ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2023 р. Справа№ 910/3758/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю 08.06.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023

у справі №910/3758/22 (суддя - С.М. Морозов)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 10 065 716,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ" (далі - позивач, ТОВ "П`ята стража Київ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач, скаржник, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом") суми основної заборгованості в розмірі 8 353 974,59 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 1 302 665,89 грн та суми 3% річних у розмірі 409 076,18 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору №20682-20191/20-121-01-19-08047 від 16.05.2019 у частині оплати виконаних позивачем робіт.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі № 910/3758/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ" суму коштів основного боргу у розмірі 8 353 974,59 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 1 302 665,89 грн, суму 3% річних у розмірі 409 076,18 грн та суму судового збору у розмірі 150 985,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині основної заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт виконання робіт позивачем, що не заперечено належними доказами відповідачем.

Також судом першої інстанції перевірено наданий позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат, на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону та встановлено, що він здійснений вірно, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 409 076,18 грн. та сума інфляційних втрат у розмірі 1 302 665,89 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі № 910/3758/22 у частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «П`ята стража Київ» у стягненні з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 3 % річних та інфляційних витрат.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки позивачем не направлено відповідачу електронні податкові накладні, як вимагалось умовами договору, у відповідача не виникло обов`язку з оплати вартості робіт у розмірі податку. Висновок суду про настання строку для оплати частини вартості робіт у розмірі ПДВ з огляду на реєстрацію податкових накладних є таким, що суперечить умовам Договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі №910/3758/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.; судді - Алданова С.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 02.03.2023 витребувано справу № 910/3755/22 у Господарського суду міста Києва.

22.03.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/3758/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі № 9103758/22 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

26.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази направлення апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 відкрито провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023у справі № 910/3758/22. Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023у справі №910/3758/22 призначено на 08.06.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 08.06.2023 з`явився представник відповідача (скаржника), який підтримав апеляційну скаргу з викладених у апеляційній скарзі підстав.

У судове засідання 08.06.2023 з`явився представник позивача, який проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив суд апеляційної інстанції залишити відповідне оскаржуване рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 16.05.2019 між відповідачем (далі - замовник) та позивачем (далі - підрядник) було укладено Договір №20682-20191/20-121-01-19-08047 «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №5. Реакторне відділення. Заміна устаткування автоматичної пожежної сигналізації (впровадження засобів протипожежної сигналізації у відповідності із спеціальними вимогами). 1, 2, 3 СБ. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи. Енергоблок №5. Реакторне відділення. Турбінне відділення. Модернізація системи автоматичної пожежної сигналізації приміщень РВ, ДВ, МЗ, ЕЕТУ, БНС. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи». (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконання робіт за темою: «Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №5. Реакторне відділення. Заміна устаткування автоматичної пожежної сигналізації (впровадження засобів протипожежної сигналізації у відповідності із спеціальними вимогами). 1, 2, 3 СБ. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи. Енергоблок №5. Реакторне відділення. Турбінне відділення. Модернізація системи автоматичної пожежної сигналізації приміщень РВ, ДВ, МЗ, ЕЕТУ, БНС. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи».

Вимоги щодо якості, виду та результатів робіт за цим Договором зазначені у технічних вимогах (додаток №2 до Договору), що є невід`ємною частиною Договору. (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що вартість робіт складає 58 087 362,00 грн, окрім того ПДВ - 11 617 472,40 грн, разом 69 704 834,40 грн.

Відповідно до п. 2.4. Договору оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 45 днів з дати підписання довідки замовником. Оплата замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Підрядник, щомісячно в строк до 20 числа, надає замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) в 4 екземплярах. Замовник протягом 5 робочих днів перевіряє реальність акту в частині об`єму і вартості виконаних робіт, оформлює акт (форми КБ 2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від приймання робіт. (п. 4.1. Договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.03.2020 (пункт 12.1. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони оформили договірну ціну в розмірі 69 704 834,40 грн.

Додатковою угодою №1/20-121-01-19-08047 від 01.10.2019 сторони погодили п. 12.1. Договору викласти в наступній редакції: «Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.03.2021».

Додатковою угодою №2 від 15.12.2020 сторони погодили п. 12.1. Договору викласти в наступній редакції: «Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.03.2022».

В підтвердження виконання робіт до матеріалів справи долучено довідки за формою № КБ-3 та зареєстровані податкові накладні на загальну суму 44 876 658,68 грн, а саме:

- довідка за липень 2019 року на суму 12 205 337,02 грн;

- довідка за серпень 2019 року на суму 4 362 562,58 грн;

- довідка за вересень 2019 року на суму 5 635 977,90 грн;

- довідка за жовтень 2019 року на суму 9 677 960,71 грн;

- довідка за квітень 2021 року на суму 9 330 681,48 грн;

- довідка за червень 2021 року на суму 2 675 467,91 грн;

- довідка за серпень 2021 року на суму 988 671,08 грн.

Зазначені довідки підписані обома сторонами.

Відповідачем здійснено часткову оплату вартості отриманих від позивача робіт, а саме на суму в розмірі 36 522 684,09 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що оскільки прийняти відповідачем роботи оплачені лише частково, за останнім рахується заборгованість в розмірі 8 353 974,59 грн, яку слід стягнути в судовому порядку, як і суму інфляційних втрат в розмірі 1 302 665,89 грн та суму 3% річних в розмірі 409 076,18 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач вказував, що у нього не виникло обов`язку з оплати вартості робіт, оскільки позивачем не направлено відповідачу електронної податкової декларації. Також відповідач посилався на настання форс-мажорних обставин, які призвели до неможливості здійснити розрахунки за договором.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині стягнення основоної заборгованості.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 1 302 665,89 грн та суму 3% річних в розмірі 409 076,18 грн, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України № 11/1-5/73 від 13.02.2009 також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні втрати мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін", відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/21564/16 від 10.07.2019.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат, на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, колегія суддів констатує, що він здійснений вірно, а тому суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку, що до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 409 076,18 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 1 302 665,89 грн.

Посилання скаржника на те, що затримка з оплати відбулася не з його вини, а у зв`язку з тим, що існували обставини непереборної сили є необґрунтованими та безпідставними.

Водночас, твердження апеляційної скарги щодо того, що внаслідок визначення судом строку виконання відповідачем обов`язку зі сплати частини вартості робіт у розмірі ПДВ, судом не вірно визначений період прострочення зі сплати відповідачем частини вартості робіт у розмірі ПДВ, а відповідно і суми інфляційних втрат, 3 % річних, колегією суддів оцінюються критично з огляду на таке.

По-перше, колегія суддів зазначає, що заперчуючи проти розрахунку інфляційних втрат та 3% річних позивача, відповідач не скористався своїм правом та не надав як до суду першої інстанції, так і колегії суддів свого контррозрахунку інфляційних втрат та 3% річних.

По-друге, колегія суддів дослідивши матеріали справи та перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних позивача, зазначає, що останнім здійснено такий розрахунок за Довідками №391, 515, 536, 87, 236 та 317 суми коштів, що підлягали сплати саме протягом 45 днів, тобто, без врахування сум ПДВ, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник, вказуючи на невірне визначення періоду прострочення зі сплати заборгованості, у свою чергу, не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення основної частини заборгованості.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, а також враховуючи межі перегляду оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтвоаного та правомірного висновку про задоволення позову в частині стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 1 302 665,89 грн та сума 3% річних в розмірі 409 076,18 грн.

Також, колегією суддів критично оцінюється твердження відповідача щодо того, що судом першої інстцнії не враховано обставини роботи відповідача в умовах тимчасової окупації та, розглянувши справу за відсутності відповідача, суд першої інстанції позбавив його можливості належним чином захистити свої права, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд справи, у зв`язку із неявкою представника відповідача, що навпаки підтверджує те, що судом першої інстанції вживались всі можливі заходи для реалізації свого права представнику відповідача для явки в судові засідання.

Всім іншим доводам, наведененим скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів надано правову оцінку, проте, вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі № 910/3758/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі № 910/3758/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 у справі № 910/3758/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

4. Матеріали справи №910/3758/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26.06.2023. (після виходу судді Алданової С.О. з лікарняного)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.О. Алданова

О.М. Гаврилюк