ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа№ 910/11384/20 (910/4715/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Доманської М.Л.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ «СП «Агродім»: Крищенко Л.В. - за ордером серія СВ № 1018869 від 12.01.2023.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) (суддя Пасько М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім»

про стягнення 514 972,93 грн

в межах справи № 910/11384/20

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) (суддя Пасько М.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» суму основного боргу в розмірі 295 396,78 грн, пеню в розмірі 114 121,64 грн, штраф в розмірі 29 539,68 грн, три відсотки річних в розмірі 20 491,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 55 423, 20 грн та судовий збір в розмірі 7 724, 59 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» (надалі - ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім», скаржник) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ТОВ «Торговий дім «Насіння» у задоволенні позову повністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2023 апеляційну скаргу ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_1 (головуючий суддя), судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі №910/11384/20 (910/4715/22), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11384/20 (910/4715/22).

01.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/11384/20 (910/4715/22).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/503/23 від 06.02.2023 у зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/11384/20 (910/4715/22).

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2023, апеляційну скаргу ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_1 (головуючий суддя), судді Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22), зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22); розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

23.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Торговий дім «Насіння» надійшов відзив на апеляційне скаргу, у відповідності до якого позивач просить суд, відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22).

01.03.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) призначено розгляд даної справи на 29.03.2023.

28.03.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Торговий дім «Насіння» надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника учасника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) відкладено розгляд даної справи на 26.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) оголошено перерву у даній справі до 10.05.2023.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/375/23 від 04.05.2023 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/11384/20 (910/4715/22).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 для апеляційної скарги ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Доманська М.Л.; розгляд апеляційної скарги ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) призначено на 14.06.2023.

08.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» надійшли пояснення.

09.05.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Торговий дім «Насіння» надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника учасника.

Представник ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» у судовому засіданні 14.06.2023 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ТОВ «Торговий дім «Насіння» у задоволенні позову повністю.

Представники позивача в судове засідання 14.06.2023 не з`явились, надіславши клопотання про розгляд справи без участі ліквідатора ТОВ «Торговий дім «Насіння».

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

14.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом, у провадженні господарського суду міста Києва у судовій процедурі ліквідації, введеній постановою від 29.07.2021, перебуває справа №910/11384/20 про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Насіння». Обов`язки ліквідатора банкрута виконує арбітражний керуючий Косякевич С.О.

У червні 2022 року ліквідатор ТОВ «Торговий дім «Насіння» звернувся до суду у межах справи №910/11384/20 про банкрутство позивача з позовом до ТОВ «СП «Агродім» про стягнення суми основного боргу в розмірі 295 396,78 грн., пені в розмірі 114 121,64 грн., штрафу в розмірі 29 539,68 грн., 3% річних в розмірі 20 491,63 грн., інфляційних втрат в розмірі 55 423,20 грн. та судового збору в розмірі 7 724,59 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним з ТОВ «Торговий дім «Насіння» договором №2-2201/пр3401 (далі - Договір) на поставку насіння сільськогосподарських культур та засобів захисту рослин (далі - товар).

За наслідками розгляду заявлених арбітражним керуючим вимог рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі №910/11384/20 (910/4715/22) позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 295396,78 грн., пеню в розмірі 114 121,64 грн., штраф в розмірі 29 539,68 грн., три відсотки річних в розмірі 20 491,63 грн., інфляційні втрати в розмірі 55 423,20 грн. та судовий збір в розмірі 7 724,59 грн.

Місцевий господарський суд при прийнятті даного рішення виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених у позові вимог у визначеному розмірі.

Відповідач з даним рішенням не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

За твердженням скаржника, судом першої інстанції прийнято рішення лише на підставі наданих позивачем доказів. В той час як додані відповідачем до відзиву на позовну заяву докази судом було залишено поза увагою та не надано їм жодної правової оцінки.

Більш того, як стверджує скаржник, свої зобов`язання за договором поставки відповідачем виконано у повному обсязі, як наслідок заборгованість, заявлена позивачем до стягнення, погашена, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»).

В силу положень процесуального законодавства рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються, а також яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У відповідності до ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Господарські суди повинні дотримуватись передбаченої статтями 234, 238 ГПК структури та послідовності викладення рішення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 238 ГПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної, а також резолютивної частин.

При цьому, у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) перелік обставин, які є предметом доказування у справі;

2) перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі;

3) висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів;

4) мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі;

5) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

6) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

7) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

8) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

В той же час, прийняте судом першої інстанції рішення за результатами розгляду позовної заяви не відповідає вимогам зазначених вище положень законодавства.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить стислого викладу суті заявлених позовних вимог та оцінки доданих до нього і наявних у справі доказів сторін, переліку доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотиви визнання доказів позивача більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, ніж докази відповідача; мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; з тексту рішення не вбачається, у який саме спосіб суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Приймаючи спірне рішення, господарський суд міста Києва з посиланням положення ГК України та ЦК України, які регулюють правовідносини поставки, обмежився лише вказівкою на те, що позивач виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі, здійснивши поставку товару відповідачу, що підтверджується товарними накладними, а відповідач, в свою чергу, порушив умови договору, не здійснивши повну оплату за поставку товару у визначений сторонами строк, а тому є підстави для задоволення позову.

За таких обставин, відсутність в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції мотивувальної частини та викладу обставин, встановлених судом першої інстанції, з посиланням на відповідні докази у справі, а саме належного дослідження обставин виконання сторонами договору поставки, позбавляє можливості всебічного, повного та об`єктивного перегляду такого рішення судом апеляційної інстанції, як наслідок оскаржуване відповідачем рішення суду від 29.12.2022 є таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права щодо дослідження всіх обставин справи у їх сукупності на підставі повного та всебічного розгляду справи та відповідного їх відображення у мотивувальній частині наведеного рішення.

Поряд з наведеним, судова колегія зазначає, що метою апеляційного перегляду справи є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи повторно. (Близька за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 904/3526/20, від 09.02.2022 у справі № 17/169-07, від 02.06.2022 у справі №905/1732/20, від 07.06.2022 у справі №922/605/15, від 08.11.2022 у справі №922/2315/16, від 29.11.2022 у справі №15/81, від 31.01.2023 у справі №903/64/22, від 28.02.2023 у справі №914/1661/20).

Отже, оскільки судом було розглянуто справу та зроблено висновки про задоволення позову у повному обсязі, суд апеляційної інстанції, користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, має дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки, тобто розглянути справу повторно.

Так, користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом під час перегляду справи в апеляційному порядку, досліджуючи матеріали справи та подану позовну заяву по суті заявлених в ній вимог, судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 22.01.2019 між ТОВ «Торговий дім «Насіння» та ТОВ «СП «Агродім» укладено договір №2-2201/пр3401 на поставку насіння сільськогосподарських культур та засобів захисту рослин.

Згідно з п. 1.1. Договору Позивач зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Відповідача (поставити) Товар, а Відповідач зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 2.1 Договору розгорнутий асортимент та кількість Товару, що постачається, визначаються у Додатках до цього Договору.

В силу п. 4.2 Договору допускається дострокова поставка Товару.

Ціна за одиницю Товару кожного найменування в національній валюті наводиться в Додатках до цього Договору (п. 5.1. Договору.)

За змістом п. 6.1 Договору строки оплати Товару встановлюється в додатках до Договору.

Пунктами 7.1.,7.2. Договору сторони узгодили, що поставка товару здійснюється на умовах та в місці поставки, визначених в Додатках до цього Договору. Насіння поставляється партіями. Перехід права власності на Товар відбувається в момент фактичної передачі Товару та підписання видаткових накладних на Товару.

Згідно з матеріалів позовної заяви, протягом січня-червня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено додатки №№1-12, 15-18 (далі - Додатки), в яких сторонами узгоджено асортимент, кількість та загальну вартість Товару.

Як стверджує позивач у позовній заяві, на підставі вищезгаданих Додатків позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 23 983 181,78 грн.

Однак, відповідач лише частково виконав грошове зобов`язання з оплати поставленого Товару на суму 22 485 809,43 грн, як наслідок, з урахуванням наданої відповідачу знижки на Товар на загальну вартість 1 201 975,57 грн, що підтверджується укладеними сторонами додатковими угодами №№1-5, позивач вказує про заборгованість відповідача у розмірі 295 396,78 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки позивачем також у позові заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 114 121,64 грн, штрафу в розмірі 29 539,68 грн, 3% річних в розмірі 20 491,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 55 423,20 грн.

Отже, до предмету доказування у даній справі належить питання наявності або відсутності заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки.

У відповідності до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, в силу ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Приписами ст. 74 наведеного кодексу встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом положень ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід також зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, при зверненні до суду з даним позовом на підтвердження своїх вимог позивачем до заяви додано лише копію Договору №2-2201/пр3401 від 22.01.2019 на поставку насіння сільськогосподарських культур та засобів захисту рослин з відповідними додатками та додатковими угодами до нього, а також копії податкових накладних.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Цей перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз викладеного свідчить, що за своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання.

Згідно з пунктами 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу (товару).

Самі лише податкові накладні та декларації не є безумовними доказами реальності здійснених господарських операцій з поставки товару, не можуть бути єдиними доказами на підтвердження факту реального постачання товару покупцю та його прийняття ним, та як докази можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі.

Визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, необхідно дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо. У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства. Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №927/833/18, від 21.09.2021 у справі №918/1026/20.

Крім того, суд враховує, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Отже, самі лише податкові накладні та декларації сторін (за відсутності інших доказів реального руху товарів) не є самостійними доказами на підтвердження вчинених господарських операцій, оскільки ці докази не пов`язані з фізичним переміщенням товару, не можуть свідчити про рух товару та виконання обов`язку постачальника з передачі товару покупцю, визначеного у статті 664 ЦК України, підтверджують лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції.

Разом з тим, як було зазначено вище, додані до позовної заяви податкові накладні складені позивачем самостійно, жодних первинних документів на підтвердження факту поставки товару відповідачу позивачем не надано, як і не надано доказів здійснення відповідачем часткових розрахунків за отриманий товар, на що посилається позивач у позовній заяві.

Більш того, зі змісту положень укладеного договору поставки (п.7.2) вбачається, що обов`язковою умовою на підтвердження факту поставки відповідачу товару є складання сторонами видаткових накладних.

Видаткова накладна використовується для обліку руху матеріальних цінностей усередині підприємства та їх відпуску господарствам свого підприємства, розташованим за межами його території, а також стороннім організаціям.

Окрім наведеного, слід зауважити, що поставка здійснювалась автомобільним транспортом, а тому первинним документом в такому випадку також є товарно-транспортна накладна, яка підтверджує факт перевезення товарів та як наслідок оформлення договірних відносин між контрагентами.

Проте, ані видаткових накладних з підписами представника відповідача, ані товарно-транспортних накладних з підписами вантажовідправника, отримувача вантажу та перевізника позивачем суду також не надано.

Таким чином, за висновками суду апеляційної інстанції позивачем при зверненні до суду з даним позовом, з огляду на надані ним до заяви документи, не доведено суду ані факту поставки товару відповідачу, ані наявності заборгованості відповідача перед ТОВ «Торговий дім «Насіння», що свідчить про недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами.

Разом з тим, дослідивши всю сукупність наявних у справі доказів, зокрема і наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, в тому числі: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, розрахунки коригування, платіжні доручення та податкові декларації на додану вартість відповідача, судом встановлено наступне.

Як було встановлено вище, спір у справі виник на підставі укладеного між позивачем та відповідачем 22.01.2019 договору №2-2201/пр3401 на поставку насіння сільськогосподарських культур та засобів захисту рослин.

В силу ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 2 ст. 173 ГК України визначено, що основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійснення господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Крім того, ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (п. 1 ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст. 610 Цивільного кодексу України.

З наявних у справі доказів вбачається, що протягом дії договору та на виконання його умов сторони укладали додатки до договору, в яких зазначено найменування, кількість, ціну, загальну вартість товару, що мав бути поставлений на користь відповідача, а також строки поставки та строки оплати.

Так, сторонами, зокрема, укладено:

- Додаток №1 від 22.01.2019, за яким позивач мав поставити відповідачу насіння кукурудзи ЕС КОНКОРД в кількості 485 міш. по ціні 2340,00 грн (без ПДВ) на суму 1 361 880,00 грн. Поставка на суму 1 361 880,00 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-0403-037 від 04.03.2019.

- Додаток №2 від 07.02.2019 про поставку насіння кукурудзи СИ Батанга укр 80К в кількості 456 міш. по ціні 2 102,43 грн (без ПДВ) та насіння кукурудзи СИ Батанга 80К в кількості 168 міш. по ціні 2 102,43 грн (без ПДВ) на загальну суму 1 574 299,58 грн. Поставка на суму 423 849,89 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-1303-011 від 13.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000001920 від 13.03.2019. Поставка на суму 1 150 449,70 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-2503-014 від 25.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000003113 від 25.03.2019.

- Додаток №3 від 07.02.2019 про поставку насіння кукурудзи Р8307 ФОРС ЗЕА в кількості 1 106 міш. по ціні 4 322,46 грн (без ПДВ) на суму 5 736 768,91 грн. Поставка на суму 2 365 250,11 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-2304-017 від 23.04.2019, а також товарно-транспортною накладною №000006567 від 23.04.2019. Поставка на суму 3 371 518,80 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-1604-003 від 16.04.2019, а також товарно-транспортною накладною №000005858 від 16.04.2019.

- Додаток №4 від 07.02.2019 про поставку насіння соняшнику Р64НН106 Круїзер в кількості 69 міш. по ціні 5 000,00 грн (без ПДВ) та насіння кукурудзи Р64НН106 Круїзер в кількості 176 міш. по ціні 5 000,00 грн (без ПДВ) на загальну суму 1 470 000,00 грн. Поставка на суму 414 000,00 грн підтверджується видатковою накладною №H-БП-0403-062 від 04.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000001105 від 04.03.2019. Поставка на суму 1 056 000,00 грн підтверджується видатковою накладною №H-БП-1103-023 від 11.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000001685 від 11.03.2019.

- Додаток №5 від 07.02.2019 про поставку насіння соняшнику НК Ферті 150К Круїзер в кількості 90 міш. по ціні 4 989,78 грн (без ПДВ) на суму 538 896,24 грн. Поставка на суму 538 896,24 грн підтверджується видатковою накладною №H-БП-2703-054 від 27.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000003614 від 27.03.2019.

- Додаток №6 від 07.02.2019 про поставку насіння кукурудзи Р8521 ФОРС ЗЕА в кількості 1 012 міш. по ціні 3 003,42 грн (без ПДВ) на загальну суму 3 647 353,25 грн. Поставка на суму 1 517 327,78 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-2703-044 від 27.03.2019. Поставка на суму 2 122 817,26 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-2803-011 від 28.03.2019 р. Поставка на суму 7 208,21 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-2304-016 від 23.04.2019, а також товарно-транспортною накладною №000006566 від 23.04.2019.

- Додаток №7 від 07.02.2019 про поставку насіння кукурудзи СИ ФОТОН 80К ФОРС ЗЕА в кількості 678 міш. по ціні 2488,00 грн (без ПДВ) на суму 2 024 236,80 грн. Поставка на суму 1 782 403,20 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-2903-003 від 29.03.2019. Поставка на суму 241 833,60 грн підтверджується видатковою накладною №H-БК-0104-003 від 01.04.2019, а також товарно-транспортною накладною №000003994 від 01.04.2019.

- Додаток №8 від 28.02.2019 про поставку насіння соняшнику НК Конді 150 Круїзер в кількості 198 міш. по ціні 4834,65 грн (без ПДВ) на суму 1 148 712,84 грн. Поставка на суму 1 148 712,84 грн підтверджується видатковою накладною №H-БП-0403-097 від 04.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000001103 від 04.03.2019.

- Додаток №9 від 05.03.2019 про поставку насіння соняшнику Субаро 150К Круїзер в кількості 184 міш. по ціні 3 839,55 грн (без ПДВ) на суму 847 772,64 грн. Поставка на суму 847 772,64 грн підтверджується видатковою накладною №H-KX-2703-052 від 27.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000003612 від 27.03.2019.

- Додаток №10 від 12.03.2019 про поставку Коронет 300SC, КС в кількості 890 л. по ціні 661,64 грн (без ПДВ), Солігор 425ЕС, КС в кількості 820 л. по ціні 535,11 грн (без ПДВ), Авіатор Хрго 225С, КС в кількості 820 л. по ціні 1 171,97 грн (без ПДВ) на загальну суму 2 386 398,24 грн. Поставка на суму 2 386 398,24 грн підтверджується видатковою накладною №H-BX-1303-132 від 13.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000001937 від 13.03.2019.

- Додаток №11 від 18.03.2019 про поставку Бутізан Стар, КС в кількості 590 л. по ціні 594,78 грн (без ПДВ) на суму 421 104,24 грн. Поставка на суму 421 104,24 грн підтверджується видатковою накладною №H-BX-1903-025 від 19.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000002428 від 19.03.2019.

- Додаток №12 від 21.03.2019 про поставку Альфа-Стандарт в кількості 10 л. по ціні 180,74 грн. (без ПДВ) на суму 585 597,60 грн. Поставка на суму 585 597,60 грн підтверджується видатковою накладною №H-KX-2503-001 від 25.03.2019, а також товарно-транспортною накладною №000001263 від 25.03.2019.

- Додаток №12 від 02.04.2019 про поставку насіння соняшнику Фламенко 150К Крузер в кількості 242,0 міш. по ціні 3270,63 грн (без ПДВ) на суму 949 790,95 грн. Поставка на суму 949 790,95 грн підтверджується видатковою накладною №Н-БП-0304-058 від 03.04.2019.

- Додаток №15 від 03.05.2019 про поставку Церон 480SL,PK в кількості 360 л по ціні 369,75 грн (без ПДВ) та Коронет 300SC, КС в кількості 90 л по ціні 584,84 грн (без ПДВ) на загальну суму 222 894,72 грн. Поставка на суму 222 894,72 грн підтверджується видатковою накладною №H-BK-0305-056 від 03.05.2019.

- Додаток №17 від 19.06.2019 про поставку Коронет 300SC, КС в кількості 105 л по ціні 579,79 грн (без ПДВ) на суму 73 053,54 грн. Поставка на суму 73 053,34 грн підтверджується видатковою накладною №H-BX-1906-059 від 19.06.2019.

- Додаток №18 від 21.06.2019 про поставку насіння озимого ріпаку НК Технік Круізер в кількості 110 міш. по ціні 2 370,60 грн. (без ПДВ) на суму 312 919,20 грн. Поставка на суму 312 919,20 грн підтверджується видатковою накладною №H-БР-1107-001 від 11.07.2019, а також товарно-транспортною накладною №000010514 від 11.07.2019.

- Додаткова угода №1 від 30.05.2019 про надання знижки за дострокову оплату у розмірі 412 113,24 грн.

Коригування вартості на суму - 26 319,90 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-3005-048 від 30.05.2019.

Коригування вартості на суму - 71 794,80 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-2905-005 від 30.05.2019.

Коригування вартості на суму - 15 114,60 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-2905-004 від 30.05.2019.

Коригування вартості на суму - 111400,20 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-2905-003 від 30.05.2019.

Коригування вартості на суму - 85 117,50 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-2905-002 від 30.05.2019.

Коригування вартості на суму - 33 680,70 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-2905-001 від 30.05.2019.

- Додаткова угода №2 від 04.06.2019 р. про надання знижки за дострокову оплату у розмірі 360 630,25 грн.

Коригування вартості на суму - 52 986,48 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-31.05-003 від 04.06.2019.

Коригування вартості на суму - 71 902,08 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-3105-002 від 04.06.2019.

Коригування вартості на суму - 26 490,24 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-3105-001 від 04.06.2019.

Коригування вартості на суму - 149146,40 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-0406-001 від 04.06.2019.

- Додаткова угода №3 від 13.08.2019 про надання знижки за дострокову оплату у розмірі 43 707,60 грн.

Коригування вартості на суму - 36 423,00 грн (без ПДВ) підтверджується розрахунком коригування №РК-1308-001 від 13.08.2019.

- Додаткова угода №4 від 18.08.2019 про надання знижки за дострокову оплату у розмірі 58 800,00 грн.

Коригування вартості на суму - 13 800,00 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-0808-006 від 15.08.2019.

Коригування вартості на суму - 35 200,00 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-1508-001 від 15.08.2019.

- Додаткова угода №5 від 18.12.2019 про надання знижки за дострокову оплату у розмірі 326 530,08 грн.

Коригування вартості на суму - 26 640,90 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-1301-001 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 12 159,00 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-1301-002 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 80 654,70 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-1301-003 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 10 943,10 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-1301-004 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 24 702,00 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-1301-005 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 32 706,30 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-1301-006 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 22 696,80 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №РК-1301-007 від 13.01.2020.

Коригування вартості на суму - 61 605,60 грн (без ПДВ) підтверджується Розрахунком коригування №PK-1301-008 від 13.01.2020.

Судом також встановлено, що за поставлений позивачем товар відповідач розрахувався, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями:

- № від 04.04.2019 на суму 200 000,00 грн.

- № від 09.04.2019 на суму 400 000,00 грн.

- № від 11.04.2019 на суму 100 000,00 грн.

- № від 16.04.2019 на суму 249 790,95 грн.

- № від 11.05.2019 на суму 222 894,72 грн.

- № від 30.05.2019 на суму 1 259 739,00 грн.

- № від 30.05.2019 на суму 498 479,40 грн.

- № від 30.05.2019 на суму 1 872 419,04 грн.

- № від 30.05.2019 на суму 389 520,36 грн.

- № від 30.05.2019 на суму 1 062 559,08 грн.

- № від 04.06.2019 на суму 784 188,86 грн.

- № від 04.06.2019 на суму 1 456 228,79 грн.

- № від 04.06.2019 на суму 2 207 422,56 грн.

- № від 11.06.2019 на суму 541 695,60 грн.

- № від 25.06.2019 на суму 73 053,54 грн.

- № від 09.07.2019 на суму 312 919,20 грн.

- № від 13.08.2019 на суму 194,40 грн.

- № від 15.08.2019 на суму 1 411 200,00 грн.

- № від 29.10.2019 на суму 5000 000,00 грн.

- № від 26.11.2019 на суму 736 768,91 грн.

- № від 26.11.2019 на суму 7 208,21 грн.

- № від 29.11.2019 на суму 3 640 145,04 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що загальна вартість поставленого згідно вказаних вище документів товару складає 23301678,76 грн.

При цьому, надана позивачем відповідачу знижка на поставлений товар складає загальну суму 1201781,17 грн та узгоджена відповідними додатковими угодами, підписаними та скріпленими печатками сторін.

На підставі підрахунку коштів, сплачених згідно наданих суду платіжних доручень, встановлено, що відповідачем сукупно оплачено товар на загальну суму 22 426 427,67 грн.

Отже, з урахуванням наданої знижки, здійснивши власний розрахунок наявної у відповідача заборгованості, колегія суддів зазначає про повну оплату відповідачем отриманого товару та, більш того, наявність переплати у розмірі 326 530,08 грн (23 301 678,76 - 1 201 781,17 - 22 426 427,67).

Поряд з цим, суду апеляційної інстанції разом із відповіддю на відзив на апеляційну скаргу відповідачем надано виписку по банківському рахунку, згідно якого 30.01.2020 позивачем було повернуто ТОВ «СП «Агродім» надлишково сплачені кошти у розмірі 326 530,08 грн.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку судова колегія враховує, що завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).

У визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станкевич проти Польщі»).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Таку правову позицію висловив Верховний Суду у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»).

Вищенаведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у своїй постанові від 30.11.2021 по справі №910/21182/15 (910/16832/19).

За ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням вважає, що надані ТОВ «СП «Агродім» та наявні у справі докази у їх сукупності на підтвердження обставин відсутності у нього заборгованості перед позивачем у зв`язку із повної оплатою отриманого від позивача товару є більш вірогідними, ніж докази на підтвердження протилежних доводів позивача щодо наявності у відповідача такої заборгованості, а тому, беручи до уваги встановлені судом апеляційної інстанції обставини, дійшла висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ТОВ «ТД «Насіння» у зв`язку з її недоведеністю, необґрунтованістю та безпідставністю.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, наведених вище фактичних обставин справи, які встановлені судом апеляційної інстанції, не врахував, чим допустив неповне дослідження обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволення позовної заяви.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Трофимчук проти України» зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку наявним у справі доказам, обставинам справи і доводам скаржника та встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

В силу положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «СП «Агродім», скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі №910/11384/20 (910/4715/22) та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати апелянта з оплати судового збору у розмірі 11 586,89 грн за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на ТОВ «Торговий дім «Насіння» шляхом їх стягнення на користь ТОВ «СП «Агродім».

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/11384/20 (910/4715/22) скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» (03150, місто Київ, вул. Предславинська, 34-Б, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» (16520, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Городище, вул. Перемоги, 79, ідентифікаційний ) судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 11 586 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн 89 коп.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу № 910/11384/20 (910/4715/22) повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 23.06.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді М.Л. Доманська

Б.М. Грек