ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

29 червня 2023 року Справа № 915/997/23

м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕН Автотранс» (54030, м.Миколаїв, вул.Пушкінська, буд.17-А, офіс 5; ідент.код 42018345) про видачу судового наказу

про стягнення з фізичної особи-підприємця Зубрицького Ярослава Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

заборгованості за переданий по договору купівлі-продажу №25/05-1 від 25.05.2023 товар у розмірі 225000,0 грн,-

в с т а н о в и в:

23.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕН Автотранс» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою за вих.№54 від 15.06.2023 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Зубрицького Ярослава Олександровича 225000,0 грн заборгованості за переданий по договору купівлі-продажу №25/05-1 від 25.05.2023 товар.

У відповідності до ч.2 ст.12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Приписами ст.148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.154 ГПК України, розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч.3 ст.150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до положень ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту поданої стягувачем заяви вбачається, що він просить стягнути з боржника суму основного боргу у розмірі 225000,0 грн за переданий по видатковій накладній №54 від 25.05.2023 товар на підставі договору купівлі-продажу №25/05-1 від 25.05.2023, проте стягувачем до заяви долучено копії видаткової накладної №49 від 23.05.2023, довіреності на отримання цінностей №14 від 23.05.2023 та рахунок на оплату №49 від 23.05.2023, зі змісту яких вбачається, що постачання товару було здійснено на іншу суму - 242000,0 грн та по іншому договору купівлі-продажу №23/05-4 від 23.05.2023.

Тобто, матеріали заяви не містять доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 225000,0 грн за переданий по видатковій накладній №54 від 25.05.2023 товар на підставі договору купівлі-продажу №25/05-1 від 25.05.2023, що є порушенням вимог ч.ч.2, 3 ст.150 ГПК України.

Відповідно, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до заяви документами (доказами).

У відповідності до п.1) ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Зубрицького Ярослава Олександровича 225000,0 грн заборгованості за переданий по договору купівлі-продажу №25/05-1 від 25.05.2023 товар, слід відмовити на підставі п.1) ч.1 ст.152 ГПК України.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).

За змістом ч.1 ст.153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись п.1) ч.1, ч.2 ст.152, ст.ст.153, 234, 235 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕН Автотранс» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Зубрицького Ярослава Олександровича 225000,0 грн заборгованості за переданий по договору купівлі-продажу №25/05-1 від 25.05.2023 товар.

2. Ухвалу разом з актом відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області б/н від 23.06.2023 направити стягувачу.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В.Мавродієва