ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2023 Справа №905/1137/20 Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Вовк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська»

про: стягнення 22937114,09грн основної заборгованості, 693821,77грн пені

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Козаченко І.Є., Золіна Т.М., в порядку самопредставництва;

від відповідача: Шамкій В.М., (у режимі відеоконференції) адвокат, свідоцтво серія ЧК №000968 від 01.08.2018

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

19.06.2020 через канцелярію суду Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (далі Фонд), звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (далі - ТДВ «Шахта «Білозерська») про стягнення на користь Державного бюджету України 14 208 343,37грн заборгованості з орендної плати, 502 989,30грн пені.

06.07.2020 позивач, зважаючи на утворення боргу в травні 2020 року та донарахування розміру пені, звернувся до господарського суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 22 937 114,09 грн та 693 821,77 грн пені, відшкодувати понесені судові витрати в сумі 354 464,04 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору оренди № 5/2008 цілісного майнового комплексу Відокремленого підрозділу «Шахта «Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля» від 13.11.2008 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати протягом січня - травня 2020 року, внаслідок чого утворилась заборгованість та наявні підстави для нарахування пені за загальний період з 07.03.2020 по 24.06.2020.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Шилова О.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1137/20; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

23.11.2020 до канцелярії суду від ТДВ «Шахта «Білозерська» надійшла зустрічна позовна заява б/н від 18.11.2020 у справі №905/1137/20 про зобов`язання орендодавця здійснити перерахунок орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008; визнання виконаними у повному обсязі зобов`язань орендодавця зі сплати орендної плати за період червень 2016 року серпень 2020 року за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008.

Ухвалою від 25.11.2020 зустрічну позовну заяву б/н від 18.11.2020 у справі №905/1137/20 і додані до неї документи повернуто ТДВ «Шахта «Білозерська».

Ухвалою від 13.07.2021 судом прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.06.2021 закрито провадження у справі №905/1137/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення 22937114,09грн заборгованості з орендної плати, 693821,77грн пені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 змінено найменування позивача у справі №905/1137/20 з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях(далі Фонд).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 скасовано ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.06.2021 по справі №905/1137/20, справу направлено для продовження розгляду до господарського суду Донецької області.

28.08.2021 матеріали справи №905/1137/20 повернулися на адресу Господарського суду Донецької області.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.09.2021 справу №905/1137/20 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 28.09.2021 о 12:00 год. Підготовче засідання у справі відкладалось, востаннє на 10.01.2022 року о 14:00 год.

17.11.2021 Фонд звернувся до суду з письмовими поясненнями у справі, в яких викладене клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати, також Фонд просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 344 056,71 грн.

Ухвалою від 10.01.2022 Господарським судом Донецької області закрито підготовче провадження у справі №905/1137/20 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 31.01.2022 року о 14:00 год.

У зв`язку із перебуванням судді Устимової А.М. з 27.01.2022 по 11.02.2022 на лікарняному, судове засідання призначене на 31.01.2022 року о 14:00 год. не відбулось, про що сторони були повідомлені шляхом направлення листа від 28.01.2022 та телефонограмами, які містяться у матеріалах справи.

Ухвалою від 14.02.2022 судове засідання у справі призначено судом на 24.02.2022 року о 10:00 год.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Судове засідання, призначене на 24.02.2022, не відбулося, про що розміщена інформація на офіційному сайті Господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Ухвалою суду від 16.05.2022 внаслідок триваючої широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану підготовче засідання у справі відкладено, повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі №905/2348/21 буде призначене відразу після відновлення можливості безпечного для учасників судового процесу перебування у приміщенні суду при розгляді справи чи встановлення господарським судом наявності технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку. Роз`яснено учасникам справи їх право подавати до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами в порядку частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України(далі ГПК України).

27.05.2022 Фонд шляхом направлення електронною поштою звернувся до суду з клопотанням №10-07-004-ВС від 26.05.2022, в якому просить не призначати судове засідання у справі №905/1137/20 до стабілізації в Україні та закінчення воєнного стану.

В тексті клопотання вказано, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України внаслідок введення воєнного стану наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях від 01.03.2022 року №ВС-1 встановлено з 01 березня 2022 року простій Регіонального відділення до стабілізації ситуації в Україні, та припинення обставин, що викликали простій. Станом на 26.05.2022р. наказ Регіонального відділення від 01.03.2022р. №ВС-1 не закінчив свою дію, Фонд знаходиться на простої. Враховуючи вищенаведене, Фонд не може забезпечити явку свого уповноваженого представника на судове засідання в режимі відеоконференції.

Листом від 01.06.2022 суд повідомив позивача про стан розгляду справи.

Ухвалою від 12.09.2023 суд встановив учасникам справи у строк п`ятнадцять днів з дати отримання ухвали висловити актуальну позицію за предметом позовних вимог, у разі відсутності - суд розглядатиме справу за наявними матеріалами; у строк п`ятнадцять днів з дати отримання ухвали письмово надати інформацію щодо актуальних засобів зв`язку, у разі відсутності суд буде використовувати для повідомлення про хід провадження наявні в матеріалах справи та відкритих джерелах адреси електронної пошти підприємств.

В матеріалах справи містяться численні листи Донецької обласної прокуратури, Харківської обласної прокуратури від 17.11.2022, 18.11.2022, 21.11.2022, 28.11.2022 щодо можливості ознайомлення з матеріалами справи з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Фонду. Суд надав таку можливість.

У подальшому на запит суду від 14.02.2023 від Донецької обласної прокуратури 15.03.2023 надійшов лист, в якому зазначено, що вступ прокурора у розгляд вказаної справи здійснити неможливо з огляду на знаходження справи на стадії розгляду справи по суті.

Ухвалою від 27.03.2023 судове засідання у справі призначено на 25.04.2023 о 16:00 год. У вказаній ухвалі суду сторони повідомлені, що приймаючи до уваги наявність загрози життю, здоров`ю учасників судового провадження при перебуванні у приміщенні Господарського суду Донецької області в місті Харкові, оскільки місто знаходиться під постійними обстрілами, засідання суду за особистої участі учасників судового процесу не проводяться, доступ до приміщення суду є обмеженим; визначено, що учасники справи мають можливість реалізувати право на участь у судовому процесі - наявна технічна можливість приймати участь у засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у тому числі з використанням власних технічних засобів, у порядку, що визначений приписами ст. 197 ГПК України, відеоконференція відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення судового засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області.

Представник Фонду з`явився у судове засідання 25.04.2023 до приміщення суду, надав суду письмову розписку, за якою зазначив, що усвідомлює небезпеку участі у судовому засіданні безпосередньо, установа не має можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Розписка долучена до матеріалів справи. За рішенням суду представник допущений до зали суду для участі у судовому засіданні.

У судовому засіданні 25.04.2023 під час виступу в межах вступного слова представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, при цьому посилався, як на актуальну, на позицію, що викладена у письмових поясненнях від 21.04.2023; представник відповідача у режимі відеоконференції просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі з підстав, які зазначені у відзиві та наступних поясненнях у справі. У судовому засіданні оголошено перерву до 24.05.2023 року о 15:15 год, визначено, що розгляд справи по суті буде продовжено зі стадії дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні 24.05.2023 суд дослідив докази у справі, за наслідками чого з виходом до нарадчої кімнати здійснив розгляд клопотання Фонду про закриття провадження у справі та відмовив у його задоволенні. Свої доводи та міркування з приводу підстав відмови суд виклав у тексті ухвали від 24.05.2023.

У судовому засіданні 24.05.2023 проведено судові дебати, в яких сторони виступили з промовами на обґрунтування своєї позиції.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Як зазначено судом вище, на час винесення даного рішення в Україні продовжено строк дії воєнного стану.

Згідно наказу Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, було обмежено доступ до приміщення суду.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022, зберігаючи віддалений режим роботи, в залежності від об`єктивних обставин, пов`язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові відновлено можливість доступу працівникам суду до приміщення суду у разі процесуальної необхідності.

За об`єктивних обставин, особливості діяльності суду під час воєнного стану розгляд справи здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиція учасників процесу

Позовні вимоги Фонду вмотивовані наявністю заборгованості ТДВ «Шахта «Білозерська» з орендної плати за укладеним між сторонами Договором оренди № 5/2008 цілісного майнового комплексу від 13.11.2008, а також обов`язком відповідача сплатити передбачену умовами цього договору пеню за несвоєчасне і неналежне виконання договірних зобов`язань.

Позиція позивача, викладена у позовній заяві та наступних письмових поясненнях зводиться до наступного: на підставі норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано орендну плату за користування державним майном суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. У період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року орендна плата ТДВ «Шахта «Білозерська» за Договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 не нараховувалась, але фактично у певний період відповідачем сплачувалась, що призвело до виникнення переплати. Після поновлення в законодавчому порядку сплати орендної плати між Регіональним відділенням Фонду державного майна України та ТДВ «Шахта «Білозерська» укладено Договір №4 від 21.09.2016 року, яким внесені зміни до основного договору. В ньому сторони дійшли взаємної згоди, що орендна плата на загальну суму 61 616 968,94 грн, яка сплачена Орендарем за користування орендованим майном підприємства у період з 14.04.2014 до 07.06.2016 включно зараховується Орендарю в рахунок орендних платежів, починаючи з 08.06.2016.

При цьому сторонами при підписанні Договору № 4 від 21.09.2016 погоджений розмір орендної плати за червень, липень та серпень 2016 року у розмірі 3 701 703, 91 грн за повний місяць з урахуванням сукупного коефіцієнту індексу інфляції за період з квітня 2014 року по грудень 2015 року. Позивач наголошує, що сторони встановили, що умови Договору №4 про внесення змін до Договору оренди №5/2008 від 13.11.2008, застосовуються до відносин, які виникли між Сторонами за цим Договором №4 до його укладення, згідно частини 3 статті 631 ЦК України, а саме з 08.06.2016 року (пункт 4). Договір оренди № 5/2008 від 13.11.2008 та усі зміни до нього на даний час є чинними та судом недійсними не визнавались, тому в силу норми статті 204 Цивільного кодексу України є правомірними. Після здійснення зарахування орендних платежів за червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року сторони дійшли згоди, що загальна сума сплаченої Орендарем орендної плати за період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року (включно) станом на 01.09.2016 складає 51 375 588,12грн й у подальшому, починаючи з 01.09.2016, з цієї суми буде вираховуватись орендна плата за наступні періоди після виникнення у Орендаря зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідно до пункту 3.3 Договору оренди.

За розрахунком позивача, до грудня 2019 року відповідач належним чином виконував обов`язок зі сплати орендних платежів. Розрахунок суми орендної плати, що зараховувалась щомісячно, позивач здійснює з застосуванням порядку індексації орендної плати за пунктом 13 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна включаючи й індекс інфляції за період, коли згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було скасовано орендну плату. У подальшому, внаслідок невиконання зобов`язання за договором у відповідача утворилась заборгованість по сплаті орендної плати за період з січня по травень 2020 року в сумі 22 937 114,09 грн , нарахована пеня на підставі п. 3.5 Договору в сумі 693 821,77грн.

На думку позивача, визнання відповідачем заборгованості підтверджується листами від 04.03.2020 № 193 та від 05.03.2020, в яких ТДВ «Шахта «Білозерська» повідомила Регіональне відділення Фонду державного майна України про намір здійснити погашення боргу протягом першого півріччя та направило інформацію про стан надходження орендної плати по договору, підписаний Сторонами. Окрім того, вищенаведений факт підтверджується сплатою відповідачем пені за платіжними дорученнями від 10.02.2020 № 1034339 у сумі 259 494,22 грн та від 06.03.2020 № у сумі 25 180,86 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду належним чином засвідчені копії: Договору оренди № 5/2008 цілісного майнового комплексу Відокремленого підрозділу «Шахта «Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля» від 13.11.2008, додатків до договору: акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 13.11.2008, розрахунку орендної плати, акту оцінки цілісного майнового комплексу, що передається в оренду від 23.10.2008, договору №1 про внесення змін до договору оренди № 5/2008 від 08.05.2009, розрахунку орендної плати, договору №2 про внесення змін до договору оренди № 5/2008 від 28.12.2009, розрахунку орендної плати, договору №3 про внесення змін до договору оренди № 5/2008 від 11.07.2012, договору №4 про внесення змін до договору оренди № 5/2008 від 21.09.2016, розрахунку сплаченої до державного бюджету орендної плати за період з 14.04.2014 по 07.06.2016 (включно), договору №5 про внесення змін до договору оренди № 5/2008 від 14.08.2019, листів Фонду №11-03-03-05426 від 12.06.2020 (з доказами направлення), №11-04-03383 від 23.06.2016, №11-03-03-05883 від 26.06.2020, №11-03-03-05380 від 26.12.2019, №11-03-03-00657 від 30.01.2020, №11-03-03-01063 від 07.02.2020, №11-03-03-01386 від 19.02.2020, №11-03-03-02106 від 11.03.2020, №11-03-03-03396 від 02.04.2020, №11-03-03-05072 від 03.06.2020, №11-04-03383 від 23.06.2016, №11-03-03-06850 від 08.10.2021, №11-03-03-01386 від 19.02.2022, №11-03-03-05618 від 28.07.2021, №11-03-03-06060 від 17.08.2021, №11-03-03-06674 від 24.09.2021, №11-03-03-06850 від 08.10.2021, №11-03-03-072770 від 10.11.2021, станів надходження орендної плати по договору станом на 05.06.2020, на 24.06.2020, 26.01.2021, 25.02.2021,17.02.2020, 27.05.2019, 08.10.2021, 21.12.2021, 16.08.2021, 08.10.2021, 09.11.2021, листів ТДВ «Шахта «Білозерська» №01-656 від 08.07.2016, №01-657 від 08.07.2016, №782 від 09.08.2016, №01-942 від 09.09.2016, №965/1 від 13.09.2016, 02-2281 від 10.10.2016, №01-1227 від 09.11.2016, №193 від 04.03.2020, №194 від 05.03.2020 з додатком (стану надходжень на 17.02.2020), №11-03-03-07784 від 14.12.2021, платіжних доручень №801431716 від 08.05.2014, № від 10.06.2014, № від 11.07.2014, № від 08.08.2014, № від 10.09.2014, № від 10.10.2014, № від 10.11.2014, № від 10.12.2014, № від 09.01.2015, № від 10.02.2015, № від 10.03.2015, № від 10.04.2015, № від 08.05.2015, № від 10.06.2015, № від 10.07.2015, № від 10.08.2015, № від 10.09.2015, № від 09.10.2015, № від 10.11.2015, № від 29.12.2015, № від 06.01.2016, № від 15.01.2016, № від 09.11.2017, № від 10.11.2017, № від 08.12.2017, № від 09.01.2018, № від 09.02.2018, № від 06.03.2018, № від 10.04.2018, № від 08.05.2018, № від 07.06.2018, № від 09.07.2018, № від 09.08.2018, № від 07.09.2018, № від 09.10.2018, № від 08.11.2018, № від 07.12.2018, №26700 від 06.02.2019, №47992 від 06.03.2019, №72479 від 10.04.2019, №89370 від 08.05.2019, №108424 від 07.06.2019, №125889 від 09.07.2019, №148849 від 08.08.2019, №172405 від 09.09.2019, №191468 від 09.10.2019, №213425 від 08.11.2019, №1034340 від 10.02.2020, №1034339 від 10.02.2010, № від 06.03.2020, № від 06.03.2020, наказів Фонду державного майна України №467 від 16.05.2019 з переліком, №156-р від 17.05.2019, №639 від 02.07.2019, №487 від 22.05.2019, №1129 від 01.07.2003, №3277 від 29.12.2005, №852 від 27.04.2004, №1180 від 10.08.2011, витягів з ЄДРПОУ щодо сторін у справі, Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, посадових інструкцій №03-03-131, №03-03-134 від 04.05.2020, від 04.05.2020, від 14.06.2021, від 28.05.2021,довіреностей №7 від 04.02.2020, №64 від 26.12.2019, наказів №12-к від 14.01.2020, Положення №02-57 про Управління орендних відносин Регіонального відділення Фонду, Положення про функціонування інформаційно-пошукової підсистеми Фонду.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст.ст.510,526, 530,610,629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 180,193,216-218, 230-232 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 2, 4, п.1ч.1ст.20, 45,161-164,171,172 ГПК України, приписами Закону України «Про державного та комунального майна».

Відповідач у відзиві на позовну заяву та наступних письмових поясненнях проти позову заперечував, вважаючи позовні вимоги Фонду про стягнення заборгованості зі сплати орендної плата за договором та пені необґрунтованими та недоведеними, оскільки Орендодавцем нараховується орендна плата за користування цілісним майновим комплексом у більшому розмірі ніж це передбачено умовами договору та з порушенням приписів пункту 13 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Зокрема, скасування нормою вказаного Закону орендної плати, складовою якої є індекс інфляції, в розумінні зобов`язального права є припиненням зобов`язання у відповідності до норм статей 14 та 598 Цивільного кодексу України, відповідно право Орендодавця нараховувати та отримувати орендну плату в цілому у цей період відсутнє.

В силу статті 8 Конституції України вказане унеможливлює настання для нього й всіх інших правових наслідків, зокрема, щодо застосування індексів інфляції за цей період при розрахунку орендної плати у подальшому, оскільки база для застосування індексу інфляції у періоді законодавчо скасованої орендної плати, на думку відповідача, відсутня.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що після поновлення зобов`язань в червні 2016 року розмір орендної плати повинен відповідати розміру орендної плати останнього повного місяця, в якому діяло зобов`язання по оплаті. Тобто, орендна плата за червень 2016 року за своїм показником відповідає розміру орендної плати останнього повного місяця, в якому діяло зобов`язання по оплаті - березень 2014 року, і складає 2 130 963,90 грн, тобто визначається без застосування сукупного індексу інфляції за період скасування орендної плати (з 14.04.2014 по 07.06.2016), що повністю відповідає положенням вказаної Методики.

Протягом 2016 року індексація орендної плати за користування державним майном не повинна проводитись, у зв`язку із зупиненням пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» дії норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати.

Відповідач просить суд прийняти до уваги, що незважаючи на вимоги закону щодо скасування орендної плати, ТДВ «Шахта «Білозерська» як Орендар продовжував сплачувати орендну плату у відповідності до умов договору оренди. Переплата на 08.06.2016 року склала 61 616 968,94 грн. Сплачені Орендарем в цей період платежі Орендодавцем зараховані в рахунок наступних (майбутніх) платежів на підставі Договору №4 від 21.09.2016, яким за вільним волевиявленням сторін були внесені зміни до Договору оренди №5/2008 від 13.11.2008 року.

Фонд, як особливий суб`єкт, наділений одночасно як правами та обов`язками Орендодавця, так і суб`єкту публічно-владних управлінських функцій, повинен дотримуватися принципу "належного урядування", своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених державою, тощо. Позиція Фонду як державного органу повинна базуватись виключно на приписах закону.

Окрім наведеного відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на приписи ч.6 ст. 762 ЦК України, якими передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Листами №283 від 07.04.2020 та №324 від 03.06.2020 відповідач повідомляв Фонд,що в зв`язку з кризою в енергетиці мало місце призупинення роботи підприємства з 01.04.2020, що призвело про невикористання об`єкта оренди.

З урахуванням зазначеної позиції, згідно проведеного розрахунку відповідач вказує на відсутність будь-якої заборгованості зі сплати орендної плати за Договором №5/2008 від 13.11.2008 на січень 2020 року, тому просить у задоволені позову Фонду про стягнення заборгованості з орендної плати та пені відмовити повністю.

На підтвердження висловлених заперечень відповідач надав суду належним чином засвідчені копії: наказів ТДВ «Шахта «Білозерська» №281 від 28.03.2020, №335 від 29.05.2020, поштового конверту, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЧК №000968 від 01.08.2018, довіреностей №46/ШБ/2020 від 26.12.2019, №28/ШБ/2021 від 13.12.2020, №46/ШБ/2022 від 24.01.2022, трекінгу відправлення, договору №4 про внесення змін до договору оренди № 5/2008 від 21.09.2016, розрахунку сплаченої до державного бюджету орендної плати за період з 14.04.2014 по 07.06.2016 (включно), листів ТДВ «Шахта «Білозерська» №02-2281 від 10.10.2016, №324 від 03.06.2020, №01-1227 від 09.11.2016, №01-1538/1 від 02.12.2016, №01-09 від 04.01.2017, №01-153 від 09.02.2017, №01-263 від 10.03.2017, №01-387 від 10.04.2017, №01-475 від 10.05.2017, №01-580 від 09.06.2017, №01-682 від 07.07.2017, №283 від 07.04.2020, №324 від 03.06.2020, №794 від 12.07.2021, №839 від 20.07.2021,№998/1 від 19.08.2021, №1469 від 26.11.2021, №839 від 20.07.2021, №991/1 від 19.08.2021, №1318 від 28.10.2021, №1319 від 28.10.2021, №794 від 12.07.2021, листа ТОВ «ДТЕК Східенерго» №06/108 від 27.03.2020, листа АТ «ДТЕК Дніпроенерго» №24/174 від 27.03.2020, листа АТ «ДТЕК Західенерго» №22/246 від 27.03.2020, роздруківок статей з мережі Інтернет, листа №513 від 11.05.2021, платіжних доручень №1899804 від 22.01.2021, №2191195 від 10.09.2021, №2232251 від 08.10.2021, №2163917 від 20.08.2021, №2280721 від 10.11.2021, акту звірки станом на 30.06.2021, листів Фонду №11-03-03-05479 від 20.07.2021, постанов Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №732/1799/17, від 26.05.2021 у справі №540/544/18.

Виклад обставин справи, встановлених судом

13.11.2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області (надалі - Орендодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» укладено Договір оренди № 5/2008, за умовами якого (пункт 1.1.) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Відокремленого підрозділу «Шахта Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля», вартість якого становить 309674638,59 грн (триста дев`ять мільйонів шістсот сімдесят чотири тисячі тридцять вісім гривень 59 копійок).

Державне майно цілісного майнового комплексу передається в оренду з метою використання за його цільовим призначенням - видобуванням кам`яного вугілля (пункт 1.4.).

Згідно з п.2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Підприємством у термін, вказаний в Договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та акту приймання-передачі Підприємства.

Відповідно до п.2.2. Договору передача Підприємства в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником Підприємства залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

За умовою п.2.3. Договору передача Підприємства в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Як визначено в п.3.1. Договору орендна плата на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2008 року 1464170,00грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2008 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень, жовтень та листопад 2008 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.2. Договору).

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що орендна плата у розмірі 100% перераховується до Державного бюджету щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.3.4. Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до пункту 3.5 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку поверненню Орендарю або заліку в рахунок наступних платежів (пункт 3.6).

Умовами пункту 5.2 Договору передбачено, що Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету.

За правилами пунктів 5.8, 5.9 Договору Орендар зобов`язується щомісяця, до 10 числа, надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує Орендаря). Щоквартально до 10 числа здійснювати звірку розрахунку та сплатити орендної плати з Орендодавцем по Акту звірки.

Пунктом 10.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 49 років, що діє з 13 листопада 2008 року до 13 листопада 2057 року включно.

Факт передачі цілісного майнового комплексу Орендарю підтверджується актом приймання-передачі від 13.11.2008, що підписано Сторонами в якості додатку №1 до вказаного Договору. Крім того, також підписані Розрахунок орендної плати (Додаток №2) та акт оцінки цілісного майнового комплексу підприємства, що передається в оренду (Додаток №3).

У подальшому сторони уклали низку договорів про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008 №5/2008: Договір №1 від 08.05.2009 та Договір №2 від 28.12.2009, якими були внесені зміни у визначенні іншого розміру орендної плати у зв`язку із збільшенням вартості державного майна цілісного майнового комплексу ТДВ «Шахта «Білозерська».

Договором №3 від 11.07.2012 Сторони виклали пункт 5.14 Розділу 5. «Обов`язки Орендаря» Договору оренди від 13.11.2008 №5/2008 у наступній редакції: «Забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати працівником Підприємства в повному обсязі. У випадках передбачених законодавством: не допускати скорочення чисельності працівників Підприємства та забезпечувати збереження робочих місць».

Указом Президента України від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014 «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» вся територія Донецької області віднесена до районів проведення АТО з 07.04.2014.

Період проведення антитерористичної операції визначено в статті 1 Закону України від 02.09.2014 №1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон №1669-VІІ) як час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Положеннями Закону №1669-VІІ визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Приписами статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції від 02.09.2014) унормовано: скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р (дію зупинено згідно з Розпорядженням КМ № 1079-р від 05.11.2014); від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, місто обласного значення Добропілля (Добропільська міська рада): м. Білицьке, смт. Водянське (Білицька міська рада); м. Білозерське, с-ще Бокове (Білозерська міська рада); смт Новодонецьке (Новодонецька селищна рада) віднесено до території де здійснювалася антитерористична операція (підпункт 9 пункту 1).

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань підтверджено місцезнаходження юридичної особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (ТДВ «Шахта «Білозерська») за адресою: 85013, Донецька область, місто Добропілля, місто Білозерське, вулиця Строїтельна, будинок 17.

Отже, відповідно до вимог закону з 14.04.2014 відповідач, що здійснював свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, був звільнений від сплати орендної плати за користування цілісним майновим комплексом Відокремленого підрозділу «Шахта «Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля» на користь Фонду державного майна України. Орендна плата за користування державним майном ТДВ «Шахта «Білозерська» не нараховувалась.

Законом України від 17.05.2016 №1365-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування», який набрав чинності 08.06.2016, статтю 7 Закону викладено у новій редакції: «Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною 4 цього Закону».

Таким чином, з 08.06.2016 виконання зобов`язання за Договором оренди № 5/2008 від 13.11.2008 ТДВ «Шахта «Білозерська» в частині оплати орендної плати за користування державним майном поновлено.

Як вбачається з платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідач у означений період продовжував сплачувати орендну плату. Сукупна сума переплати складала 61616968,94грн.

Вказані факти визнаються сторонами.

Про факт поновлення виконання зобов`язань з оплати орендної плати Фонд повідомив відповідача листом №11-04-03383 від 23.06.2016.

Листами №01-657 від 08.07.2016, №782 від 09.08.2016, №01-942 від 09.09.2016 відповідач з суми переплати просив зарахувати в рахунок орендної плати за червень 2016 суму 2837973,00грн (за період з 08.06.2016 по 30.06.2016), за липень 2016 суму 3701703,91грн, за серпень 2016 суму 3701703,91грн.

13.09.2016 ТДВ «Шахта «Білозерська» звернулось до Фонду з листом №01-965/1, в якому просило визнати суму сплаченої орендної плати з 14.04.2014 по 31.12.2015 у розмірі 61616968,94грн, зарахувати вказану суму в рахунок наступних (майбутніх) орендних платежів починаючи з 08.06.2016, та направляло для підписання Договір №4 про внесення змін до Договору оренди № 5/2008 від 13.11.2008, Додаток №7 до вказаного договору.

21.09.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області та ТДВ «Шахта «Білозерська» уклали Договір №4 про внесення змін до договору від 13.11.2008 р. №5/2008 цілісного майнового комплексу Відокремленого підрозділу «Шахта «Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля», яким Розділ 3 «Орендна плата» доповнено пунктами 3.8. - 3.9. наступного змісту: «Сторони дійшли до взаємної згоди, що орендна плата на загальну суму 61616968,94 грн (шістдесят один мільйон шістсот шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто чотири копійки), сплачена Орендарем за користування орендованим майном підприємства за цим Договором у період з 14.04.2014 року (з дати набрання чинності Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України») до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 року №1365-VІІІ, тобто до 07.06.2016 року включно, зараховується Орендарю в рахунок наступних (майбутніх) платежів, починаючи з 08.06.2016 року.

Станом на 01.09.2016 року Орендодавець зарахував Орендарю в рахунок орендної плати: - за червень 2016 року (з 08.06.2016 р. по 30.06.2016 р.) 2837973,00 грн сплачену орендну плату: за період з 14.04.2014 р. по 30.04.2014 р. у сумі 1245494,17 р. та частину орендної плати з 01.05.2014 року по 31.05.2014 р. у сумі 1592478,83 грн.; - за липень 2016 року (з 01.07.2016 р. по 31.07.2016 р) 3701703,91 грн. сплачену орендну плату: за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р. залишок у сумі 692973,43 грн.; за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. орендну плату у сумі 2307783,92 грн.; за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року частину орендної плати у сумі 700946,56 грн.; - за серпень 2016 року (з 01.08.2016 р. по 31.08.2016 р.) 3701703,91 грн. сплачену орендну плату: за період з 01.07. 2014 року по 31.07.2014 року залишок у сумі 1616068,50 грн. та частину орендної плати з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року у сумі 2085635,41 грн.

У зв`язку з чим, станом на 01.09.2016 року загальна сума сплаченої Орендарем орендної плати за період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року (включно), включаючи зарахування орендних платежів за червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, складає 51375588,12 грн.

Сторони дійшли до взаємної згоди, що починаючи з 01.09.2016 року, щомісячні зарахування сплаченої Орендарем орендної плати в рахунок наступних (майбутніх) орендних платежів, будуть здійснюватися після виникнення у Орендаря зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідно до пункту 3.3 Договору оренди, шляхом направлення Орендарем Орендодавцю листа про зарахування».

2. Розрахунок сплаченої до державного бюджету орендної плати за період з 14.04.2014 р. по 07.06.2016 (включно) у Додатку №7 до Договору оренди від 13.11.2008 р. №5/2008, який є його невід`ємною частиною та додається до цього Договору.

3. Доповнити Розділ 12 «Додатки» Договору оренди пунктом 12.7 наступного змісту: « 12.7. Додаток №7 «Розрахунок сплаченої до державного бюджету орендної плати за період з 14.04.2014 р. по 07.06.2016 р. (включно) до Договору оренди від 13.11.2008 р. №5/2008».

У змісту Додатку №7 сторонами встановлено, що протягом квітня 2014 року - грудня 2015 року під час дії норми Закону №1669-VІІ про скасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, ТДВ «Шахта «Білозерська» продовжувало сплачувати за оренду цілісного комплексу та за наведеними платіжними дорученнями перерахувало до Державного бюджету України грошові кошти на загальну суму 61616968,94грн.

Окрім того, Сторони встановили, що умови цього Договору №4 про внесення змін до Договору оренди №5/2008 від 13.11.2008, застосовуються до відносин, які виникли між Сторонами за цим Договором №4 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008 р. №5/2008, до його укладення, згідно частини 3 статті 631 ЦК України, а саме з 08.06.2016 року (пункт 4). Умови цього Договору зберігають силу протягом всього терміну цього Договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря (пункт 5).

Усі інші пункти Договору оренди, яких не стосується даний Договір №4 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008, залишаються без змін і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

Листом від 10.10.2016 за №02-2281 ТДВ «Шахта «Білозерська» просило Фонд керуючись п.3.6 Договору оренди та п.16 Методики зарахувати в рахунок орендної плати за вересень 2016 2197930,89грн. У подальшому аналогічні листа направлялись за кожен с наступних періодів.

Фонд систематично направляв на адресу ТДВ «Шахта «Білозерська» листи, в яких наводив власний розрахунок суми орендної плати за відповідний місяць. Розрахунок Фонду базувався на інформації, що міститься у станах надходження орендної плати за період, за які здійснювались нарахування. Вказані документи виготовлені за допомогою інформаційно-пошукової системи «Етап-Оренда», введеною в дію наказом Фонду державного майна України № 1129 від 01.07.2003. Суд вбачає, що в кожному з них наведені суми нарахування за всі місяці існування договору включаючи останній, за який документ і подається, та всі оплати, які за час існування договору проводив відповідач.

Сторонами підтверджено, що, окрім здійснення зарахувань з суми, яка залишилась внаслідок переплати, у період з 09.11.2017 по 06.03.2020 відповідачем сплачувались орендні платежі за відповідні періоди, на підтвердження чого надані копії платіжних доручень.

Як вказує Фонд станом на грудень 2019 відповідач належним чином виконував свій обов`язок щодо своєчасної оплати орендної плати та погоджувався з нарахованим Фондом розміром щомісячної орендної плати.

Предмет позову стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованості з орендної плати в сумі 22 937 114,09грн, яка виникла протягом січня - травня 2020 року, та 693 821,77грн пені, що нарахована на суму заборгованості за період з 07.03.2020 по 24.06.2020. Причиною виникнення спору, що переданий на розгляд суду, є різне тлумачення сторонами договору наявності чи відповідно відсутності підстав для застосування індексів інфляції, які мали місце у період дії обмежень щодо оплати орендної плати, право на що надавалось нормами Закону №1669-VІІ, для розрахунку розміру орендної плати після того, як ці обставини відпали.

Позивач вказує, що до моменту звернення до суду, що відбулося 19.06.2020, відповідач визнавав наявність заборгованості, зокрема, останнім з цього приводу направлено на адресу позивача лист №193 від 04.03.2020, та правомірність дій Фонду щодо нарахування суми орендної плати, оскільки відповідач надав позивачу підписані стани надходження орендної плати на 27.05.2019, 17.02.2019.

Також ТДВ «Шахта «Білозерська» платіжними дорученнями №1034339 від 10.02.2020 на суму 259494,22грн, № від 06.03.2020 в сумі 125180,86грн сплатило Фонду пеню, яка, за ствердженням останнього, нарахована за період, що передує періоду нарахування пені у позові, який зазначений вище.

Будь-яких доводів на підтвердження протилежного відповідач не наводить, пояснень з приводу підстав сплати пені не надає.

До матеріалів справи надане платіжне доручення № 1899804 від 22.01.2021, за яким платник: ТДВ «Шахта «Білозерська» перерахував до Державного бюджету України 59 538 484, 20грн; призначення платежу - оплата орендної плати за договором оренди № 5/2008 від 13.11.2008 без ПДВ.

Однак 26.11.2021 ТДВ «Шахта «Білозерська» звернулось до Фонду з листом за №1469 «Щодо уточнення призначення платежу», в якому інформує Орендодавця про приведення у відповідність обліку за договором №5/2008 від 13.11.2008 року: в платіжному дорученні № 1899804 від 22.01.2021 року вірним треба вважати наступне призначення платежу: «оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 року без ПДВ за період лютий 2022 - березень 2024 року». Підстава уточнення - неповне викладення відомостей стосовно періоду, за який сплачено орендну плату за договором №5/2008 від 13.11.2008 року в платіжному дорученні в полі «Призначення платежу».

З пояснень Регіонального відділення Фонду державного майна України вбачається, що з урахуванням відсутності в графі платіжного доручення «призначення платежу» посилання на конкретний період, згідно якого здійснюється платіж, а було вказано загальну підставі на виконання договору, грошові кошти були віднесені на погашення наявної заборгованості (основного боргу та пені) в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший час, до повної її погашення. Наявний алгоритм розподілу коштів урегульований в статті 534 Цивільного кодексу України.

Відповідач погоджується з тим, що у цьому платіжному доручені має місце неповне викладення відомостей стосовно періоду, за який сплачено орендну плату за договором №5/2008 від 13.11.2008 року, але вважає, що після списання коштів з рахунку він уточнив інформацію в реквізиті «призначення платежу» в даному платіжному дорученні шляхом надіслання листа позивачу.

Крім того, у листопаді 2017 ТДВ «Шахта «Білозерська» зверталось суду з позовом до Фонду про внесення змін до пункту 3.1. договору оренди № 5/2008 від 13.11.2008 щодо доповнення його реченням наступного змісту: "Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783. Зміни, визначені у цьому пункті, діють з 10.11.2016 року".

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.12.2017 позовні вимоги задоволено частково, внесено зміни до пункту 3.1. договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" № 5/2008 від 13.11.2008, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, доповнено його реченням наступного змісту: "Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №905/2667/17 вказане рішення скасоване, прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2018 постанова Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №905/2667/17 залишена без змін.

В матеріалах справи міститься переписка щодо нарахування орендної плати у розмірі 70%, що спричинена наявністю вказаного спору між сторонами.

Договором №5 від 14.08.2019 Сторони дійшли згоди, що найменування Орендаря слід викласти як «Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях».

У подальшому 12.05.2021 Фондом державного майна України видано наказ №774 «Про виділ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області», згідно п.1 якого прийнято рішення виділити зі складу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, до якої за розподільчим балансом перейде частина майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Як наслідок, Фондом державного майна України видано наказ від 13.05.2021 №796 «Про внесення зміни до назви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях», яким змінено назву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях. При цьому визначено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях згідно з розподільчим балансом, що відповідає абз.2 п.1 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, яке затверджене наказом Фонду державного майна України №797 від 13.05.2021.

Відповідач в обґрунтування позиції щодо наявності підстав для звільнення його у період з 01.04.2020 по 12.07.2020 від сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України вказує, що у цей період не використовував цілісний майновий комплекс за цільовим призначенням.

Листами №06/108 від 27.03.2020, №24/174 від 27.03.2020 та №22/246 від 27.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» та Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» повідомили відповідача про відсутність потреби у постачанні ним вугільної продукції на теплові електростанції.

Наказом №281 від 28.03.2020 на ТДВ «Шахта «Білозерська» з 01.04.2020 по 31.05.2020 введено вимушений простій внаслідок кризової ситуації у тепловій генерації, що спричинила зниження обсягу реалізації вугільної продукції. Наказом № 335 від 29.05.2020 простій оголошено до моменту усунення обставин, що його спричинили.

Листами №283 від 07.04.2020 та №324 від 03.06.2020 відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку з тим, що ТЕС відмовилися від подальшої закупівлі вугілля, позивач вимушений прийняти рішення про тимчасове призупинення роботи підприємства з 01.04.2020. Таким чином, з 01.04.2020 позивач не використовує об`єкт оренди за його цільовим призначенням (видобування кам`яного вугілля) через обставини, що виникли з незалежних від позивача причин. З посиланням на ч.6 ст.762 ЦК України зазначив, що такі обставини є правовою підставою для звільнення Орендаря від виконання обов`язку по сплаті орендної плати.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності відповіді Фонду на вказані листи.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, поданих запереченнях і поясненнях сторін, дослідивши надані в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Аналізуючи правовідносини, що склались між сторонами щодо наявності чи відсутності заборгованості зі сплати орендної плати за договором, суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 Цивільного кодексу України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (стаття 173 ГК України).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд визнає, що укладений між Сторонами Договір № 5/2008 від 13.11.2008 за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який регулюється нормами глави 58 Цивільного кодексу України і глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму у відповідності до абзацу 1 частини першої статті 760 Цивільного кодексу України може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Аналогічну норму містить частина перша статті 283 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якою за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання (частини друга, третя статті 283 Господарського кодексу України).

Закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору найму (оренди) дає підстави для висновку про те, що це двосторонній та оплатний договір, оскільки права однієї сторони договору кореспондують обов`язкам іншої, за яким майно передається наймодавцем наймачеві на певний строк.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір найму (оренди) є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна, регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ (втратив чинність на підставі Закону № 157-ІХ від 03.10.2019), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Істотними умовами договору оренди у відповідності до вимог частини першої статті 284 Господарського кодексу України та статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За змістом частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Орендна плата, як передбачено в частині першій статті 286 Господарського кодексу України, це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частинами першою, другою, четвертою статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Отже, розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, а в разі законодавчої зміни її розміру нормами чинного законодавства передбачено можливість внесення відповідних змін до умов договору.

Положеннями частини першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до пункту 3.1 Договору № 5/2008 від 13.11.2008 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2008 року 1464170,00 грн (один мільйон чотириста шістдесят чотири тисячі сто сімдесят гривень). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюються у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2008 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995(постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 28.04.2021).

У абзаці першому пункту 4 Методики у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Пунктом 13 Методики визначено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.2 Договору).

Господарський суд наголошує, що у цій справі спірним між сторонами є питання визначення розміру орендної плати за червень 2016 року після поновлення її сплати із застосуванням індексу інфляції протягом травня 2014 року червня 2016 року.

У частині другій статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Пунктами 10.2, 10.3 Договору № 5/2008 від 13.11.2008 сторони узгодили, що умови цього Договору зберігають силу протягом всього терміну цього Договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлені правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань. Зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускається за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом місяця з дати їх подання до розгляду іншій стороні.

Господарський суд звертає увагу, що на підставі норми статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном на період з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно.

Між тим нормами цього Закону не врегульовані питання щодо зміни порядку обчислення орендної плати, невід`ємною складовою частиною якої є індекс інфляції, після законодавчого поновлення сплати орендної плати.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін), який застосовується для встановлення розміру орендної плати, визначається за офіційними показниками інфляції, які щомісячно надає Державний комітет статистики України.

Відповідно до положень Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 року, базовий індекс споживчих цін (БІСЦ) характеризує рівень інфляції, який формується під впливом монетарних умов, а саме: зміни цін на продовольчі товари з високим ступенем промислової обробки, непродовольчі товари за виключенням палива, а також послуги, що не регулюються адміністративно.

Індекс споживчих цін, як зазначено в розділі 2 наведеної Методики, це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базовим.

На переконання суду, розмір орендної плати за базовий місяць відображає виключно поточну ринкову ставку орендної плати враховуючи загальний рівень цін на дату такого встановлення, одночасно метою законодавчого встановлення порядку розрахування розміру щомісячної орендної плати з застосуванням показника індексу інфляції є визначення розміру орендної плати, яку Орендар повинен сплачувати за кожний наступний місяць, яка б відповідала змінам загального рівню таких цін як в бік збільшення, так і в бік зменшення.

Матеріали справи не містять доказів внесення сторонами змін до Договору оренди № 5/2008 від 13.11.2008 щодо порядку розрахунку орендної плати, в тому числі в частині її індексації, чи зупинення застосування індексації протягом дії Закону №1669-VІІ.

При цьому, передбачений у змісті пункту 3.2 Договору оренди порядок - обов`язок Сторін визначати орендну плату за кожний наступний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, за умовами цього Договору не поставлено в залежність від обставин можливості зупинення її нарахування або скасування зобов`язань з її оплати у певний період.

У період з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно Орендар, здійснюючи господарську діяльність, продовжував користуватися державним майном.

Водночас, передбачені статтею 284 Господарського кодексу України і статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотні умови, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації, є обов`язковим для суб`єктів права державної власності, майно яких є об`єктом оренди.

Відтак, враховуючи закріплені в законі принципи: свободи договору - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України) та презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України), суд дійшов висновку, що стягнення орендної плати в іншому розмірі, ніж передбачено договором, імперативно потребує попереднього погодження та внесення відповідних змін до договору. За Договором оренди № 5/2008 від 13.11.2008 Орендар взяв на себе зобов`язання протягом строку дії договору сплачувати до Державного бюджету України орендну плату з урахуванням її індексації. Суд виходить з того, що укладений Договір оренди є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами в силу положень статті 629 Цивільного кодексу України. Матеріали справи не містять доказів внесення Сторонами змін до договору в частині індексації орендної плати. Ними не погоджувались питання зупинення індексації у спірному періоді.

Матеріалами справи встановлено та визнано Сторонами у справі, що розмір орендної плати, нарахованої та сплаченої Орендарем за березень 2014 року, складає 2 130 963,90грн.

На виконання приписів статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за квітень 2014 року орендна плата нарахована ТДВ «Шахта «Білозерська» за період з 1 по 13 число місяця. З 14 квітня 2014 року законодавчо скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення.

З моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної діяльності органів місцевого самоврядування» - з 08.06.2016 року виконання зобов`язання в частині сплати орендної плати за договором оренди від 13.11.2008 №5/2008 ТДВ «Шахта «Білозерська» перед Державним бюджетом України за користування державним майном - цілісним майновим комплексом поновлено.

Господарський суд звертає увагу, що оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

З наданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України розрахунку вбачається, що розмір орендної плати за квітень 2014 року (повністю) становить 2 201 285,71грн (2 130 963,90 - розмір орендної плати за березень 2014 року х 1,033 індекс інфляції за квітень 2014року).

Враховуючи положення пункту 13 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу та пункту 3.2. спірного Договору - орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, суд погоджується з твердженням позивача про те, що обрахування розміру орендної плати у поточному місяці повинно бути здійснене на основі повного розміру місячної орендної плати за попередній місяць, тобто квітень 2014 року незалежно від обставин, зумовивших припинення такої оплати.

Відтак суд визнає, що у спірних правовідносинах саме орендна плата за квітень 2014року, що розрахована за повний місяць, є базовою для подальшого розрахунку розміру орендної плати за червень 2016року.

Аргументи відповідача щодо застосування для подальшого розрахунку орендної плати як базового розмір орендної плати за березень 2014 року як сплаченої за повний місяць суд не бере до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам закону та умовами договору оренди.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що для розрахунку розміру орендної плати за червень 2016 року слід застосувати принцип послідовності визначення розміру орендної плати помісячно протягом квітня 2014 - травня 2016 років з коригуванням на щомісячний індекс інфляції.

Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27.02.2018 у справі №922/1063/17: «… при розрахунку розміру орендної плати за червень 2016 року слід керуватись ставкою орендної плати, яка підлягала б сплаті у травні 2016 року, незалежно від обставин зупинення їх нарахування орендодавцем на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Надавши оцінку викладеним обставинам та наведеним правовим актам, враховуючи сутність поняття інфляції, суд відхиляє доводи відповідача щодо невідповідності вимогам законодавства урахування індексу інфляції протягом квітня 2014 року травня 2016 року при визначенні розміру орендної плати на червень 2016 року за Договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 як безпідставні. Суд зазначає, що законодавче скасування орендної плати як обов`язкового платежу, до складу якого, як слушно посилається відповідач, беззаперечно входить й інфляційна складова, що розраховується щомісячно, спричинює відсутність зобов`язань у останнього сплачувати орендну плату у такий період, однак не впливає на порядок визначення ставки орендної плати у перший місяць,в який зобов`язання щодо оплати поновлюються, оскільки у цей період інфляційні процеси у державі існували й повинні враховуватись при здійсненні розрахунки виходячи з самої суті необхідності застосування індексування орендної плати для встановлення її на рівні, що відповідає ринковому у місяці, за який вона належить до сплати. Протилежний підхід повністю нівелює мету індексування. Отже, застосування позивачем при розрахунку орендної плати за червень 2016 року індексу інфляції за спірний період судом визнається правильним.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 вказала на те, що, визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Перевіряючи надані Сторонами розрахунки визначення розміру орендної плати за червень 2016 року, суд не вбачає підстав для врахування при визначенні розміру орендної плати пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), який передбачає: «Зупинити на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати». Пункт 9 Прикінцевих положень втратив чинність на підставі Закону № 157-ІХ від 03.10.2019.

Відповідно до висновку Конституційного Суду України, викладеного рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Закон про Державний бюджет через своє спеціальне призначення не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів (пункт 5.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008.

Таким чином, законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Норма статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним нормативно-правовим актом, стосується істотних умов договору оренди державного майна, жодних відносин зі встановлення доходів та видатків держави (бюджетних правовідносин) укладений між позивачем і відповідачем договір оренди не передбачає.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11.09.2018 у справі №911/747/17.

Згідно опублікованих Державним комітетом статистики України індексів інфляції сукупний коефіцієнт індексу інфляції за травень грудень 2014 року становить 117,338 % (103,8х101,0х100,4х100,8х102,9х102,4х101,9х103,0:100); за 2015 рік - 143,3%; за січень - червень 2016 року 104,948% (100,9х99,6х101,0х103,5х100,1х99,8:100).

Розрахований судом розмір орендної плати за червень 2016 року із застосуванням вказаного індексу інфляції становить 3 884 502,93 грн (2 201 285,71 х 117,338 х 143,3 х 104,948); за липень 2016 року 3 880 618,43 грн (3 884 502,93 х99,9 :100); за серпень 2016 року 3 868 976,57 грн (3 880 618,43 х99,7:100).

Натомість, суд відзначає, що Сторони у Договорі №4 від 21.09.2016 погодили розмір орендної плати на червень 2016 року (повний місяць) з урахуванням сукупного індексу інфляції за травень 2014 року - грудень 2015 року в сумі 3 701 703,91 грн.

За погодженням Сторони поширили встановлену на червень 2016 року орендну плату в розмірі 3 701 703,91 грн відповідно на липень - грудень 2016 року, тобто, без врахування індексу інфляції за вказані місяці.

При цьому, у подальшому при проведенні розрахунків орендної плати індекс інфляції за липень - грудень 2016 року сторонами не враховувався, а прийнятий ними показник дорівнює 100%.

Господарський суд зауважує, що згідно пункту 13 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін та пункту 3.2 Договору оренди №5/2008 від 13.11.2008 при коригуванні розміру місячної орендної плати на індекс інфляції не передбачено винятків стосовно значення індексу інфляції, навіть якщо він становить суму меншу за 100% орендна плата все одно коригується.

Суб`єкти господарювання повинні дотримуватись вимог чинного цивільного і господарського законодавства, а суб`єкти господарювання, які представляють державу, до цього ж повинні і вимагати дотримання законів іншими суб`єктами.

Положеннями статті 1 Закону України «Про фонд державного майна України» визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Діяльність Фонду державного майна України ґрунтується на принципах верховенства права, законності, безперервності, відкритості, прозорості та відповідальності (абзац 2 частини першої статті 2 цього Закону).

За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та наводить докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги, зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Зважаючи на викладені обставини, приймаючи до уваги, що Договори №5/2008 від 13.11.2008 та №4 від 21.09.2016 року є чинними і обов`язковими до виконання, суд бере за основу погоджений Сторонами розмір орендної плати в сумі 3 701 703,91грн для подальшого розрахунку орендної плати за договором.

Судом перевірена інформація Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях щодо нарахування орендної плати з січня 2017 року. Встановлено, що розрахунок розміру орендної плати Позивачем проведено із застосуванням індексу інфляції, показники яких відповідають встановленим Державним комітетом статистики України, арифметично розрахунок є вірним.

Перевіряючи доводи ТДВ «Шахта «Білозерська» про відсутність заборгованості на травень 2020 року (включно), зважаючи на наявну переплату та суми поточних платежів зі сплати орендної плати, суд встановив наступне.

Згідно наданим Регіональним відділенням Фонду державного майна України відомостям з інформаційно-пошукової системи «Етап-Оренда», введеною в дію наказом Фонду державного майна України від 01.07.2003 № 1129, які викладені у відповідних станах надходження орендної плати, щодо нарахування та сплати щомісячної орендної плати протягом з 8 червня 2016 року по травень 2020 року, ТДВ «Шахта «Білозерська» нараховано орендна плата за користування державним майном в сумі 207 218 096,94 грн. Сплачено до Державного бюджету України за цей період орендна плата в сумі 184 280 982,85 грн. При цьому ТДВ «Шахта «Білозерська» протягом квітня 2014 року - грудня 2015 року під час дії норми Закону №1669-VІІ про скасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, сплатило орендну плату в сумі 61 616 968,94 грн (Додаток №7), що входить в загальну суму сплаченої орендної плати.

Починаючи з червня 2016 року, помісячна оплата оренди здійснювалась за погодженням Сторін договору шляхом списання грошових коштів з наведеної суми переплати та сплачених відповідачем поточних виплат за окремі місяці.

У змісті позовної заяви та поясненнях позивач стверджує, що в результаті невиконання відповідачем зобов`язань за Договором оренди №5/2008 від 13.11.2009 утворилась заборгованість зі сплати орендної плати ТДВ «Шахта «Білозерська» перед Державним бюджетом України в загальній сумі 22 937 114,09 грн за період з січня 2020 року по травень 2020 року, а саме: за січень 3 523 889,31 грн (частково); лютий 4 801 478,80 грн; березень 4 839 890,63 грн; квітень 4 878 609,76 грн; травень 4 893 245,29 грн.

Відповідач наводив власний розрахунок, що базувався на неможливості застосування при визначені розміру орендної плати щомісячного індексу інфляції протягом квітня 2014 року грудня 2015 року внаслідок чого заборгованість ТДВ «Шахта «Білозерська» перед Державним бюджетом України на травень 2020 року відсутня. Вище суд встановив підстави, з яких вказана позиція відповідача не прийнята.

Заперечень щодо невідповідності розрахунку суми позовних вимог, який здійснений Фондом, як в частині даних щодо розміру застосованих індексів інфляції індексам, встановленим законодавчо, так і в частині здійснених нарахувань способом, який використовував Фонд - врахування оплат за певні періоди, розміру сплачених коштів тощо, відповідач суду не надав.

Доводи Регіонального відділення Фонду державного майна України, вкладені в поясненнях, щодо допущеної арифметичної помилки при встановленні сукупного індексу інфляції за період з квітня 2014 року по грудень 2015 року, який фактично є більшим та становить 1,76483, який і повинен бути застосований у спірних правовідносинах, господарський суд не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги в цій частині у встановленому процесуальним законом порядку не змінювались.

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (частина третя статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992).

Умовами пункту 3.3. Договору оренди №5/2008 від 13.11.2008 передбачено, що орендна плата у розмірі 100% перераховується до Державного бюджету України щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету (пункт 5.2 Договору).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету.

Листом від 26.06.2020 №11-03-03-05883 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях письмово повідомило Генерального директора ТДВ «Шахта «Білозерська» про невиконання Орендарем істотних умов договору оренди від 13.11.2008 №5/2008 в частині своєчасності перерахування орендної плати до державного бюджету. Зі змісту письмового звернення убачається, що станом на 24.06.2020 заборгованість з орендної плати ТДВ «Шахта «Білозерська» складає 22 937 114,09 грн, на яку за несвоєчасне перерахування орендної плати нарахована пеня у сумі 693 821,55 грн за період з 07.03.2020 по 24.06.2020 включно. Орендодавця зобов`язано у тижневий термін сплатити до Державного бюджету України заборгованість з орендної плати і пені.

За змістом частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Приписами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Положеннями статей 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на викладене господарський суд з наявних в матеріалах справи доказів дійшов висновку, що ТДВ «Шахта «Білозерська» не виконало зобов`язань за Договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, у зв`язку з чим у відповідача за період з січня (частково) по травень 2020 року перед Державним бюджетом України утворилась заборгованість в загальній сумі 22 937114,09грн за користування державним майном.

Докази погашення даної заборгованості за договором оренди відповідач суду не надав.

Доводи позивача щодо зарахування суми заборгованості та пені, яка на неї нарахована, що є предметом позовних вимог, внаслідок здійснення платежу за платіжним дорученням № 1899804 від 22.01.2021, за яким платник: ТДВ «Шахта «Білозерська» перерахував до Державного бюджету України 59538484,20грн, що спричинює відсутність предмету спору, наслідком чого стало звернення до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, судом не приймаються. Підстави відмови у згадуваному клопотанні наведені в ухвалі суду від 24.05.2023.

Відповідно до статті 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чин іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Банк, що прийняв платіжне доручення платника повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні ( ч.1 ст.1091 ЦК України)

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1090 Цивільного кодексу України зміст та форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами.

Банк не має право робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, а також загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжним дорученням є розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

У силу пункту 32.3 статті 32 названого Закону, банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

Пунктом 3.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. за № 22, що діяла на час спірних правовідносин, закріплено, що платіжне доручення оформлюється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками (п.3.7. названої Інструкції)

Таким чином, призначення платежу відповідно до чинного законодавства України визначається виключно платником, тобто особою, котра здійснює відповідний платіж.

Відповідно до п.2.29 зазначеної Інструкції платник має право у будь який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

Аналогічні положення містяться у статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», згідно з якою платіжне доручення може бути відкликано ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунку шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Розрахунковий документ може бути відкликаний тільки в повній сумі. Документ на відкликання може бути як в паперовим, так і електронним. Він складається ініціатором у довільній формі та засвідчується ним у встановленому порядку.

Тобто до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.

У силу статті 30 названого Закону, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми платежу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Отже, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача, обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.06.2018 р. по справі за № 809/34/17 та від 01.07.2020 по справі №824/74/19-а.

Проте, у цих же постановах Верховним Судом з посиланням на лист Національного банку України №25-111/1438-7141 від 09.06.2011 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначенні платежу» зазначено, що питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення, вирішується сторонами у порядку узгодженому між ними, без участі банку.

Таким чином, сторони не позбавлені права на власний розсуд та за взаємною згодою вже без участі банку змінити волевиявлення щодо розпорядження уже перерахованими останнім коштів.

З метою реалізації такого права відповідач направив позивачу лист №1469 від 26.11.2021 щодо уточнення призначення платежу, в якому з метою приведення у відповідність обліку за договором №5/2008 від 13.11.2008 року просить в платіжному дорученні № 1899804 від 22.01.2021 вірним треба вважати наступне призначення платежу: «оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 року без ПДВ за період лютий 2022 - березень 2024 року».

Фонд не надав суду доказів на підтвердження того,які дії були здійснені останнім після отримання листа, чи була надана відповідь на нього, чи здійснені дії з внесення змін до бухгалтерського обліку виходячи з його змісту.

Обов`язок дослідити докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень при прийнятті рішення у справі покладений на суд.

З огляду на наявність позиції відповідача щодо періоду, за який він сплачував грошові кошти згідно платіжного доручення з урахуванням листа та відсутність чітко визначеної згоди сторін з цього приводу, у суду відсутні підстави стверджувати, що вказаний первинний документ підтверджує оплату суми, яка є предметом позову.

Дії Фонду щодо зарахування суми, яка сплачена за платіжним дорученням № 1899804 від 22.01.2021 у рахунок останньої у цьому сенсі не є визначальними для суду та обумовлюються виключно порядком ведення позивачем бухгалтерського обліку.

Окрім того, ТДВ «Шахта «Білозерська» стверджує, що листами №283 від 07.04.2020 та №324 від 03.06.2020 ТДВ «Шахта «Білозерська» повідомила Регіональне відділення Фонду державного майна України в Харківській, Донецькій та Луганській областях про невикористання об`єкту оренди - цілісного майнового комплексу в зв`язку з кризою в енергетиці, вимушеним простоєм. З вересня 2019 року і по теперішній час енергетична галузь України знаходиться у кризовій ситуації. З 01 квітня 2020 року ТЕС відмовились приймати вугілля. Внаслідок цього Товариство не здійснює видобуток вугілля, а працює в режимі підтримки систем життєзабезпечення підприємства. Тобто, в період з 01 квітня 2020 року по 12 липня 2020 року через обставини, які виникли з незалежних від Орендаря причин, Товариство фактично не використовує об`єкт оренди за його цільовим призначенням (видобування та збагачення кам`яного вугілля), тому відповідно до положень частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України звільняється від сплати орендної плати за Договором №5/2008 від 13.11.2008 року.

Згідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Господарський суд констатує, що для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України в якості підстави для звільнення Орендаря від зобов`язання щодо сплати орендної плати визначальною умовою є наявність обставин, за які свідчать про об`єктивну безпосередню неможливість використовування переданого в оренду державного майна через обставини, та за які орендар не відповідає. Тягар доведення зазначених обставин покладається на Орендаря.

При цьому незалежними від волі Орендаря обставинами є, зокрема, незаконне захоплення майна іншою особою, неповідомлення Орендодавцем Орендаря про права третіх осіб на майно (наприклад, право застави, при реалізації якого може накладатися арешт на майно, що унеможливлює доступ орендаря до нього), аварійний чи незадовільний технічний стан майна, правомірне зайняття приміщення третьою особою на підставі договору оренди, раніше укладеного з Орендодавцем.

При настанні таких обставин вже після укладення договору оренди доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема, сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 905/1601/17.

Узагальнюючою рисою є те, що такі обставини одночасно позбавляють Орендаря можливості користуватись об`єктом оренди і він не відповідає за це.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом.

Під господарською діяльністю у відповідності до статті 3 Господарського кодексу України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст. 6 вказаного Кодексу одним із загальних принципів господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Ст. 42 Господарського кодексу України встановлює, що підприємницькою діяльністю є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно, свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємці мають право без обмежень самостійно на власний ризик здійснювати з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання, а, отже, господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (частина перша статті 286 Господарського кодексу України).

З пункту 1.4. Договору вбачається, що передається в оренду державне майно цілісного майнового комплексу з метою використання за його цільовим призначенням - видобуванням кам`яного вугілля.

Враховуючи викладене, господарський суд визнає, що відповідач не довів належними і допустимими доказами того, що він був саме позбавлений можливості користуватися орендованим майном за його цільовим призначенням, всі доводи відповідача зводяться до того, що діяльність з видобування кам`яного вугілля ним була зупинена внаслідок зменшення попиту, відсутності ринку збиту та встановлення державою певних норм та правил, що спричинило наведені обставини, що не є тотожним.

Тому доводи відповідача про звільнення його від сплати орендної плати за користування державним майном у зазначений період, судом відхиляються як необґрунтовані.

За змістом пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

У частині шостій статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У пункті 3.5. Договору Сторони визначили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

З огляду на вимоги ст. 79, 86 ГПКУ господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Частина 5 ст. 254 ЦК України передбачає, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд виходячи з умов п. 3.3. Договору, що визначає обов`язок сплатити орендну плату не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та приписів ч.5ст.254 ЦК України визначає, що позивач невірно визначив початкову дату, з якої має право на нарахування пені, на заборгованість, що виникла у квітні 2020, оскільки 10 та 11 травня 2020 були вихідними днями, зокрема, внаслідок перенесення вихідного 09.05.2020 на перший робочий день, строк виконання зобов`язання 12.05.2020, прострочення має місце з 13.05.2020.

Здійснивши за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН перерахунок пені за визначені позивачем періоди ( арк. справи 99-100, том 1) з урахуванням вірного періоду за квітень 2020 суд вказує, що сукупна сума пені складає 689832,69грн. У задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Господарський суд зазначає, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 зі справи № 924/233/18.

Приписами частини першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Отже, під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 77 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведена процесуальна норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Передбачений статтею 79 Господарського процесуального кодексу України стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний" (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц та постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

Таким чином, проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням долучені сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства та визначені процесуальним законом стандарти доказування, дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими частково, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на користь Державного бюджету України підлягає стягненню заборгованість з орендної плати в сумі 22937114,09грн та пеня в сумі 689832,69грн, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, на відповідача покладається судовий збір в сумі 354404,20грн.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

У програмі віддаленого доступу частково не відтворювались скановані копії документів, які суд досліджував під час прийняття судового рішення, що унеможливило підписання повного тексту рішення суду в строк, визначений ст. 233 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення 22937114,09грн основної заборгованості, 693821,77грн пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (адреса місцезнаходження: 85013, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське,вул.Строїтельна, буд.17, ідентифікаційний код 36028628) на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 22937114,09грн, пеню в сумі 689832,69грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (адреса місцезнаходження: 85013, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське,вул.Строїтельна, буд.17, ідентифікаційний код 36028628) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (адреса місцезнаходження: 61057, Харківська обл., місто Харків, майдан Театральний, буд.1; ідентифікаційний код 43023403) судовий збір в сумі 354404,20грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 24.05.2023.

Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2023.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова