чітко визначено місце переходу права власності на електричну енергії, що є предметом Договору, від Продавця до Покупця. Так, згідно із п.п. 2.2. Договору право власності на електричну енергію переходить від Продавця до Покупця у точках комерційного обліку Продавця.

Тобто, право власності на електричну енергію відповідно до умов договору, що узгоджується з вимогами Кодексу комерційного обліку електричної енергії переходить від продавця покупцю у точках комерційного обліку продавця. Після переходу права власності на електричну енергію покупець несе всі витрати (в т.ч., однак не виключно, пов`язані з розподілом та/або передачею електричної енергії до покупця), ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на електричну енергію.

А тому є помилковими висновки суду першої інстанції про виконання відповідачем обов`язку з частині відпуску електричної енергії, оскільки в даному випадку предметом договору є електрична енергія, яка мала бути продана позивачу. Однак, з урахуванням того, що право власності на таку електричну енергію до позивача не надійшло, безпідставними є висновки суду про належне виконання останнім умов договору.

Суд апеляційної інстанції враховує доводи позивача, викладені у його апеляційній скарзі з посиланням на правову позицію, що зазначена в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 915/878/16, що для з`ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції.

Так, за умовами Договору, а саме п. 2.6. Договору, визначено, що не пізніше 3-х робочих днів місяця наступного за місяцем, купівлі - продажу електричної енергії, Продавець зобов`язується направити Покупцю підписані та скріплені печаткою Продавця 2 примірники Акту купівлі - продажу електричної енергії, у яких зазначаються обсяги відпуску/відбору електричної енергії відповідно до зареєстрованих обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передачі.

Відповідно до п. 2.7. Договору Покупець відповідно до умов договору відображає приймання права власності на електричну енергію, надає, погоджує та підписує усі необхідні документи, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тобто, Акт купівлі - продажу електричної енергії є тим документом, на підставі якого покупець відображає факт переходу права власності на електричну енергію від продавця.

Так, Акти купівлі - продажу електричної енергії за Договором, складені Продавцем і Покупцем за період січень 2022 року - березень 2022 року відображають той місячний обсяг електричної енергії, що відпущений Продавцем Покупцю. Так, загальний обсяг електричної енергії, відпущений за Договором, згідно із Актами купівлі - продажу електричної енергії за період січень 2022 року - березень 2022 року загалом складає 1 464 МВт.год електричної енергії проти оплаченого Покупцем обсягу у розмірі 1 776 Мвт.год.

Таким чином, у справі відсутні належні та допустимі докази того, що оплачений Продавцем обсяг електричної енергії 312 МВт.год вартістю 748 800,00 грн., стягнення вартості якого є предметом первісного позову, був відпущений ПАТ «Центренерго» позивачу. Тобто, докази передачі товару (електричної енергії) Покупцю в обсязі, визначеному Договором та оплаченому Покупцем, відсутні.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні оцінив пункт 4.2. договору, в якому зазначається, що у разі невиконання продавцем (відповідач за первісним позовом) зобов`язань щодо відпуску обсягів електричної енергії, за умови відсутності у покупця (позивач за первісним позовом) заборгованості за цим договором, продавець зобов`язується повернути, у термін до 7-ми банківських днів після отримання продавцем обґрунтованої вимоги у письмовій формі, на поточний рахунок покупця, зазначений у розділі 10 даного договору, грошові кошти, сплачені покупцем на користь продавця, за обсяг електричної енергії у відповідному періоді відпуску/відбору.

Водночас, суд першої інстанції не врахував умови п. 3.7 договору, відповідно до якого у разі якщо сума здійсненої покупцем попередньої оплати перевищує вартість обсягу електричної енергії, вказану в акті купівлі-продажу, надлишок перерахованих грошових коштів зараховується як попередня оплата електричної енергії на наступний період відпуску/відбору або повертається покупцеві за його обґрунтованою вимогою, впродовж 7-ми банківських днів з дня надходження відповідної вимоги.

Тобто, п. 3.7. договору було визначено поняття «надлишок перерахованих грошових», як сума перевищення здійсненої Покупцем попередньої оплати над вартістю обсягу електричної енергії, вказану в акті купівлі-продажу; наслідки такого перевищення: зарахування надлишку перерахованих грошових коштів як попередня оплата електричної енергії на наступний період відпуску/ відбору або повернення покупцеві за його обґрунтованою вимогою, впродовж 7-ми банківських днів з дня надходження відповідної вимоги.

Тобто, Договір передбачає, зокрема, обов`язок Продавця з повернення передоплати у разі її перевищення над вартістю електричної енергії, вказаної в акті купівлі-продажу.

У спірному випадку колегія суддів враховує умови п. 4.5. договору, відповідно до якого наслідком відмови позивача від договірного обсягу електроенергії або його будь-якої частини є право Продавця (відповідача) розпорядитись таким обсягом електричної енергії на власний розсуд, в тому числі продати будь-яким третім особам.

У даному контексті колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вдався до помилкового дослідження настання форс-мажорних обставин та порядку їх повідомлення відповідно до п. 5.2. договору, з огляду на те, що приписи п. 3.7 договору не пов`язують виникнення у позивача права на повернення попередньої оплати електричної енергії із неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань за договором.

Більше того, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення попередньої оплати, не вказував таку підставу як форс - мажор.

Відповідно до ч 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд бере до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17У, відповідно до якої у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/5444/17 роблено висновок щодо застосування ст. 693 ЦК України. Верховний Суд зазначив, що зі змісту частин першої та другої статті 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Позивачем за первісним позовом 05.07.2022 направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів у сумі 748 800,00 грн. Дана вимога отримана Відповідачем за первісним позовом 07.07.2022. (а.с. 27 т.1)

А тому, оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази того, що оплачений Продавцем обсяг електричної енергії вартістю 748 800,00 грн. був відпущений ПАТ «Центренерго» позивачу, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 748 800,00 грн. (повернення попередньої оплати).

Стосовно нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Так, позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за загальний період з 01.04.2022 по 31.07.2022.

Відповідно до п. 3.7 договору у разі якщо сума здійсненої покупцем попередньої оплати перевищує вартість обсягу електричної енергії, вказану в акті купівлі-продажу, надлишок перерахованих грошових коштів зараховується як попередня оплата електричної енергії на наступний період відпуску/відбору або повертається покупцеві за його обґрунтованою вимогою, впродовж 7-ми банківських днів з дня надходження відповідної вимоги.

Як було встановлено вище, вимога про повернення коштів була вручена відповідачу 07.07.2022. Таким чином, останнім днем повернення коштів є 18.07.2022. Твердження апелянта про можливість нарахування 3 % річних та інфляційних витрат з 15.07.2022 колегія суддів відхиляє, оскільки п. 3.7. договору встановлений строк відліку саме 7 банківських, а не календарних днів.

А тому, здійснивши власний розрахунок 3 % річних з 19.07.2022 по 31.07.2022, колегія суддів дійшла до висновку, що обґрунтованим розміром 3 % річних є 861,63 грн.

Стосовно інфляційних втрат колегія суддів враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19, в якій зазначено, що якщо сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, то вона індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Тобто, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Оскільки у даному випадку нарахування інфляційних витрат здійснюється не за повний місяць а саме з 19.07.2022 по 31.07.2022, що не узгоджується з практикою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення інфляційних витрат.

Стосовно зустрічних позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 139 000,00 грн. колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції.

Як визначено ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.4. двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії від 06.10.2021 №20/21-256-РДД, у випадку повної або часткової відмови покупця (відповідач за зустрічним позовом) від відбору зазначеного у додатку №1 обсягу електричної енергії (що може проявлятися як в активних діях, так і у бездіяльності покупця) на відповідний період та (або) у разі порушення пункту 3.2. цього договору (внаслідок чого продавець припиняє відпуск або зменшує його обсяги згідно з пунктом 3.5 цього договору), покупець (відповідач за зустрічним позовом) зобов`язаний сплатити продавцю (позивач за зустрічним позовом) штраф у розмірі 10% вартості такого обсягу електричної енергії, від відбору якого відмовився покупець та/або відповідно від суми простроченої оплати.

У зв`язку із відмовою відповідача від відбору зазначеного у додатку № 1 обсягу електричної енергії, позивачем за зустрічним позовом було заявлено до стягнення 139 000,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1 частини 2 ст.17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", визначено, що Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Господарським судом обґрунтовано визначено, що НКРЕКП прийнято постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 №332.

НКРЕКП постановою від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" надано учасникам ринку електричної енергії настанови учасникам ринку електричної енергії, які є обов`язковими для застосування.

Так, пунктом 5 вказаної постанови (доповненим згідно постанови НКРЕКП від 27.02.2022 №333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Підпунктом 16 пункту 1 постанови №332 (доповненим згідно постанови №413 від 26.04.2022) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Відповідна постанова у вказаній частині не визнана недійсною в установленому порядку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вважає неправомірним застосування рекомендацій, зазначених у постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №322 від 25.02.2022, оскільки розрахунок штрафних санкцій (пені та штрафу) здійснено до 26.04.2022 з урахуванням даної постанови НКРЕКП, у той же час пункт 16 частини 1 постанови НКРЕКП від 26.04.2022 діє лише з моменту набрання чинності таких змін, тому стягнення штрафу, на думку позивача, відповідає вимогам чинного законодавства.

Однак, відповідні доводи колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

У подальшому Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738- IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено відповідні укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Колегія суддів зазначає, що постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зазначені у постанові №332 від 25.02.2022 (як у редакції від 25.02.2022, так і в редакції від 26.04.2022) щодо рекомендацій та зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", прийнятті саме у зв`язку із обставинами запровадження в Україні воєнного стану та саме для забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії.

Вказане цілком спростовує доводи апеляційної скарги позивача щодо неправомірного застосування судом першої інстанції постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022.

При цьому, Постанова НКРЕКП №413 від 26.04.2022, якою доповнено постанову №332 підпунктом 16 пункту 1, набрала чинності з дня її прийняття, проте, згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, норми вказаної постанови, з урахуванням формулювання пункту про розповсюдження його дії на увесь період воєнного стану, поширюють свою дію на спірні правовідносини сторін.

Крім того, вказаною постановою регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері.

Посилання позивача на те, що п.16 ч.1 відповідної постанови у відповідній редакції діє лише з моменту набрання чинності постановою НКРЕКП від 26.04.2022 №413, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідний пункт, з огляду на його зміст, розповсюджує свою дію на спірні правовідносини, а також враховуючи, що вимоги щодо стягнення нарахованої пені заявлені у жовтні 2022 року.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційним господарським судом враховані правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, в яких зазначено, зокрема, що положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України "про ринок електричної енергії".

З цих підстав, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову про стягнення 139 000,00 грн. штрафу.

Стосовно заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним у суді першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2022 позивачем було подано до суду першої інстанції заяву із назвою «про повернення судового збору», в якій в прохальній частині позивач за зустрічним позовом просив вирішити питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1337/ після подання ним до суду доказів їй приймання-передачі та доказів оплати, шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 244 ГПК України.

Так, до даної заяви позивачем за первісним позовом було долучено Договір про надання правової допомоги №5 від 11.07.2022 року, укладений між між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та «ПРОФЕСІЙНИМ АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС» (далі - Договір правової допомоги) та додаток № 5 від 11.07.2022 до Договору правової допомоги.

Пунктом 4.1. Договору правової допомоги встановлено, що розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін. Вартість та умови надання правової допомоги ОБ`ЄДНАННЯМ по кожному конкретному дорученню КЛІЄНТА визначається Сторонами у додатках до цього Договору.

Пунктом 3 додатку до Договору № 5 від 11.07.2022 передбачена вартість надання правової допомоги у суді першої інстанції складає суму 200 000,00 грн.

Відповідно до п. 5 додатку до Договору № 5 від 11.07.2022 акт про надання правової допомоги у господарській справі складається та направляється на підпис не пізніше наступного дня після ухвалення судом відповідної інстанції рішення по суті позовних вимог або про закриття провадження у справі/залишення позовної заяви без розгляду/затвердження мирової угоди тощо, а клієнт підписує такий акт протягом 3 робочих днів з дня отримання клієнтом такого акта.

Колегія суддів зазначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, рішення суду першої інстанції було ухвалено 02.02.2023.

Представник позивача був присутній у судовому засіданні 02.02.2023 при оголошенні судом першої інстанції вступної та резолютивної частини рішення, а тому у відповідності до ч 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен був подати докази на підтвердження розміру судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (тобто до 07.02.2023).

В той же час, позивач клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у встановлений строк не подав, а відповідні докази, а саме акти про надання правової допомоги, платіжні інструкції про перерахування коштів, додаткову угоду № 2 від 02.02.2023, додаток № 12 до договору долучив лише до матеріалів апеляційної скарги, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 01.05.2023.

Велика Палата у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на можливість поновлення процесуального строку на подачу доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Можливість поновлення процесуального строку на подачу доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу також підтверджено у пункті 24 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 918/853/20, в якій зазначено, що у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, учасник справи має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини восьмої статті 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, а в разі його пропуску - належним чином обґрунтувати поважність причин.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 119 ГПК України, вона передбачає право на поновлення пропущеного строку, встановленого законом, лише у випадку подачі учасником справи відповідної заяви з обґрунтуванням поважних причин пропуску такого строку.

Дана норма не передбачає права поновлювати пропущений строк з ініціативи самого суду.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, позивачем відповідної заяви про поновлення строку на подання доказів витрат на правничу допомогу подано не було.

Згідно із ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій. ( ч.4 ст.13 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неподання відповідних доказів (щодо розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи) протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

А тому, з огляду на те, що відповідні докази на понесення витрат на професійну правничу допомогу були подані з порушенням строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним у суді першої інстанції, підлягає залишенню без розгляду.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

За таких обставин справи, враховуючи вимоги та доводи сторін, апеляційна публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 підлягає залишенню без задоволення, тоді як апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" - підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 - скасуванню в частині первісних позовних вимог з прийняттям нового про часткове їх задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі № 911/1337/22 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" на рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі № 911/1337/22 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі № 911/1337/22 в частині первісних позовних вимог скасувати, ухваливши нове, яким первісні позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська область, Обухівський район, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" (04116, місто Київ, вулиця Старокиївська, будинок 14, ) 748 800,00 грн. попередньої оплати, 861,63 грн. 3 % річних, 11 244,92 грн. судового збору за подачу первісного позову.

4. В задоволенні решти позовних вимог первісного позову відмовити.

5. Рішення господарського суду Київської області від 02.02.2023 у справі № 911/1337/22 в частині зустрічних позовних вимог залишити без змін.

6. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська область, Обухівський район, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" (04116, місто Київ, вулиця Старокиївська, будинок 14, ) 13 493,91 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

7. Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.

8. Матеріали справи №911/1337/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2023.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук