РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2023Справа № 910/3210/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсолар"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 11 193 336,61 грн

за участі представників:

від позивача - Черненко Ю.С.;

від відповідача - Зінченко О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінсолар" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 11 193 336,61 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 9865/02 від 21.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсолар" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального, призначено дату підготовчого засідання та встановлено строки надання процесуальних документів.

Відповідачем у справі 23.03.2023 через відділ діловодства надано суду відзив, яким заперечено вимоги повністю з огляду на правове регулювання відносин в енергетиці під час воєнного стану.

Відповідачем 27.03.2023 через відділ діловодства суду надано три окремі письмові клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача Кабінет Міністрів України; Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Приватне акціонерне товариство «Національна компанія «Укренерго». У задоволенні клопотань судом відмовлено протокольною ухвалою від 28.03.2023 з огляду на недоведеність можливого впливу рішення у даній справі на права чи законні інтереси визначених відповідачем осіб.

Позивачем 28.03.2023 через відділ діловодства суду заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з несвоєчасним отриманням адвокатом відзиву та клопотання про продовження процесуального строку надання відповіді на відзив. Протокольною ухвалою від 28.03.2023 судом продовжено строк надання відповіді на відзив до 10.04.2023, продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 25.04.2023.

У підготовчому засіданні 25.04.2023 представником позивача заявлено клопотання про оголошення перерви для ознайомлення з наданими відповідачем документами, яке судом задоволене. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.05.2023.

Відповідачем 28.03.2023 через відділ діловодства суду заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки та трьох процентів річних.

Позивачем 03.04.2023 надано суду відповідь на відзив, яким заперечено доводи відповідача.

Відповідачем 20.04.2023 надано суду заперечення на відповідь на відзив.

Позивачем 23.05.2023 надано суду заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки та трьох процентів річних.

У судовому засіданні 23.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.06.2023.

У судовому засіданні 20.06.2023 оголошено вступну та резолютивні частини рішення у справі.

Врахувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивачем у справі та Державним підприємством «Енергоринок» укладено 21.08.2013 договір №9865/02 купівлі-продажу електричної енергії, що виробляється позивачем.

Позивачем у справі, відповідачем та Державним підприємством «Енергоринок» укладено 30.06.2019 додаткову угоду №174/01 до договору №9865/02 від 21.08.2013, якою змінено покупця електричної енергії та викладено умови договору у новій редакції (змінено статті 1-10 договору статтями 1-8 у новій редакції).

Додатковою угодою № 1240/01/20 від 23.04.2020 позивач та відповідач дійшли згоди статті 1-7 договору викласти у новій редакції, яка фактично повністю відповідає умовам типового договору про купівлю електроенергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також - НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641.

Пунктом 1.1. договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) визначено, що за цим договором продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також - НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804.

Відповідно до пункту 2.1. договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України "Про ринок електричної енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачам, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Пунктом 2.3. договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) визначено, що продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

За умовою пункту 2.5. договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачам (пункт 3.1 договору №9865/02 в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020).

За правилами пунктів 3.2 та 3.3 договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам.

Пунктом 10.1 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 641 від 26.04.2019, встановлено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцю із забезпеченням йому пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до пункту 10.4 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 641 від 26.04.2019, після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Пунктом 4.5 договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) встановлено обов`язок відповідача купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію та у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.

За умовою пункту 4.6 укладеного сторонами у справі договору відповідач несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня й розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати.

За твердженням позовної заяви відповідачем на час звернення до суду не проведено розрахунок у повному обсязі за придбану у позивача електричну енергію у жовтні 2021 та у травні - липні 2022 року.

Відповідно до підписаних представниками сторін у справі актів купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2021, від 31.05.2022, від 30.06.2022 та від 31.07.2022 загалом відповідач мав сплатити позивачу 12 940 367,48 грн.

Фактично відповідачем за цими актами перераховано позивачу лише 3 960 183,24 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень відповідача.

Таким чином, відповідачем не сплачено 8 980 184,24 грн.

Відповідачем факт наявності боргу у визначеному позивачем та підтвердженому наявними у матеріалах справи доказами не спростовано, натомість, відповідно до його висновків (викладених на сторінці 5 відзиву) розрахунки за електричну енергію жовтня 2021 року та травня-липня 2022 року ним здійснюються з повним врахуванням положень наказів центрального органу виконавчої влади - Міністерства енергетики України.

Відповідно, відповідач посилається до правового регулювання статті 599 Цивільного кодексу України: зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд не може погодитись з доводами відповідача у цій частині, оскільки належним виконанням основного зобов`язання покупця за договором купівлі-продажу є сплата у повному обсязі вартості придбаного ним товару. Сплату лише 30% вартості придбаного товару не може бути визнано належним виконанням, що припиняє зобов`язання зі сплати решти 70% вартості.

Крім того, суд не може погодитись і з доводами відповідача в частині виконання ним наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022 як на підставу припинення зобов`язань, оскільки цей підзаконний акт ненормативної дії (відповідно до пунктів 1 та 2 його дія поширюється виключно на відповідача у справі) ніяким чином не обмежує право позивача на отримання повної вартості проданої енергії, встановлене укладеним сторонами у справі договором.

За своєю правовою природою укладений сторонами у справі договір №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020) є господарсько-правовим договором, яким врегульовано саме господарсько-правові відносини його учасників.

Відповідно до статті 1 Господарського кодексу України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Частиною другою статті 4 Господарського кодексу України встановлено, що особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом (частина перша статті 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (частина перша статті 179 Господарського кодексу України).

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (частина третя статті 173 Господарського кодексу України).

Наведені норми позитивного права фактично встановлюють загальне правило обов`язковості виконання прийнятого за укладеним договором зобов`язання.

За позитивно-правовими приписами частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію.

Враховуючи наведені вимоги законодавства, судом встановлено, що відповідачем допущено господарське правопорушення в частині прострочення виконання грошового зобов`язання за укладеним сторонами у справі договором №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020). Сума простроченого боргу відповідача перед позивачем складає 8 980 184,24 грн.

Встановивши наявність у позивача права на отримання заборгованості за договором та наявність у відповідача кореспондованого зобов`язання суд задовольняє позовну вимогу про стягнення 8 980 184,24 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Вимога про стягнення суми боргу з урахуванням інфляційних втрат позивачем не заявлялась.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення відповідачем зобов`язання з повної плати вартості придбаної енергії у розмірі 120 344,77 грн.

Відповідачем заявлене клопотання про зменшення нарахованої відповідачем суми з огляду на бойові дії та вкрай тяжкий стан енергоринку.

Передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати стягнення грошового боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат має компенсаційний характер і не є штрафною санкцією за порушення зобов`язання. Відповідно, суд позбавлений будь-якої правової можливості впливати на розмір відповідно заявленої вимоги за умови арифметичної вірності проведеного позивачем розрахунку.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено його право на отримання 3% річних у більшому, ніж заявленому ним розмірі. Виходячи з принципу диспозитивності судового розгляду справи, Господарський суд міста Києва задовольняє вимогу позову про стягнення з відповідача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 8 980 184,77 грн.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (стаття 217 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

За позитивно-правовими приписами частини другої статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 464 194,7 грн. та 628 612,9 грн. штрафу.

Судом встановлено наявність права позивача на отримання пені та штрафу за прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості придбаної електроенергії, яке встановлене пунктом 4.6 укладеного сторонами у справі договору №9865/02 (в редакції додаткової угоди № 1240/01/20 від 23.04.2020).

У той же час, суд не може залишити поза увагою і доводи відзиву та клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд має погодитись з доводами відповідача, що позивачем взагалі не заявлено про наявність у нього збитків, що стали наслідком прострочення часткового виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Судом також прийнято до уваги доводи відповідача в частині вкрай негативного стану енергетичного сектору країни, який спричинено військовою агресією та масованими обстрілами об`єктів енергетики.

Крім того, судом прийнято до уваги і доводи відповідача в частині визначення вартості придбаної енергії за «зеленим» тарифом, який є спеціальним видом тарифів, що дозволяє виробнику здійснювати продаж за підвищеною відносно ринку ціною.

Наведені відповідачем обставини суд визнає винятковими виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу.

Вирішуючи спір у цій частині заявлених у позові вимог, з урахуванням ступеню виконання зобов`язання та причин його невиконання у повному обсязі, суд встановив наявність розумної необхідності скористатись наданим статтями 233 Господарського кодексу України та статтею 551 Цивільного кодексу України правом та відмовити у задоволенні вимог про стягнення пені та штрафу з відповідача.

Застосування встановлених статтями 233 та 551 виняткових заходів у даному випадку не призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Виходячи з наведеного, суд відмовляє у задоволенні вимог позову в частині стягнення пені та штрафу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсолар" (24710, Вінницька обл., Піщанський р-н., с. Трибусівка, вул. Центральна, 7, ідентифікаційний код 37908677) заборгованість у розмірі 8 980 184 (вісім мільйонів дев`ятсот вісімдесят тисяч сто вісімдесят чотири) грн 24 коп., 3% річних у розмірі 120 344 (сто двадцять тисяч триста сорок чотири) грн 77 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 167 900 (сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот) грн 05 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 26.06.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк