ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 Справа № 917/654/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший дім", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський домобудівельний комбінат", м. Полтава

про стягнення 34 388,85 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший дім" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський домобудівельний комбінат" про стягнення 34 388,85 грн, у тому числі: 18000,00 грн основного боргу за товар, поставлений згідно з договором № ПЛ0920/03 від 24.09.2020 про постачання матеріалів будівельного призначення, 5937,36 грн - інфляційних, 9700,15 грн - пені, 751,34 грн - 3% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Ухвалою від 22.05.2023 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 22.05.2023 вважається врученою відповідачу 30.05.2023. Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 14.06.2023.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Ухвалою від 27.04.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

Ухвалою від 22.05.2023 суд відкрив провадження у справі № 917/654/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується наступним.

Відповідно до довідки від 22.05.2023 про доставку ухвали по системі Електронний суд позивач отримав ухвалу суду від 22.05.2023.

Відповідно до п. 2 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Отже, ухвала від 22.05.2023 доставлена позивачу в установленому порядку, що підтверджено довідкою із системи Електронний суд.

Ухвала від 22.05.2023 надсилалися на електронну пошту позивача, вказану ним у позові, 24.05.2023.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.05.2023, надіслана відповідачу на адресу: вул. Сінна, буд.2/49, м. Полтава, 36039, повернулася до суду з довідкою поштового відділення від 30.05.2023 про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 22.05.2023 вважається врученою відповідачу 30.05.2023.

За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський домобудівельний комбінат" зареєстроване за адресою: вул. Сінна, буд.2/49, м. Полтава, 36039.

На офіційному сайті Судової влади України 24.05.2023 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи.

Отже, сторони належно повідомлені про розгляд цієї справи у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший дім" (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавський домобудівельний комбінат" (далі відповідач, покупець) був укладений договір про постачання матеріалів будівельного призначення № ПЛ0920/03 від 24.09.2020 (далі Договір; а.с.10-12) з Додатковими угодам № 1 від 24.09.2020, № 2 від 28.12.2020, № 3 від 23.04.2021 (а.с.13-15).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник, на підставі замовлення покупця, зобов`язується передати у власність покупця матеріали будівельного призначення (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Згідно з п. 2.2. Договору в підтвердження прийняття замовлення постачальник протягом 2 (двох) банківських днів надає покупцю відповідний рахунок-фактуру.

Згідно з п. 2.6. Договору датою поставки товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній постачальника.

Відповідно до п. 3.2. Договору ціни включають вартість товару, тари, упакування, маркування, ПДВ. Транспортні витрати, у випадку доставки товару постачальником за адресою вказаною покупцем, також включаються у вартість товару. Ціни вказуються у рахунках-фактурах і накладних, а в необхідних випадках також у відповідних протоколах узгодження цін (специфікаціях). У випадку підписання сторонами протоколу (специфікації), він стає невід`ємною частиною даного договору. Накладна на кожну окрему партію товару, в цій поставляється за даним договором, визначає вартість кожної окремої партії товару в цілому. Усі видаткові накладні підписані сторонами починаючи з дати укладення даного договору до закінчення строку його дії є його невід`ємними частинами, навіть якщо у них не міститься посилання на цей договір.

Згідно з п.3.4. Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 23.04.2021, редакція якої діяла в момент поставки товару, який не сплачений покупцем) покупець на підставі виставленого постачальником рахунку здійснює оплату на умовах відстрочки платежу покупець повинен оплатити вартість поставленого товару не пізніше 10 календарних днів з дати поставки товару, вказаної в видатковій накладній. Оплата здійснюється у розмірі повної вартості поставленої партії.

Згідно з п. 3.7. Договору зобов`язання покупця з оплати товару (п. 3.4 Договору) вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4.4. Договору перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття покупцем партії товару в місці постачання.

У п. 4.5. вказано, що постачання товару і його прийняття оформлюється у видатковій накладній, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п.8.16 Договору цей договір набирає сили з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020. Відповідно до п.8.17 Договору у разі, якщо жодна зі сторін не заявить про свій намір розірвати договір не пізніше як за 20 календарних днів до моменту закінчення строку дії договору, договір вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний рік на тих самих умовах, які діяли на момент його укладання.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 21240,06 грн, що підтверджується двостороннє підписаними видатковими накладними: № П-ПД-006232/01 від 10.12.2021 на суму 6224,16 грн, № П-ПД-006371/01 від 20.12.2021 на суму 15015,90 грн (а.с. 16, 17).

У вказаних видаткових накладних зазначено, що товар постачається на підставі договору № ПЛ0920/03 від 24.09.2020 та за рахунками: № П-ПД-006232 від 10.12.2021 на суму 6224,16 грн, № П-ПД-006371 від 20.12.2021 на суму 15015,90 грн.

На оплату товару позивач виставив відповідачу рахунки № П-ПД-006232 від 10.12.2021 на суму 6224,16 грн, № П-ПД-006371 від 20.12.2021 на суму 15015,90 грн (а.с.51, 52).

Позивач у позові вказує, що розрахунки за товар відповідач проводив наступним чином.

