cправа № 916/734/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Кондратова І.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників учасників справи:
позивача - не з`явились,
відповідача - Кобеляцького Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ"
про розподіл витрат на професійну правничу допомогу
у справі №916/734/22
за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" ДП НАЕК "Енергоатом"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ"
про визнання недійсним договору в частині,
2.Господарський суд Одеської області рішенням від 05.10.2022 у справі №916/734/22, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023, відмовив ДП "НАЕК "Енергоатом" у задоволені позову до ТОВ "РАДОС СВ" про визнання недійсним договору в частині, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн поклав на ДП "НАЕК "Енергоатом"; стягнув з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь ТОВ "РАДОС СВ" витрати з надання правової допомоги у розмірі 2000 грн.
3.ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 у справі №916/734/22 і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
4.ТОВ "РАДОС СВ" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін. Крім цього, відповідач заявив про стягнення на свою користь 5000 грн додаткових витрат на професійну правничу допомогу.
5.ДП "НАЕК "Енергоатом" подало клопотання про зменшення цих витрат до 1000 грн, мотивуючи свою заяву тим, що (1) в договорі про надання правничої допомоги не зазначено розрахунку вартості професійної допомоги; (2) відсутній опис виконаної правничої допомоги; (3) заявлена сума не відповідає критеріям реальності та розумності, та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) позивач не довів надання йому адвокатом зазначених послуг у відповідних сумах; (5) наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи.
6.31.05.2023 у відкритому судовому засіданні Верховний Суд проголосив вступну та резолютивну частину постанови, якою касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" залишив без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 у справі №916/734/22 залишив без змін.
7.Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, Верховний Суд виходить з такого.
8.Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
9.Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване, що унормовано у статті 131-2 Конституції України, статті 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), відповідних нормах Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
10.Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
11.Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
12.Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
13.Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
14.Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
15.Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
16.Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
17.Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
18.За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
19.Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
20.Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
21.На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду копії:
(1) укладеного між ТОВ "РАДОС СВ" та Адвокатським об`єднанням "Легал Партнерс Юкрейн" договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 №1/2023;
(2) додатку №1 до цього договору "Прайс-лист";
(3) акта про надання правової допомоги від 13.04.2023, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, а позивач прийняв наступну правову допомогу: підготовка відзиву на касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" на постанову Південно- західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 у справі №916/734/22 (п. 6.25 договору №1/2023 від 02.01.2023). Загальна сума гонорару складає 5000 грн;
(4) довідки керуючого партнера адвокатського об`єднання про отримання винагороди у розмірі 5000 грн;
(5) ордера серії АЕ №1192929, виданого адвокату Кобеляцькому Д.М., та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 22.04.2019 серії ДП №4250 на ім`я Кобеляцького Д.М., який підготував відзив на касаційну скаргу та приймав участь у судовому засіданні касаційної інстанції.
22.Верховний Суд наголошує, що надані відповідачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
23.Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
25.За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
26.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
27.Водночас, за приписами частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
28.Мотивуючи своє клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 1000 грн, позивач вказував на те, що (1) в договорі про надання правничої допомоги не зазначено розрахунку вартості професійної допомоги; (2) відсутній опис виконаної правничої допомоги; (3) заявлена сума не відповідає критеріям реальності та розумності, та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) відповідач не довів надання йому адвокатом зазначених послуг у відповідних сумах; (5) наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи; (6) відсутнє платіжне доручення про попередню оплату судового супроводу.
29.Проте, як зазначено в пункті 21 цієї постанови, відповідач долучив до відзиву на касаційну скаргу документальне підтвердження надання правової допомоги, зокрема акт про надання правової допомоги, який містить опис та вартість виконаної адвокатом роботи, що спростовує відповідні доводи позивача.
30.Верховний Суд відхиляє твердження позивача про відсутність у договорі про надання правової допомоги розрахунку вартості правничої допомоги, оскільки вартість послуг, які надаються клієнту за цим договором, визначено у прайс-листі, що є додатком №1 до цього договору. В свою чергу, позивач не обґрунтував, яким чином відсутність у договорі розрахунку вартості може бути підставою для зменшення заявлених відповідачем до стягнення витрат на правничу допомогу.
31.Посилання позивача на відсутність платіжного доручення про попередню оплату судового супроводу, як на підставу для зменшення розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на правничу допомогу, Верховний Суд також вважає безпідставними, адже за усталеною судовою практикою у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що було здійснено відповідачем у цій справі, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Крім цього, до відзиву на касаційну скаргу відповідач долучив копію довідки керуючого партнера адвокатського об`єднання про отримання винагороди у розмірі 5000 грн.
32.Стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн та 4000 грн відповідно, не можуть бути підставою для зменшення витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем за результатами касаційного розгляду справи.
33.Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.
34.Верховний Суд також враховує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару (як у даному випадку) сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справ №922/1964/21). Проте відповідач в даному випадку цього не довів.
Також, посилаючись на невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу критеріям реальності та розумності, а також необхідність її зменшення до 1000 грн, позивач не наводить жодного обґрунтування цієї суми витрат на правничу допомогу, не зазначає жодних заперечень стосовно наданих відповідачем доказів фактичного понесення відповідачем витрат на надання правової допомоги у заявленому до стягнення розмірі.
35.З огляду на наведене, сукупність доказів щодо витрат позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "РАДОС СВ" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, відповідно про стягнення з позивача на користь відповідача 5000 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/734/22 задовольнити.
3.Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Одеської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Бакуліна
Судді О.Р. Кібенко