ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/2385/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання - Салівонський С. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 (колегія суддів: Михальська Ю. Б., Тищенко А. І., Скрипка І. М.) та рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2023 (суддя Шевчук Н. Г.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про розірвання договору купівлі-продажу,

за участю представників:

позивача - Маковій В. Г.,

відповідача - Гаврись Я. Б.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (далі - ТОВ «Юнайтед Енерджі») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - ПАТ «Центренерго») про розірвання договору купівлі-продажу золошлаків від 30.10.2020 № 21/1.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем визначеного умовами договору та чинним законодавством обов`язку щодо надання позивачу документів, які підтверджують якість сировини (золошлаків).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 30.10.2020 між ПАТ «Центренерго» як продавцем та ТОВ «Юнайтед Енерджі» як покупцем укладено договір № 21/1 купівлі-продажу золошлаків на золовідвалі Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго», згідно з умовами якого продавець продає покупцю сировину відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Підтвердженням передачі сировини є підписання сторонами акта прийому-передачі.

4. Згідно з пунктами 2.3, 2.6 договору право власності на сировину переходить від продавця до покупця з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. Після підписання цього договору та акта передачі-прийому сировини вона залишається на відповідальному зберіганні у продавця, що врегульовується додатково шляхом підписання сторонами відповідного договору (пункт 2.6 договору).

5. За умовами пунктів 5.1.5, 5.2.6 договору сторони зобов`язані не пізніше наступного робочого дня після підписання договору та акта прийому-передачі сировини підписати договір відповідального зберігання сировини.

6. У пункті 2.7. цього договору продавець зобов`язався передати сировину покупцю, яка відповідає встановленим вимогам законодавства, технічним вимогам, вимогам щодо якості товару цього виду й інших нормативно-правових актів (пункт 2.7 договору).

7. Загальна ціна сировини склала 840 164 981,04 грн з ПДВ (пункт 3.1).

8. Відповідно до пунктів 4.1.1, 4.1.3 договору розрахунки за сировину здійснюються покупцем частинами у національній валюті України гривні шляхом безготівкового перерахування коштів у наступному порядку: протягом 15 календарних днів з моменту підписання між сторонами акта прийому-передачі 2 % від загальної ціни договору; протягом 90 календарних днів з моменту сплати першого платежу 48 % від загальної ціни договору; протягом 90 календарних днів з моменту сплати другого платежу 50 % від загальної ціни договору.

9. Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за ним (пункт 9.1 договору).

10. Умовами пунктів 10.1, 10.2 договору передбачено, що дострокове розірвання договору може бути здійснене у таких випадках: за згодою обох сторін, оформленою у письмовому вигляді шляхом підписання угоди між сторонами про це або шляхом обміну листами; з ініціативи сторони, оформленої у вигляді письмового повідомлення про розірвання договору (лист), яке повинне бути направлено іншій стороні не пізніше 30 календарних днів до моменту розірвання. Цей договір не може бути розірваним в односторонньому порядку до тих пір, поки сторони не проведуть остаточні взаєморозрахунки та не підпишуть додаткової угоди про повне та фактичне виконання обов`язків, передбачених цим договором (пункт 10.2 договору).

11. У специфікації від 30.10.2020 № 1 до цього договору визначені найменування, кількість, ціна золошлаку (сировини): 23 700 000 тон за ціною 29,541666 грн з ПДВ 840 164 981,04 грн; територія відвантаження золовідвал Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго» за адресою: м. Світлодарськ, Бахмутський район Донецької області.

12. На оплату цього золошлаку Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» виставила позивачу рахунок-фактуру від 30.10.2020 № 1420 на суму 840 164 981,04 грн.

13. 30.10.2020 сторони склали акт прийому-передачі, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв сировину золошлак у кількості 23 700 000 тон за ціною 29,541666 грн загальною вартістю 840 164 981,04 грн з ПДВ.

14. 12.11.2020 позивач на підставі платіжного доручення № 1388 сплатив відповідачу за цим договором 20 000 000 грн.

15. 30.10.2020 між ПАТ «Центренерго» як зберігачем та ТОВ «Юнайтед Енерджі» як поклажодавцем укладений договір № 15/81 відповідального зберігання, згідно з яким зберігач зобов`язався надати поклажодавцю послуги зі зберігання золошлаку (майно), а саме: поклажодавець зобов`язався передати зберігачу, а зберігач - прийняти на відповідальне зберігання, зберігати та повернути поклажодавцеві у схоронності золошлак 23 700 000 тон. Місце зберігання: 84792, Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, Вуглегірська ТЕС золовідвал (пункт 1.5 договору відповідального зберігання). Строк дії цього договору встановлений до 31.12.2021.

16. Згідно з пунктами 2.2.2, 2.4.1. договору відповідального зберігання поклажодавець і зберігач мають право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це іншу сторону за двадцять календарних днів.

17. 30.10.2020 згідно з актом приймання-передачі поклажодавець передав зберігачеві на відповідальне зберігання 23 700 000 тон золошлаку.

18. Оскільки відповідач не надав позивачеві документів на підтвердження якості сировини, проданої за договором купівлі-продажу, то останній зазначає про те, що 30.10. та 08.12.2020 звертався до ПАТ «Центренерго» про їх надання, але відповіді не отримав. До того ж відповідач наполягав на тому, що про наявність таких звернень дізнався лише з позовної заяви у цій справі.

19. 10.08.2021 ТОВ «Юнайтед Енерджі» направило ПАТ «Центренерго» повідомлення вих. №10/08-2 про розірвання договору купівлі-продажу золошлаків від 30.10.2020 № 21/1 (з проектом додаткової угоди № 1 про розірвання цього договору) у зв`язку з ненаданням продавцем документів, які підтверджують належну якість сировини, що підтверджується описом вкладення у цінний лист 995 від 11.08.2021.

20. На переконання ТОВ «Юнайтед Енерджі» воно має право на розірвання договору купівлі-продажу у порядку частини четвертої статті 268 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та частин першої, другої статті 666 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки ПАТ «Центренерго» не передало йому документів, що підтверджують якість товару за договором.

Короткий зміст судових рішень

21. 19.01.2023 Господарський суд Київської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, про задоволення цього позову.

22. Суд обґрунтували свою правову позицію недотриманням відповідачем покладених на нього пунктом 2.7 договору купівлі-продажу від 30.10.2020 № 21/1 обов`язків стосовно надання документів, що підтверджують якість товару.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

23. ПАТ «Центренерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування цих судових рішень та ухвалення нового про відмову у позові.

24. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про неврахування судами правових позицій Верховного Суду, викладених ним у касаційній скарзі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

25. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити ці судові рішення без змін, оскільки вважає, що наведені відповідачем у касаційній скарзі постанови суду касаційної інстанції прийняті у справах з неподібними правовідносинами.

Позиція Верховного Суду

26. Як зазначалося раніше, своє право на звернення з цим позовом позивач обґрунтовує ненаданням йому відповідачем у порядку статті 268 ГК України та на виконання пункту 2.7 договору документів, що підтверджують якість товару. При цьому, правовою підставою для розірвання договору купівлі-продажу ТОВ «Юнайтед Енерджі» визначило частини першу, другу статті 666 ЦК України.

27. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

28. У пунктах 106-107 постанови від 05.10.2022 у справі № 925/1225/20 Верховний Суд указав на те, що: «Істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну. Інші умови договору купівлі-продажу можуть набувати значення істотних, якщо щодо них є безпосередня вказівка в інших правових нормах».

29. Частина друга статті 662 ЦК України передбачає обов`язок продавця передати покупцеві одночасно з товаром його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

30. Аналогічні норми містяться у частинах другій, четвертій статті 268 ГК України, які передбачають, що у договорі зазначаються номери та індекси стандартів, технічних умов (у разі наявності) або іншої документації про якість товарів і постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

31. У статті 666 ЦК України визначені правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару, зокрема частина друга цієї статті передбачає право покупця відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк. Частина перша цієї ж статті передбачає право покупця встановити розумний строк для їх передання.

32. Отже, ця норма цивільного законодавства передбачає право у спеціальний спосіб відмовитися від договору в позасудовому порядку, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документів, що його стосуються та підлягають переданню разом з товаром.

33. Суди попередніх інстанцій у цій справі установили, що докази звернення покупця до продавця з вимогами про надання йому документів, що підтверджують якість поставленої сировини, та встановлення йому строку для їх надання, відсутні.

34. Натомість ТОВ «Юнайтед Енерджі» листом від 10.08.2021 за вих. № 10/08-2 повідомило ПАТ «Центренерго» про відмову від договору купівлі-продажу золошлаків від 30.10.2020 № 21/1 унаслідок ненадання продавцем цих документів.

35. Суди, розцінивши це повідомлення як таке, яким позивач повідомив відповідача про необхідність надання йому цих документів, дійшли висновку, що продавець порушив положення статті 666 ЦК України і не передав їх у визначений строк, унаслідок чого визнали договір розірваним, а позовні вимоги, які позивач мотивував положеннями статті 666 та частини третьої статті 651 цього ж Кодексу, обґрунтованими. До того ж позивач у позовній заяві, звертаючись до названого вище повідомлення про відмову від договору, наголошував на дотриманні ним приписів частини третьої статті 214 цього ж Кодексу, які передбачають, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

36. За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

- припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом,

- розірвання договору;

37. Частина третя статті 653 ЦК України, до якої звертається позивач у позовній заяві, містить загальну норму про те, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

38. Ця норма кореспондує спеціальному правилу про право покупця на відмову від договору у випадку не передання у встановлений строк продавцем документів про якість товару, передбаченому частиною другою статті 666 цього ж Кодексу.

39. Спеціальний спосіб припинення зобов`язання за договором купівлі-продажу шляхом односторонньої відмови покупця від договору за наявності відповідного порушення вимог щодо передачі документів, що стосуються товару, передбачає встановлену законом можливість відмовитися від договору в позасудовому порядку. За її реалізації зобов`язання є припиненим, а договір - розірваним.

40. Право відмовитися від договору (від зобов`язання) є саме правом, а не обов`язком покупця. Таке право не є перешкодою для звернення покупця до суду й з вимогою розірвати договір, якщо вбачається істотне порушення його умов іншою стороною (подібний висновок щодо співвідношення права сторони на відмову від договору в позасудовому порядку та права ініціювати судовий спір про розірвання договору у правовідносинах договору найму викладений у постанові Верховного Суду України від 08.05.2012 у справі № 3-26гс12).

41. Відповідна вказівка на можливість як розірвати договір за рішенням суду (з визначених для цього підстав), так і на односторонню відмову від договору в позасудовому порядку передбачені частинами другою та третьою статті 651 ЦК України.

42. Так, за приписами частини другої цієї ж статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

43. Колегія суддів вважає доцільним акцентувати увагу на тому, що підстави і наслідки відмови від договору та його розірвання у судовому порядку відмінні й у кожному конкретному випадку на особу покладається обов`язок довести обставини істотного порушення договору. У випадку відмови покупця від договору він зобов`язаний повернути товар продавцеві (частина друга статті 666 ЦК України), а якщо договір розривається у судовому порядку, то зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

44. Дії позивача, який звернувся з позовом про розірвання спірного договору купівлі-продажу в судовому порядку, вказують на те, що позивач не реалізував своє право на відмову від договору в позасудовому порядку, адже реалізація цього права не потребує втручання суду.

45. Разом з тим, заявивши у судовому порядку вимогу про розірвання договору, позивач не навів обставин та не надав відповідних доказів на підтвердження істотності порушення відповідачем умов названого вище договору за критерієм, наведеним у частині другій статті 651 ЦК України. Суди таких обставин також не дослідили та не навели.

46. Водночас, господарські суди, дійшовши висновків, що відповідач допустив порушення пункту 2.7 договору купівлі-продажу золошлаків від 30.10.2020 № 21/1, за наявності повідомлення позивача від 10.08.2021 за вих. № 10/08-2 про відмову від цього договору, як це передбачено частиною другою статті 666 ЦК України, визнали цей договір розірваним, тобто встановили юридичний факт, неправильно застосувавши норму матеріального права, яка не передбачає необхідності звернення до суду.

47. У постанові від 24.05.2023 у справі № 756/420/17, яка враховується у силу частини четвертої статті 300 ГПК України, Верховний Суд указав, що: «У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 у справі № 727/898/19 (провадження № 61-7157св20).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору (див. подібний висновок в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2023 у справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України).

Правочин є найбільш поширеним юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів, зокрема, належить: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору.

При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) однією стороною. Разом з тим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може бути видання довіреності двома і більше особами, спільний заповіт подружжя тощо. Результат аналізу розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини поділяються на:

- суто односторонні - не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особою. До них, зокрема, належить відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини;

- такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21).

Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами. У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору. При цьому слід розмежовувати підстави недійсності цього одностороннього правочину (зокрема, суперечність імперативній цивільно-правовій нормі) від підстав для односторонньої відмови від договору (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина третя статті 202 ЦК України).

Тлумачення статті 651 ЦК України з урахуванням принципу розумності свідчить, що: сторони в договорі як універсальному регуляторі можуть визначити момент з якого договір вважатиметься розірваним внаслідок вчинення односторонньої відмови від договору; у випадку якщо сторони не встановили момент з якого договір вважатиметься розірваним внаслідок вчинення односторонньої відмови від договору, то з урахуванням що такий односторонній правочин відноситься до таких, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, і таким моментом має бути моменту одержання іншою стороною повідомлення про відмову від договору».

48. Крім того, у постанові від 26.04.2023 у справі № 722/1297/21, яка також враховується відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України, Верховний Суд зазначив: «Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». Такі ж висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18.

49. Отже, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що суди внаслідок неправильного застосування норм частини третьої статті 651 та частини другої статті 666 ЦК України зробили помилковий висновок, визнавши розірваним спірний договір у цій справі. Тому судові рішення слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цього позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

51. Відповідно до частин першої, третьої статті 311 цього ж Кодексу суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судові витрати

52. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому витрати зі сплати судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2023 у справі № 911/2385/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (01010, місто Київ, вулиця Левандовська, будинок 8 А, нежиле приміщення 1-8, груп. прим. 10, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська область, Обухівський район, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49, ) 7 945 грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя С. К. Могил

Суддя Л. І. Рогач