Відповідач 08.12.2021 здійснив перерахування коштів позивачу у сумі 48 672,48 грн за платіжним дорученням № 801 (а.с.18) з призначенням платежу: оплата за матеріали різні згідно pax. П-ПД-005917 від 23.11.21, № 5925 від 23.11.2021, у т.ч. ПДВ 20% - 8112,08 грн).

26.08.2022 відповідач сплатив позивачу 4658,19 грн за платіжним дорученням № 73 з призначенням платежу: оплата за мат.різні згідно рах. П-ПД-006176 від 07.12.21, у т.ч. ПДВ 20% - 776,36 грн (а.с.19).

26.10.2022 відповідач сплатив позивачу 2000,00 грн за платіжним дорученням № 150 з призначенням платежу: оплата за мат.різні згідно рах. П-ПД-006176 від 07.12.21, у т.ч. ПДВ 20% - 333,33 грн (а.с.20).

Листом від 21.09.2022 вих № 2109/02 відповідач звернувся до позивача з проханням авансовий платіж сумі 239,35 грн згідно з рахунком-фактурою № П-ПД-005917 від 23.11.2021 вважати оплатою за ТМЦ згідно рахунку-фактури П-ПД-006232 від 10.12.2021 в сумі 239,35 грн. Авансовий платіж сумі 1000,71 грн згідно рахунку-фактури № П-ПД-006176 від 07.12.2021 вважати оплатою за ТМЦ згідно рахунку-фактури П-ПД-006232 від 10.12.2021 в сумі 1000,71 грн (а.с.21).

Листом від 03.11.2022 вих № 0311/01 відповідач звернувся до позивача з проханням авансовий платіж сумі 2000,00 грн згідно рахунку-фактури № П-Пд-006176 від 07.12.2021 вважати оплатою за ТМЦ згідно рахунку-фактури №П-ПД-006232 від 10.12.2021 в сумі 2000,00 грн (а.с.22).

Вказані відповідачем у листах зміни призначення платежів були враховані позивачем. Таким чином, відповідач сплатив за товар 3240,06 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 18000,00 грн.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 18000,00 грн основного боргу підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.5.5. Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 23.04.2021) при порушенні покупцем терміну оплати товару, визначеного п.3.4 даного договору, покупець, на першу вимогу постачальника, повинен сплатити постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який платиться пеня, від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення платежу, та сплатити всю суму боргу.

Відповідно до п.5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 23.04.2021) строк позовної давності за вимогами постачальника про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цих норм позивач заявив вимоги про стягнення 9700,15 грн пені, 751,34 грн 3% річних, 5937,36 грн - інфляційних (нарахування проведені по накладній від 10.12.2021 за періоди з 21.12.2021 по 21.03.2023, по накладній від 20.12.2023 за періоди 31.12.2021 - 21.03.2023); (а.с. 28-30).

Суд враховує, що 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (СOVID-19)", згідно якого Розділ IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України доповнено пунктом 7 такого змісту: "7. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19. спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 11.03.2020 № 211 з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин, який було продовжено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 та постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (далі - СOVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 було продовжено на всій території України дію карантину до 28 лютого 2021 року.

Надалі дія карантину продовжувалася постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 р. № 405, від 16.06.2021 р. № 611, від 11.08.2021 р. № 855, від 22.09.2021 № 981.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 № 928 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 09.12.2020 р. № 1236, якою продовжено карантин на всій території України до 31 грудня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 09.12.2020 р. № 1236, якою продовжено карантин на всій території України до ЗО квітня 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 09.12.2020 р. № 1236, якою продовжено на карантин всій території України карантин до 30 червня 2023 року.

Таким чином карантинні обмеження діють на даний час, а відтак, строки визначені статтею 232 Господарського кодексу України на цей час продовжені.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли в період карантину, закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, також припало на строк періоду карантину, який на даний час продовжено, отже строк нарахування неустойки не сплинув в силу п. 7 Розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України.

Після проведення перевірки розрахунку суд встановив, що належна до стягнення сума пені становить 9604,61 грн, а 3% річних - 742,32 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення пені та річних суд відхиляє за їх безпідставністю.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування інфляційних встановив, що заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 5937,36 грн інфляційних підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

За подання цього позову позивач сплатив 2684,00 грн судового збору за платіжною інструкцією від 21.03.2023 № 32996865 (а.с.9). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 22.03.2023 (а.с.42).

Із загальної суми позовних вимог, які задоволені судом, судовий збір належить сплачувати в розмірі 2684,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у сумі 2684,00 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський домобудівельний комбінат" (вул. Сінна, буд. 2/49, м. Полтава, Полтавська область, 36039; ідентифікаційний код 34502607) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший дім" (вул. Осипова, буд. 10, м. Одеса, 65048; ідентифікаційний код 35116943) 18000 грн 00 коп. основного боргу, 9604 грн 61 коп. пені, 5937 грн 36 коп. відшкодування інфляційних втрат, 742 грн 32 коп. - 3 % річних, 2684 грн 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 22.06.2023.

Суддя Т. М. Безрук