ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"16" червня 2023 р. Cправа № 902/236/23
Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,
за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
про стягнення 3 242,38 гривень
за участю представників:
від позивача - адвокат Цулаія Г.З., згідно ордеру (у режимі відеоконференції)
від відповідача - не з`явився
У провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Шамшуріна М.В.) перебувала справа № 902/236/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" до Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Вапнярка водоканал" про стягнення 99 573,78 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору № 28.11.2022-11Е від 30.11.2022 року про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі: 96 331,40 гривень заборгованості за не оплачену електричну енергію, 3 058,85 гривень пені та 183,53 гривень 3% річних.
Ухвалою від 25.04.2023 року судом закрито провадження у справі № 902/236/23 в частині стягнення 96 331,40 гривень заборгованості на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.
З урахуванням закриття судом провадження в частині вимог про стягнення 96 331,40 гривень основного боргу, предметом розгляду у справі № 902/236/23 є вимоги про стягнення 3 242,38 гривень, у тому числі 3 058,85 гривень пені, 183,53 гривень 3% річних та відшкодування судових витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
23.05.2023 судом ухвалено рішення по справі. Відповідно до статті 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу призначено судове засідання на 06.06.2023 о 14:30 год. та встановлено позивачу строк (п`ять днів після ухвалення рішення суду) для подання суду доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу.
25.05.2023 до суду від представника позивача надійшла заява № б/н від 25.05.2023 (вх. № 01-34/4989/23 від 25.05.2023) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень з доказами на підтвердження цих витрат.
У судовому засіданні 06.06.2023 суд постановив ухвалу про задоволення клопотання представника позивача про оголошення перерви для надання доказів направлення поштовим зв`язком заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідачу та про оголошення перерви у судовому засіданні з вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у справі № 902/236/23 до 16.06.2023 о 10:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.
06.06.2023 до суду від представника позивача надійшла заява № б/н від 06.06.2023 (вх. № 01-34/5352/23 від 06.06.2023) про долучення доказів надіслання відповідачу заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
15.06.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 01-34/5639/23 від 15.06.2023) про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
15.06.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 01-34/5638/23 від 15.06.2023) про оголошення перерви у справі.
На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача.
Відповідач правом участі у судовому засіданні уповноваженого представника не скористався, про дату, час та місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 07.06.2023, яку було надіслано за адресою його місцезнаходження згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та на відому суду електронну адресу. Ухвалу від 07.06.2023 року отримано відповідачем 07.06.2023, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Про обізнаність із датою, часом та місцем розгляду заяви свідчить також клопотання відповідача (вх. № 01-34/5638/23 від 15.06.2023 року).
У судовому засіданні 16.06.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні, яку занесено до протоколу судового засідання.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судові засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді заяви і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представника відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень у справі № 902/236/23, клопотав про її задоволення у повному обсязі.
За наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, у судовому засіданні 16.06.2023 року, суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення.
На оголошення вступної та резолютивної частин додаткового рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина додаткового рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 3 частини 1, частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з нормами частини 3 статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Позивачем у позовній заяві зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, передбачений п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України складається з суми сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті до закінчення судових дебатів у справі представником позивача зроблено заяву, що докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
23.05.2023 року Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі № 902/236/23, відповідно до якого позов задоволено у повному обсязі.
Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано до суду 25.05.2023 року разом із заявою № б/н від 25.05.2023 (вх. № 01-34/4989/23 від 25.05.2023) про відшкодування витрат на правничу допомогу.
У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.
Розглянувши вказану заяву, докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, судом враховане таке.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України.
Відповідно до положень статей 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру;
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до вимог частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що згідно ордеру серії АО № 1081760 від 13.02.2023, виданого адвокатським об`єднанням "Цулаія, Горбатенко та партнери" представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" у справі № 902/236/23 здійснював адвокат Цулаія Георгій Зурабович.
Позивачем з дотриманням вимог, передбачених частиною 8 статті 129 ГПК України, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надіслано до суду 25.05.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додано копію договору про надання правової допомоги № 02/133 від 10.02.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" (клієнт) та адвокатським об`єднанням "Цулаія, Горбатенко та партнери" (АО "ЦГП"), копію додатку № 1 (3) до договору про надання правової допомоги № 02/133 від 10.02.2023, копію рахунку на оплату № 8 від 13.02.2023, копію платіжного доручення № 1399 від 16.02.2023, копію акту надання послуг № 11 від 24.05.2023 до договору № 02/133 від 10.02.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру серії АО № 1081760 від 13.02.2023 року.
Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правової допомоги № 02/133 від 10.02.2023 (далі - договір) клієнт доручає, а АО "ЦГП" приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Клієнт зобов`язується виплатити АО "ЦГП" гонорар за надання правової допомоги, передбаченої в п. 1.2. цього договору та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору.
Згідно пункту 1.2. договору АО "ЦГП" погоджується надавати клієнту таку правову допомогу:
- здійснювати захист прав, свобод і законних інтересів клієнта, його працівників та службових осіб, як підозрюваних, обвинувачених, підсудних, засуджених, виправданих, осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні використовуючи всі процесуальні і професійні права та засоби захисту, передбачені КПК України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України;
- надавати клієнту, його працівникам та службовим особам правову допомогу у виді: участі при проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що проводяться у володінні (житлі чи нежитловому приміщенні) клієнта, або які іншим чином обмежують права, свободи та законні інтереси клієнта, незалежно від правового статусу клієнта у кримінальному провадженні; надання клієнта правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, складання та подання до органів державної влади заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень;
- здійснювати представництво клієнта для забезпечення реалізації його прав і обов`язків: в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення; а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що за надання правової допомоги клієнт (або особа, якій доручено клієнтом здійснити оплату правових послуг) зобов`язується виплатити АО "ЦГП" гонорар протягом 3-х днів з дня пред`явлення рахунку на оплату послуг. Гонорар є формою винагороди АО "ЦГП" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту та поверненню не підлягає. Розмір гонорару визначено за спільною домовленістю АО "ЦГП" та клієнта в додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до пункту 4.3. договору АО "ЦГП" приступає до виконання своїх обов`язків, визначених цим договором, після сплати гонорару відповідно до умов п. 4.1. цього договору. За домовленістю сторін, з метою невідкладного надання правової допомоги для запобігання порушенню прав і законних інтересів клієнта АО "ЦГП" може приступити до виконання своїх обов`язків до сплати гонорару відповідно до умов п. 4.1. цього договору.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Даний договір укладений на строк до 01.01.2026 року (пункти 7.1., 7.2. договору).
13.02.2023 адвокатським об`єднанням "Цулаія, Горбатенко та партнери" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" рахунок на оплату № 8 від 13.02.2023 на оплату надання правової допомоги за договором № 02/133 від 10.02.2023 у розмірі 15 000,00 гривень.
16.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" та адвокатським об`єднанням "Цулаія, Горбатенко та партнери" укладено додаток № 1 (3) до договору № 02/133 про надання правової допомоги від 10.02.2023 року, згідно якого за надання правової допомоги, а саме за надання консультацій, вивчення документів клієнта, підготовку та подання документів в інтересах клієнта, з питань, що стосуються правової допомоги у судовій справі № 902/236/23 в суді першої інстанції клієнт (або особа, якій доручено клієнтом здійснити оплату правових послу і адвоката) зобов`язується виплатити АО "ЦГП" гонорар. Гонорар є формою винагороди АО "ЦГП" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту на підставі договору № 02/133 та поверненню не підлягає. Розмір гонорару визначено в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, за спільною домовленістю АО "ЦГП" та клієнта.
Згідно платіжного доручення № 1399 від 16.02.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" сплачено на користь АО "ЦГП" 15 000,00 гривень із зазначенням у графі призначення платежу оплата за надання правової допомоги згідно договору № 02/133 від 10.02.2023, рахунку № 8 від 13.02.2023.
24.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" (замовник) та адвокатським об`єднанням "Цулаія, Горбатенко та партнери" (виконавець) підписано акт надання послуг по договору 02/133 від 10.02.2023, за змістом якого виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): підготовка пошук та аналіз актуальної судової практики, формування позиції на підставі аналізу норм права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, - підготовка та подання до Господарського суду Вінницької області позовної заяви до Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Вапнярка водоканал" про стягнення 99 573,78 грн., - підготовка та направлення клопотання про закриття провадження у справі в частині по справі № 902/236/23, - підготовка та направлення клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу по справі № 902/236/23, - підготовка та направлення заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцїї по справі № 902/236/23, - складення та направлення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу по справі № 902/236/23.
Вартість наданих виконавцем послуг становить 15 000,00 гривень.
Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із поданих позивачем доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що вартість правничих витрат визначена сторонами у фіксованому розмірі та складає 15 000,00 гривень.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи № 902/236/23 у сумі 15 000,00 гривень.
Частинами 4-6 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою - шостою статті 126, частинами п`ятою - дев`ятою статті 129 ГПК України, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до стягнення з урахуванням того, чи були такі витрати пов`язані зі справою та чи була їх сума обґрунтованою.
У поданому до суду клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідач зазначає, що витрати у розмірі 15 000,00 гривень пов`язані із розглядом справи № 902/236/23, разом з тим відповідач вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є неспівмірний із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.
Відповідач зазначає також, що акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням наведеного відповідач просить частково задовольнити вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., що на думку відповідача відповідатиме вимогам співмірності та розумності.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене статтею 129 ГПК України. Зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
У частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
У зв`язку із наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статі 129 цього Кодексу.
Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених частиною четвертою статті 129 ГПК України.
Верховний Суд у постанові від 22.12.2022 року у справі №903/643/21 дійшов висновку, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у ч. 5-7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (з власної ініціативи), так і в ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (за клопотанням сторони).
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Щодо клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на неспівмірність розміру витрат на правову допомогу порівняно зі складністю цієї справи, суд дійшов висновку про обгрунтованість доводів відповідача у цій частині, у зв`язку з чим клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Cудові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу мають бути безпосередньо пов`язаними з розглядом справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
У разі якщо суд дійде висновку щодо зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то в судовому рішенні повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, 01.06.2022 року у справі № 914/4/20.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, об`ємом та часом виконаних робіт суд констатує, що предметом спору у цій справі була вимога про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію, неустойки та нарахувань згідно статті 625 Цивільного кодексу України та умов договору.
За своєю категорією (стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу) ця справа не є спором значної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом, обмежується аналізом доказів щодо поставки електроенергії, чітко врегульована нормами права, умовами договору і не потребувала великого обсягу юридичної та технічної роботи з урахуванням незмінності правової позиції позивача впродовж розгляду справи, а також тієї обставини, що відповідачем позовні вимоги в частині суми основного боргу було погашено під час розгляду справи у суді.
У контексті цієї справи, розмір ціни позову не впливає на складність справи, оскільки такий розмір залежить лише від суми заборгованості та від періоду розрахунку неустойки та нарахувань (відсотки річних) в межах заявлених позивачем позовних вимог.
Суд звертає увагу, що акт надання послуг, підписаний позивачем та адвокатом не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 15 000,00 гривень не відповідають критерію розумності їх розміру та не є співмірними зі складністю справи, об`ємом та часом виконаних робіт.
Разом з тим, суд не спростовує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює зазначені обставини з точки зору можливості покладення таких витрат у заявленому розмірі на іншу сторону по справі (відповідача).
З огляду на викладене, зважаючи на правову позицію відповідача, викладену у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення з відповідача з 15 000,00 гривень до 10 000 гривень, у зв`язку з чим у задоволенні заяви в частині стягнення 5 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу cлід відмовити.
Положеннями частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 23.05.2023 року у справі № 902/236/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" до Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Вапнярка водоканал" задоволено у повному обсязі, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 13, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. У задоволенні заяви в частині стягнення 5 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
5. Згідно з приписами частини 1-2 статті 241 ГПК України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Копію додаткового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку на відому суду електронну адресу: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_4, представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2, представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 23 червня 2023 року
Суддя Шамшуріна М.В.
1 - до справи;