ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/12956/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Коровай Л.В.,

за участю представників сторін:

представника позивача - Сторожук Д.І.,

представника відповідача - Собко О.В., Малярчук Ю.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Усатенко І.В.)

від 17.11.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.)

від 28.02.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про визнання правочину недійсним.

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін" (далі - Товариство) звернулось з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - Укргазвидобування) про визнання недійсним договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВ 6262/11-17 від 11.08.2017.

2. Позивач обґрунтовує недійсність договору тим, що він був укладений з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, щодо строку оприлюднення договору про закупівлю та щодо проведення закупівлі за допороговою процедурою, яка не передбачена Законом. Також посилається на порушення норми частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині збільшення ціни договору, що зумовлює його нікчемність згідно зі статтею 37 Закону. Крім того, позивач зазначає, що в процесі виконання договору було встановлено, що відповідач ввів в оману позивача, оскільки договір було укладено за ціною нижчою, ніж запропонована на аукціоні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. На засіданні тендерного комітету Укргазвидобування було прийнято рішення: визначити предмет закупівлі товару: 34140000-0 - великомонтажні мототранспортні засоби (кран автомобільний на спецшасі в/п 40 т LIEBHERR LTM 1040-2.1 або аналог), у кількості 9 штук, очікувана вартість закупівлі: 175860000,00 грн з ПДВ; закупівлю провести з застосуванням процедури допорогової закупівлі; затвердити документацію та оголошення про проведення процедури закупівлі (протокол № 17Т-335 від 13.06.2017).

4. 14.06.2017 відповідач оприлюднив інформацію про проведення процедури закупівлі крану автомобільного на спецшасі в/п 40 т LIEBHERR LTM 1040-2.1 або аналог у кількості 9 штук, очікуваною вартістю 175860000,00 грн, за спрощеною /допороговою процедурою. Кінцевий строк подання пропозицій - 27.06.2017, початок аукціону - 29.06.2017 (сайт PROZORRO, за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2017-06-14-001660-b).

5. Позивач взяв участь у аукціоні та подав цінову пропозицію № 19/02-17 від 19.06.2017 на суму 158400000,00 грн.

6. Згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій від 29.06.2017 тендерна пропозиція Товариства складала 158400000,00 грн.

7. У листі від 20.07.2017 № 20-07-2017/1 позивач запропонував до розгляду оновлену цінову пропозицію зі зменшеною ціною та загальною вартістю товару - 158399992,80 грн задля зручності взаєморозрахунків за закупівлею 34140000-0 великомонтажні мототранспортні засоби (кран автомобільний на спецшасі в/п 40 т LIEBHERR LTM 1040-2.1 або аналог).

8. Відповідно до протоколу вибору переможця допорогової закупівлі № 17Т-335 від 25.07.2017 за результатами вибору переможця допорогової закупівлі згідно з проведеної кваліфікації та цінової пропозиції та за результатами аукціону - переможцем допорогової закупівлі визнано Товариство з ціновою пропозицією 158399992,80 грн.

9. 11.08.2017 року сторони уклали договір поставки (закупівля товару за власні кошти) №УГВ 6262/11-17, згідно з умовами якого позивач зобов`язався поставити позивачеві товар - кран автомобільний на спец шасі в/п 40т. ТМ „TADANO" моделі ATF40G-2 у кількості 9 шт., загальною вартістю із ПДВ - 158399992,80 грн (ціна за одиницю без ПДВ - 14666666,00 грн.) на умовах DDP-склад (станція) призначення (згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМ-2010) із пунктом поставки: філія "УГВ-Сервіс", Полтавська обл., Машівський р-н, с. Селещина, вул. Б. Хмельницького, 9, центральний склад №1; БУ "Укрбургаз" (УБК), м. Красноград, Харківської обл., вул. Українська, 165, Красноградська база ВТЗіК у строк до 31.12.2017 року, відвантаження товару за рознарядкою покупця.

10. 27.03.2018 сторони, враховуючи зміну курсу іноземної валюти (Євро) по відношенню до національної валюти України згідно з курсом НБУ станом на 27.03.2018 у сторону збільшення на 8,31% та 100-відсоткову імпортну складову товару, уклали додаткову угоду №1 до договору поставки №УГВ 6262/11-17 від 11.08.2017, за умовами якої таблицю специфікації №1 від 11.08.2017р. викладено в новій редакції: кран автомобільний на спец шасі в/п 40т. ТМ „TADANO" моделі ATF40G-2 у кількості 8 шт., загальною вартістю із ПДВ - 140 799 993,60 грн. (ціна за одиницю без ПДВ - 14 666 666,00 грн) та у кількості 1 шт., загальною вартістю із ПДВ - 19062131,74 грн (ціна за одиницю без ПДВ - 15885109,78 грн.).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

11. Господарський суд міста Києва рішенням від 17.11.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023, відмовив у задоволенні позовних вимог повністю.

12. Суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем підстав, з якими законодавство пов`язує недійсність правочину та порушення його прав оспорюваним договором.

13. Суди зробили такі висновки:

- відповідач при укладенні договору не був замовником у значенні пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (тут і надалі в редакції станом на 11.08.2017), оскільки здійснює свою діяльність виключно на промисловій (комерційній) основі з метою отримання прибутку, при цьому не є розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів та у його статутному капіталі відсутня частка держави, його єдиним акціонером є НАК "Нафтогаз України", а не орган державної влади чи місцевого самоврядування. Відсутні докази, що у Укргазвидобування наявні спеціальні або ексклюзивні права, визначені цим Законом;

- дія Закону України "Про публічні закупівлі" не розповсюджується на правовідносини між сторонами у справі, тому недотримання його вимог не може бути підставою для визнання договору недійсним;

- можливість проведення закупівель за процедурою допорогових закупівель було передбачено Порядком закупівель товарів, робіт та послуг, що був затверджений наказом ПАТ "Укргазвидобування" від 19.12.2016 № 690 та наказом від 01.08.2017 № 497;

- позивач не довів введення його в оману та порушення відповідачем вимог розділу ІІІ пункту 2 документації, оскільки ініціатором зміни цінової пропозиції був саме позивач.

14. Суд апеляційної інстанції відхилив аргументи скаржника щодо обставин, які встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 у справі № 910/18558/19, в якій предметом розгляду було рішення тендерного комітету АТ "Укргазвидобування" від 30.10.2018 № 1813 про включення до Реєстру недобросовісних учасників ТОВ "ВК "Автотранспортник". Суд дійшов висновку, що обставини, встановлені рішенням суду у справі № 910/18558/19 та їх правова оцінка не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу

15. 22.03.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

16. Скаржник визначив підставами касаційного оскарження судових рішень пункти 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України.

17. В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на те, що:

- суди неправильно застосували норми пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статей 16, 203, 215, 236 Цивільного кодексу України, а також порушення норм глави 5 ГПК України щодо всебічного, повного дослідження доказів та обставин справи;

- Кабінет Міністрів України є єдиним засновником та учасником НАК "Нафтогаз України", яка володіє 100% корпоративних прав ПАТ "Укргазвидобування", тому відповідач підпадає за ознаками під визначення замовника в розумінні пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин);

- суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18), щодо подібності правовідносин, порушили норми статті 75 ГПК України, не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2018 у справі № 922/3946/16, від 10.03.2020 у справі № 910/8395/19, що згідно з частиною третьою статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, тому безпідставно не брали до уваги обставини, встановлені судом у справі № 910/18558/19, в якій вирішувалося питання щодо статусу Укргазвидобування у спірних правовідносинах;

- суди не розглядали, чи відповідає оспорюваний правочин вимогам закону, не врахували висновок Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 456/2946/17, що якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону;

- суди не врахували висновок Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.09.2021 у справі № 907/576/19, що юридичні особи, у статутному капіталі яких державна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50%, наділені обов`язковими ознаками замовника, визначеними пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі";

- суди не врахували висновки Верховного Суду, що були викладені у постановах від 02.03.2021 у справ № 640/1171/19, від 09.10.2019 у справі № 826/12323/18, від 26.06.2019 у справі № 815/2373/17, які визначають підпорядкованість підзаконних нормативно-правових актів законам, тому помилково застосували положення Порядку закупівель товарів, робіт та послуг ПАТ "Укргазвидобування", затвердженого наказом від 19.12.2016 № 690, а не норми Закону України "Про публічні закупівлі", що має вищу юридичну силу;

- суди не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (пункти 70-75) щодо встановлення обставин нікчемності договору у мотивувальній частині рішення;

- суди не врахували висновок Верховного Суду, що викладений у постановах від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18, від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18, від 02.10.2019 у справі № 910/22198/17 та від 05.05.2020 у справі № 911/1634/19, щодо застосування норм статей 16, 203, 215 ЦК України у спорі про визнання оспорюваного правочину недійсним.

18. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить судові рішення залишити без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Заперечуючи проти доводів касаційної скарги, відповідач зазначає:

- в розумінні пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" замовниками разом з органами державної влади та органами місцевого самоврядування є також юридичні особи та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави та територіальної громади у спосіб, що не є комерційною або промисловою діяльністю в умовах конкуренції та одночасно відповідають хоча б одній із передбачених Законом ознак. Із зазначених визначень можна дійти висновку, що не є замовниками юридичні особи у разі, якщо вони забезпечують потреби держави або територіальної громади за допомогою діяльності, яка здійснюється на промисловій/комерційній основі з метою отримання прибутку.

- Укргазвидобування не уповноважувалося будь-яким органом державної влади або органом місцевого самоврядування на підставі нормативно-правового акта та/або акта індивідуальної дії, які обмежують провадження діяльності у сферах, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", а тому у нього відсутні спеціальні або ексклюзивні права;

- Укргазвидобування проводить діяльність у відповідних сферах, визначених пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі", проте не має додаткових ознак, за наявності яких у сукупності його можна віднести до замовників в розумінні пункту 9 частини першої статті 1 цього Закону;

- Верховний Суд у справах №910/28480/15, № 910/353/19 за участю сторони AT "Укргазвидобування", надавав оцінку щодо застосування при здійснені закупівель положень Закону України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності", Закону України "Про здійснення державних закупівель"". Суб`єктний склад замовників в розумінні Закону України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності" № 4851-VI (в редакції, яка набула чинності 30.09.2015 р.), Закону України "Про здійснення державних закупівель" N2 1197-VII" (в редакції, яка набула чинності 30.09.2015 р.) та Закону України "Про публічні закупівлі" № 922 (в редакції на момент укладення спірного договору) є тотожним;

- скаржником не доведено наявність підстав, передбачених статтею 215 ЦК України, з якими закон пов`язує недійсність правочину, не зазначено, яку саме норму законодавства порушує спірний договір, не доведено належними доказами порушення прав та інтересів Товариством укладанням спірного договору, не доведено порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки, як правильно встановили суди першої та апеляційної інстанцій, дія цього Закону не розповсюджується на правовідносини між сторонами у справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

19. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

20. Відповідно до сталої практики Верховного Суду при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

21. Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).

22. Аргументи скаржника щодо порушення порядку проведення процедури закупівель товарів, робіт та послуг і визначення його переможцем за результатами за процедурою допорогових закупівель, а не за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі не можуть свідчити про недійсність договору, оскільки головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює договір.

23. Висновок судів щодо відсутності порушених прав позивача оспорюваним договором є правильним і не спростованим. Наведене є достатньою та самостійною підставою для відмови в позові, тому відсутні підстави окремо розглядати доводи касаційної скарги щодо застосування судами норм пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Крім того, слід враховувати, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду розглядав це питання, і дійшов висновку, що Укргазвидобування має право укласти договір з будь-яким контрагентом на власний розсуд без попереднього проведення конкурсу, а також відповідно до Порядку закупівель робіт і послуг, затвердженого наказом Укргазвидобування, який є локальним документом (постанова від 06.12.2019 № 910/353/19).

24. Аргументи скаржника, що суди безпідставно не брали до уваги обставини, встановлені судом у справі № 910/18558/19, в якій вирішувалося питання щодо статусу Укргазвидобування у спірних правовідносинах, не врахували висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2018 у справі № 922/3946/16, від 10.03.2020 у справі № 910/8395/19, що згідно з частиною третьою статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, є безпідставними.

25. Загальновідомі факти не потребують доказування тоді, коли вони визнані такими судом. Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту. Але крім об`єктивних меж загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (постанова Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3946/16). Обставини, на які посилається скаржник, не є такими. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (частина сьома статті 75 ГПК України).

26. Доводи скаржника щодо неврахування судами висновку Верховного Суду, що викладений у постановах від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18, від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18, від 02.10.2019 у справі № 910/22198/17 та від 05.05.2020 у справі № 911/1634/19, щодо застосування норм статей 16, 203, 215 ЦК України у спорі про визнання оспорюваного правочину недійсним, також відхиляються, оскільки в цих справах суд викладав загальний висновок, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. У кожній зі справ суд вирішував спір про недійсність договору, виходячи з конкретних обставин справ. У справах, на які посилається скаржник, суд не визнавав недійсним договір закупівлі за позовом переможця торгів з підстав, які заявлені у цій справі. Аргументи скаржника щодо неправильного застосування цих норм не знайшли своє підтвердження.

27. Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), в якій викладено висновки про те, що визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним у силу закону з моменту його укладення, є безпідставними. В цій справі Велика Палата Верховного Суду прямо вказала, що суд перевіряє відповідні доводи та, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, в мотивувальній частині судового рішення підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину, лише за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, якщо одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним. У даному випадку такий спір щодо правових наслідків не розглядається і не заявлявся.

28. Доводи касаційної скарги щодо порушення норм глави 5 ГПК України щодо всебічного, повного дослідження доказів та обставин справи, не беруться до уваги, оскільки відповідно до частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

30. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

31. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що судові рішення ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Розподіл судових витрат

32. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Креін Юкреін" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі № 910/12956/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко