РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023Справа № 910/5396/23

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва"

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 2878,76 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2023 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч вимог Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 3 жовтня 2007 р., відповідачем протягом жовтня 2018-квітня 2019 років та жовтня 2019-квітня 2020 років було допущено бездоговірне споживання теплової енергії (самовільне підключення водорозбірних пристроїв гарячого водопостачання), а саме теплоносій використовувався на власні потреби персоналом дільниці № 2 підприємства відповідача в підвальному приміщенні житлового будинку по вул. Петропавлівська, 47-А у м. Києві.

Комісією з розгляду актів про порушення було прийнято рішення, оформлене протоколом № 2 від 16 червня 2020 р. про розрахунок споживання безпосереднього розбору теплоносія із системи центрального опалення з жовтня 2018-квітень 2019 років та жовтня 2019-квітня 2020 років у загальному розмірі 1990,17 грн., про що складено акт про порушення № 21-06/2020 від 2 червня 2020 р.

Посилаючись на те, що відповідач вартість самовільно спожитої теплової енергії не оплатив, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 1990,17 грн. боргу, 744,32 грн. борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, 144,27 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що акт про порушення споживачем Правил користування тепловою енергію він не підписував, засідання комісії відбулося за його відсутності. Просив застосувати строк позовної давності щодо заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що під час цільової перевірки житлового будинку по вул. Петропавлівській, 47-А у м. Києві представниками позивача було виявлене порушення Правил користування тепловою енергією, а саме, самовільне підключення водорозбірних пристроїв гарячого водопостачання. Зокрема, теплоносій використовувався на власні потреби персоналом дільниці № 2 підприємства відповідача в підвальному приміщенні житлового будинку.

Вказані обставини підтверджуються актом про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору № 21-06/2020 від 2 червня 2020 р., складеним на місці порушення і підписаний трьома представниками позивача під час перевірки.

Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Отже, законодавством України у сфері тепловодопостачання та надання комунальних послуг передбачено обов`язок споживача укласти відповідні договори на постачання теплової енергії, а також встановлено строки і порядок оплати постачальної теплової енергії, відповідно до яких отриманий товар та послуги оплачуються споживачем щомісячно. Такі положення законодавства у сфері теплопостачання свідчать про обов`язковість договорів про теплопостачання та неможливість споживача відмовитись від укладання договорів (за виключенням випадків та у порядку, встановлених законом).

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 серпня 2019 р. у справі № 922/4239/16, 26 квітня 2018 р. у справі № 904/6293/17.

Розгляд акту про порушення був проведений комісією позивача та було прийнято рішення, оформлене протоколом № 2 від 16 червня 2020 р. про розрахунок споживання безпосереднього розбору теплоносія із системи центрального опалення.

Вищевказане рішення комісії відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте на підставі достовірних даних про обставини та характер вчинення відповідачем правопорушення.

Доводи відповідача на спростування правомірності указаного рішення позивача достовірними доказами не підтверджені та суперечать наявним у справі доказам.

Згідно з ним загальна вартість недорахованої теплової енергії внаслідок порушення відповідачем Правил користування тепловою енергією протягом періодів жовтня 2018-квітень 2019 років та жовтня 2019 - квітень 2020 років становить 1990,17 грн.

Розрахунок добору за спожиту теплову енергію позивач направив для оплати відповідачу по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою споживання.

Доказів належної оплати відповідачем отриманої цієї теплової енергії суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України підлягає стягненню 1990,17 грн. боргу, 744,32 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 144,27 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Відповідно до вимог п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які набрали чинності 2 квітня 2020 р. до спливу строку позовної давності у спірних відносинах, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З матеріалів справи слідує, що в суд з указаним позовом позивач звернувся 6 квітня 2023 р., тобто в межах строку позовної давності.

Тому посилання відповідача на перебіг строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом є безпідставними.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, код 39609111) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код 40538421) 1990,17 грн. боргу, 744,32 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 144,27 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2684 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар