УХВАЛА

14 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/3453/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання - Салівонський С. П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 (колегія суддів: Мальченко А. О., Чорногуз М. Г., Агрикова О. В.), рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 (суддя Головіна К. І.) у справі

за позовом першого заступника керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави до відповідачів: 1) Київської міської ради; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна фірма "Будівельні інвестиції" про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним та зобов`язання повернути земельні ділянки,

за участю представників:

Офісу Генерального прокурора - Семенчук М. А., відповідача-1 - Поліщук М. В.,

відповідача-2 - Касьянов І. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року перший заступник керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна фірма "Будівельні інвестиції" (далі - ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції") про:

- визнання незаконним та скасування рішення від 11.03.2021 № 557/598 "Про поновлення ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" договору оренди земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-побутового комплексу на Броварському проспекті біля станції метро "Чернігівська" у Деснянському районі міста Києва" від 19.12.2003 № 62-6-00117 (зі змінами, внесеними угодою від 16.07.2009 № 62-6-00524) в межах червоних ліній, площею 0,1101 га (кадастровий номер :62:160:0005) та площею 0,1078 га (кадастровий номер :62:160:0006);

- визнання недійсним договору про укладення договору оренди земельних ділянок на новий строк від 04.10.2021, укладеного між Київрадою та ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції", щодо зазначених вище земельних ділянок, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П. та зареєстрованого в реєстрі 04.10.2021 за № 927;

- зобов`язання ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" повернути територіальній громаді в особі Київради ці земельні ділянки.

В обґрунтування позову прокурор зазначив, що укладений між радою та ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" договір оренди земельної ділянки площею 0,1101 га (кадастровий номер :62:160:0005) та земельної ділянки площею 0,1078 га (кадастровий номер :62:160:0006) від 19.12.2003 припинив свою дію ще 20.12.2013. Разом з тим, повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення вказаного договору оренди на новий строк ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" направило вже після спливу строку договору оренди, додаткова угода про його поновлення сторонами не укладалася, тому рада не мала права поновлювати договір оренди та укладати з відповідачем-2 договір від 04.10.2021, що було зроблено рішенням відповідача-1 № 557/598 від 11.03.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради від 11.03.2021 № 557/598, визнання недійсним договору оренди земельних ділянок від 04.10.2021 та їх повернення, прокурор обрав ефективний спосіб захисту, що відповідає вимогам статей 16, 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Проте позов прокурора задоволенню не підлягає, оскільки факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, суд дійшов висновку про добросовісність дій ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" як землекористувача, оскільки товариство протягом строку дії договору оренди вживало заходи щодо його виконання належним чином, сплачувало орендні платежі та намагалося розпочати забудову земельної ділянки.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 задоволено частково заяву ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" про ухвалення додаткового рішення. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Київської міської прокуратури на користь ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" витрати на правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. У решті вимог заяви - відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру. Враховуючи конкретні обставини справи та її складність, дослідивши співмірність заявленої відповідачем-2 суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з огляду на предмет спору, обсяг поданих відповідачем-2 заяв по суті справи, клопотань, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу є співмірними із складністю даної справи та обґрунтованими.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 рішення та додаткове рішення залишені без змін.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури у касаційній скарзі просить постанову, рішення та додаткове рішення попередніх судових інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, у задоволенні заяви ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Скарга з посиланням на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, статті 33 Закону України "Про оренду землі", а також ухваленням судових рішень без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду, щодо застосування зазначеної норми у подібних правовідносинах.

Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" у випадках, коли рішенням органу місцевого самоврядування поновлюється договір оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчився.

Скаржник також наголошує, що суд апеляційної інстанції в порушення норм процесуального законодавства: не дослідив зібрані у справі докази, які підтверджують порушення відповідачами процедури поновлення договору оренди на новий строк; залишаючи в силі додаткове рішення, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

ТОВ "ПБФ "Будівельні інвестиції" у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення попередніх судових інстанцій - без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості.

При вивченні касаційної скарги колегія суддів встановила, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2023 прийнято до розгляду справу № 904/8884/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Будинок радіо" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Будинок радіо" до Дніпровської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Ухвала колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що відповідно до частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Водночас колегія суддів зазначила, що за змістом статей 759, 763, 764, 785 ЦК України та статей 283-291 Господарського кодексу України із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін усіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинності) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

Таким чином, на переконання колегії суддів, ЦК України містить умови щодо строку дії договору оренди нерухомого майна, тоді як спеціальний закон щодо оренди землі таких умов не містить.

Посилаючись на частини восьму та одинадцяту статті 33 Закону України "Про оренду землі", колегія суддів наголосила на необхідності надання висновку щодо того, коли закінчується строк, протягом якого орендар може звернутися з позовом про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі у випадку, якщо орендодавець не відповів на його клопотання про поновлення такого договору.

Також колегія суддів указала на необхідність вирішення питання, чи має право орендар поза межами місячного строку, передбаченого частиною восьмою статті 33 Закону України "Про оренду землі", і до закінчення наступного строку, на який договір оренди може бути продовжений, на укладення додаткової угоди до договору оренди на той же строк, що був передбачений у договорі. А в разі якщо особа не звернулася до суду з відповідним позовом протягом цього місячного строку, чи вправі рада розпорядитися земельними ділянками та чи будуть правомірними такі дії.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про можливість укладення додаткової угоди після закінчення передбаченого частиною восьмою статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячного строку і до закінчення строку, визначеного у договорі, на який у орендаря виникає право на продовження орендних правовідносин, необхідно буде сформувати висновок про те, на якій правовій підставі здійснювалося користування земельною ділянкою поза передбаченим цією нормою місячним строком.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження за касаційною скаргою, поданою у справі № 910/3453/22, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 904/8884/21.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/3453/22 зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 904/8884/21 у подібних правовідносинах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя С. К. Могил

Суддя Л. І. Рогач