ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
20.06.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3692/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,
при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Євстигнеєва Н.М.) від 11.01.2023р. у справі № 904/3692/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
про стягнення 1 219 020,00 грн., -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 1 219 020,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 1676-09-10 від 29.12.2022 в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. у справі № 904/3692/22:

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 1 219 020,00 грн. задоволено;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50066; ідентифікаційний код 00190977) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (мікр-н Індустріальний, буд. 67, кв. 19, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50078; ідентифікаційний код 40799891) основний борг у сумі 1 219 020 (один мільйон двісті дев`ятнадцять тисяч двадцять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 18 285 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 30 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. у справі № 904/3692/22 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2023р. у справі № 904/3692/22:

- апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. у справі № 904/3692/22 залишено без задоволення;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. у справі № 904/3692/22 залишено без змін;

- судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покладено на Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат".

До Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи, згідно з якою просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" понесені останнім витрати по оплаті професійної правничої допомоги, наданої адвокатом Величком О.В. під час розгляду і вирішення справи № 904/3692/22 у судах в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2023р. призначено заяву до розгляду в судове засідання на 11.05.2023 о 15:45 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2023р. зупинено провадження у справі № 904/3692/22 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2023р. у справі № 904/3692/22, справу № 904/3692/22 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2023р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2023р. у справі № 904/3692/22.

У зв`язку із поверненням справи до апеляційного суду та необхідністю вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційним судом поновлено провадження у справі № 904/3692/22 та призначено розгляд заяви в судове засідання на 20.06.2023 о 12:30 год.

Відповідач у відзиві на заяву заперечує проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки заявником ставиться питання в тому числі про відшкодування йому понесених витрати по оплаті професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, в той час, коли місцевий господарський суд ухвалою від 30.01.2023р. залишив без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі (вх.№4137/23 від 26.01.2023) з підстав подання її до суду поза межами встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку на подання такої заяви. Окрім того, звертає увагу суду на розбіжності в часі, витраченому на складання схожих документів в судах першої та апеляційної інстанцій, згідно звіту про професійну правову допомогу (виконані роботи, послуги), надану адвокатом на замовлення ТОВ "Промислові ремонти", що ставить під сумнів правдивість і іншої інформації про витрачений адвокатом час на супроводження даного спору, та спонукає відповідача клопотати перед судом про відмову в заявленні відшкодування, оскільки очевидне зловживання заявником своїми правами.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви без його участі.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час ті місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши наявні матеріали справи, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що вищезгадана заява не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 п. 4 ст. 282 ГПК України, приймаючи постанову, судом апеляційної інстанції здійснюється розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Учасники справи на підставі п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на правовий контекст вищенаведених норм сторона має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

Згадане положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України, та крім цього, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла або очікує понести в зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім цього, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Водночас, положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, законодавець передбачив чітку процедуру розгляду питання про стягнення судових витрат, зокрема, за надання правничої допомоги стороні спору, яке можливо винести за межі розгляду справи по суті, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій.

Натомість недотримання унормованої ГПК України процедури, відповідно до приписів, зокрема, ст. ст. 124, 129 ГПК України, є підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання заявника про відшкодування за рахунок іншої сторони понесених витрат.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз відповідних норм процесуального закону засвідчує, що реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в декілька основних етапів:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Поряд із загальним правилом розподілу судових витрат, визначеним у частині четвертій статті 129 ГПК України, у частині п`ятій цієї норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Такий правовий висновок є усталеним та викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.11.2021 у справі № 904/6499/20 (904/1373/21).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно поданої позивачем до апеляційного господарського суду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат від 12.04.2023р. останній просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" понесені ним витрати по оплаті професійної правничої допомоги, наданої адвокатом Величком О.В. під час розгляду і вирішення справи № 904/3692/22 у судах в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

На її обґрунтування позивач зазначає, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи № 904/3692/22 підтверджується, зокрема, договором про надання правової допомоги №1526/ від 03 січня 2020 року, ордером про надання правової допомоги серія АЕ № 1137393 від 03 січня 2020 року та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2013 від 25 травня 2009 року, додатковою угодою № 1 від 01 червня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 1526/ від 03 січня 2020 року, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 11 січня 2023 року, рахунком на оплату № 1/1526 від 11 січня 2023 року на суму 30 000,00 грн., платіжною інструкцією № 20 від 11 січня 2023 року по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 25 000,00 грн., додатковою угодою № 4 від 01 лютого 2023 року до договору про надання правової допомоги №1526/ від 03 січня 2020 року, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 11 квітня 2023 року, звітом про професійну правову допомогу (виконані роботи, послуги), надану адвокатом на замовлення ТОВ «Промремонти» з її детальним описом у справі № 904/3692/22 на суму 30 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у тексті позовної заяви наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи у вигляді оплати поштових послуг в професійної правової/правничої допомоги адвоката в сумі 55 000,00 грн. та судового збору у сумі 18 285,30 грн.

У судовому засіданні 11 січня 2023 року представником позивача зроблено заяву про відшкодування судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн., докази понесення яких ним будуть подані пізніше.

Судом першої інстанції встановлено, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі була подана до суду поза межами встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку на подання такої заяви, у зв`язку з чим останнім відповідну заяву позивача залишено без розгляду.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р., якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 904/3692/22 залишено без розгляду, у встановленому законом порядку не оскаржувалася.

Як свідчать матеріали справи, під час розгляду апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" не було подано до апеляційного суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, встановивши при цьому ненадання позивачем попереднього розрахунку суми судових витрат у зв`язку із розглядом справи до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені, що порушило принцип змагальності сторін та позбавило відповідача можливості заперечувати обґрунтованість та співмірність заявлених позивачем судових витрат, апеляційний суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу.

За таких обставин, приймаючи до уваги висновки місцевого господарського суду за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі та чинність відповідного судового рішення, виходячи з приписів ч. 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відшкодуванні Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, в сумі 30 000,00 грн.

07.06.2023р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" подано до апеляційного суду заяву про заміну сторони правонаступником, згідно якої просить суд замінити позивача у справі № 904/3692/22 - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (адреса: 50078, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон Індустріальний, 67/19, Код ) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» (адреса: 50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Маріупольська, 46, Код ).

Зокрема, позивач зазначає, що в процесі розгляду справи відбулася реорганізація позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» шляхом виділу з нього Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІРЕМОНТИ», яка завершена 08.05.2023 року, що підтверджується наступними відомостями та доказами.

Так, рішенням № 07/03 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) від 07.03.2023 було вирішено, серед іншого, виділити з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ». Передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» активи та пасиви, у вигляді частини майна ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», згідно з розподільчим балансом (пункт 1). Створено Комісію з виділу. Уповноважити Голову Комісії з виділу, здійснити всі необхідні заходи для виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому статутом товариства (пункт 2).

За рішенням № 1 єдиного засновника про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» (далі - ТОВ «ПРОМИСЛОВІРЕМОНТИ»), що створено в результаті виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) від 11.04.2023 створено Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІРЕМОНТИ», яке є правонаступником по майновим і немайновим правам та обов`язкам ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) згідно з розподільчим балансом від 11.04.2023, та несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» відповідно до статті 109 Цивільного кодексу України (пункт 1). Вказаним рішенням також сформовано та затверджено статутний капітал створеного Товариства, визначено його місцезнаходження, органи управління, основні види економічної діяльності, затверджено Статут, обрано директором Сича А.В., якого уповноважено здійснити державну реєстрації ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» з поданням всіх відповідних для цього документів і повідомленням про це відповідні державні органи.

11.04.2023 Головою Комісії з виділу складено та посвідчено в нотаріальному порядку розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) у зв`язку з виділом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються.

Відповідно до пункту 2 Рішення № 1/04 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) від 11.04.2023 затверджено розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) станом на 11.04.2023 у зв`язок з реорганізацією ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», шляхом виділу з нього ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» та припинено роботу комісії з виділу з 09 год. 00 хв. 11.04.2023.

Іншим рішенням № 11/04-1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) від 11.04.2023 визначено точний (чіткий) перелік активів та пасивів, у вигляді частини майна, грошових коштів, у тому числі кредиторської та дебіторської заборгованості по кожному контрагенту, що передані новоствореному ТОВ «ПРОМИСЛОВІРЕМОНТИ», серед яких, обліковується заборгованість Відповідача по Договору №1676-09-10 від 29.12.2020 в загальному розмірі 1 402 350 грн. 00 коп., із зазначенням періоду та сум утворення внаслідок виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (пункт 3 абзац перший).

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, а також те, що виконавчий документ за рішенням суду у даній справі ще не видано, виконавче провадження з його виконання не відкрито, а ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) реорганізоване шляхом виділу з нього ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 45136133) з передачею останньому активів і пасивів, до складу яких увійшла заборгованість відповідача та стягнення якої ініційовано в судовому порядку в межах даної справи та яке є правонаступником прав та обов`язків позивача, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про заміну позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (адреса: 50078, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон Індустріальний, 67/19, Код ) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові-ремонти" (адреса: 50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Маріупольська, 46, Код ).

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 232-235, 244, 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, в сумі 30 000,00 грн.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про заміну сторони правонаступником - задовольнити.

Замінити позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (адреса: 50078, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон Індустріальний, 67/19, Код ) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові-ремонти" (адреса: 50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Маріупольська, 46, Код ).

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна додаткова постанова складена 28.06.2023р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз