ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1573/13
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса - Чехлов Ю.В., в порядку самопредставництва;

від Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ", м. Одеса - не з`явився;

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ - Сокол Ю.С., за довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року, м. Одеса, суддя Литвинова В.В., про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., повний текст ухвали складено та підписано 24.04.2023 року

у справі №916/1573/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ", м. Одеса

до відповідача Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса

за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

про стягнення 194 202 048 грн. 52 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги та ухвали суду першої інстанції.

У квітні 2023 року Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси» м.Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арештів з майна Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 у справі №916/1573/13, у якій просило суд: визнати неправомірним рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арештів з майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" в межах виконавчого провадження № 45122980; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з коштів Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.11.2014 року про арешт коштів боржника по ВП № 45122980 та направити примірники даної постанови до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» та Акціонерного товариства "АБ Укргазбанк"; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", внесеному Державний реєстр речових прав на нерухоме майно: номер запису про обтяження 7595265, дата та час реєстрації 0611.2014 14:58:40 на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980.

Зокрема, обґрунтовуючи вказану скаргу, заявник зазначив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19.03.2014 року у справі №916/1573/13, зміненим постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 210 890 918 грн. 66 коп., 3% річних у розмірі 2584255 грн. 05 коп., пеню у розмірі 7 301 032 грн. 27 коп.

В подальшому, як вказано відповідачем, 20.10.2014 року на підставі наказу Господарського суду Одеської області від 19.05.2014 року у справі №916/1573/13 державним виконавцем ВПВР ДВС України було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, в рамках цього виконавчого провадження ухвалена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 20.11.2014 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Як зазначено скаржником, внаслідок укладення між сторонами у даній справі мирової угоди, яка була затверджена ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2021 року у справі №916/1573/13, 18.08.2021 року головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.

Проте, як вказав заявник, на підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66704390 на виконання постанови головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України від 18.08.2021 року про стягнення з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» виконавчого збору в сумі 158760 грн. 70 коп., яке було винесене в межах виконавчого провадження НОМЕР_1.

Також відповідач зауважив, що на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 24.11.2021 року № 304 Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" включено (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року, з огляду на що станом на 01.02.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем, яка була стягнута господарським судом, відсутня.

Як зазначено заявником, він з відповідною заявою звернувся до начальника ВПВР ДДВС з проханням щодо виключення з відповідних державних реєстрів записів про обтяження майна боржника та направити до відділень банків належним чином оформлених постанов про скасування арешту з коштів.

Проте, у відповідь на вказаний лист начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. повідомив заявника про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника, оскільки у відділу відсутня інформація, щодо сплати виконавчого збору за постановою від 18.08.2021 року №445122980.

Не погоджуючись з рішенням начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., скаржник звернувся до місцевого господарського суду зі скаргою, у якій вказав, що не погоджується з таким рішенням, оскільки заходи примусового виконання у вигляді арешту рахунків та майна Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», вжиті з метою отримання сум виконавчого збору, втратили будь-який сенс через пряму законодавчу заборону стягнення самого виконавчого збору, яка встановлена п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» де прямо зазначено, що не стягується виконавчий збір за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Таким чином, як зазначено заявником, на даний час відсутні будь-які законні підстави для продовження обмежень майнових прав Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», які були застосовані державною виконавчою службою в межах вже закритого виконавчого провадження НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року у справі №916/1573/13 у задоволенні скарги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець не накладає і не знімає арешт з майна та коштів боржників, а лише в порядку контролю може скасувати постанову, яка суперечить вимогам закону, та зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий господарський суд вказав, що суд не має права зобов`язувати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанови про зняття арешту з коштів та майна відповідача та вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна відповідача, оскільки такі дії начальника не передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. у справі №916/1573/13 та ухвалити нове рішення, яким скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник, посилаючись на абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зазначив, що у даному випадку, ним оскаржується рішення, прийняте начальником ВПВР ДДВС МІО України, при розгляді листа підприємства про вжиття заходів по зняттю арештів з майна та коштів підприємства, а також виключення з відповідних реєстрів записів про обтяження його майна, які були вжиті у раніше закритому виконавчому провадженню, оскільки 18.08.2021 року головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1, в зв`язку із укладенням мирової угоди і дії державного виконавця по винесенню зазначеної постанови не оскаржуються, а також не оскаржується законність винесення постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки обставини, які забороняють у відповідності до вимог п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягувати виконавчий збір, настали після винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Також скаржник, обґрунтовуючи свою правову позицію, викладену в апеляційній скарзі, вимогами п. 2 ч. 1 ст. 6, ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вказав, що у даному разі начальник ВПВР ДДВС МЮ України наділений повноваженнями, встановленими Законом України «Про виконавче провадження» для державного виконавця та має право вчиняти дії по суті скарги відповідача поза межами вчинення заходів по здійсненню контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень.

Таким чином, на переконання апелянта, з огляду на наявність у начальника ВПВР ДДВС МЮ України повноважень по вчиненню виконавчих дій, в тому числі по винесенню постанови про зняття арештів з коштів та майна боржника, а також вчинення дій по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, у господарського суду, при розгляді скарги в порядку, передбаченому Розділом VІ Закону України «Про виконавче провадження», є процесуальне право по зобов`язанню державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Окрім зазначеного, скаржник, за доводами апеляційної скарги, наголосив на відсутності підстав для продовження дії обмежень права власності, які були вжиті державним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/1573/13 у виконавчому провадженні НОМЕР_1, з огляду на що, у відповідності до положень Інструкції №512/5 начальник ВПВР ДДВС МЮ України зобов`язаний був зняти арешт з майна та коштів відповідача, які були накладені державним виконавцем у ВП НОМЕР_1.

Підсумовуючи викладене, апелянт звернув увагу колегії суддів апеляційного господарського суду на ту обставину, що у даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги про зняття арешту, накладеного на все майно та кошти відповідача у виконавчому провадженні НОМЕР_1 унеможливлює у подальшому здійснення належного захисту майнових прав підприємства щодо зняття арешту з його майна, з огляду на добровільне виконання виконавчого документа поза межами цього виконавчого провадження та з огляду на законодавчу заборону стягнення самого виконавчого збору, у будь-який інший спосіб крім рішення суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. у справі №916/1573/13, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

05.06.2023 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №1215/23/Д1), в якому Міністерство просило суд апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. у справі №916/1573/13 залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві, Міністерство, посилаючись на встановлені судом першої інстанції обставини справи та вимоги Закону України «Про виконавче провадження» зазначило, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, вказавши в оскаржуваній ухвалі про те, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець не накладає і не знімає арешт з майна та коштів боржників, а лише в порядку контролю може скасувати постанову, яка суперечить вимогам закону, та зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом, а тому суд не має права зобов' язувати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанови про зняття арешту з коштів та майна відповідача та вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна відповідача, оскільки такі дії начальника не передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

В судовому засіданні представник скаржника підтримав свої доводи та вимоги щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. задовольнити у повному обсязі.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ щодо вимог та доводів апеляційної скарги заперечувала, просила суд залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ", м. Одеса до судового засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіти про електронну відправку ухвали про відкриття провадження у справі та призначення її до судового розгляду на офіційну електронну адресу сторін. Будь-яких клопотань або заяв суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п. 25 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, а саме, про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає що апеляційна скарга Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. у справі №916/1573/13 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як убачається з матеріалів оскарження ухвали, Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси» м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арештів з майна Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 у справі №916/1573/13, у якій просило суд: визнати неправомірним рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арештів з майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" в межах виконавчого провадження № 45122980; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з коштів Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.11.2014 року про арешт коштів боржника по ВП № 45122980 та направити примірники даної постанови до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» та Акціонерного товариства "АБ Укргазбанк"; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП НОМЕР_1; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", внесеному Державний реєстр речових прав на нерухоме майно: номер запису про обтяження 7595265, дата та час реєстрації 0611.2014 14:58:40 на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980.

Зокрема, обґрунтовуючи вказану скаргу, заявник посилається на такі обставини:

- Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.03.2014 року у справі №916/1573/13, зміненим постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 210 890 918 грн. 66 коп., 3% річних у розмірі 2584255 грн. 05 коп., пеню у розмірі 7 301 032 грн. 27 коп.

- 20.10.2014 року на підставі наказу Господарського суду Одеської області від 19.05.2014 року у справі №916/1573/13 державним виконавцем ВПВР ДВС України було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, в рамках цього виконавчого провадження ухвалена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 20.11.2014 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

- Внаслідок укладення між сторонами у даній справі мирової угоди, яка була затверджена ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2021 року у справі №916/1573/13, 18.08.2021 року головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.

- На підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66704390 на виконання постанови головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України від 18.08.2021 року про стягнення з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» виконавчого збору в сумі 158760 грн. 70 коп., яке було винесене в межах виконавчого провадження НОМЕР_1.

- На підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 24.11.2021 року № 304 Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" включено (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року, з огляду на що станом на 01.02.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем, яка була стягнута господарським судом, відсутня.

- Відповідач з відповідною заявою звернувся до начальника ВПВР ДДВС з проханням щодо виключення з відповідних державних реєстрів записів про обтяження майна боржника та направити до відділень банків належним чином оформлених постанов про скасування арешту з коштів.

- У відповідь на вказаний лист начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. повідомив заявника про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника, оскільки у відділу відсутня інформація, щодо сплати виконавчого збору за постановою від 18.08.2021 року №445122980.

- Не погоджуючись з рішенням начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., скаржник звернувся до місцевого господарського суду зі скаргою, у якій вказав, що не погоджується з таким рішенням, оскільки заходи примусового виконання у вигляді арешту рахунків та майна Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», вжиті з метою отримання сум виконавчого збору, втратили будь-який сенс через пряму законодавчу заборону стягнення самого виконавчого збору, яка встановлена п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» де прямо зазначено, що не стягується виконавчий збір за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

- Скаржник вказав, що на даний час відсутні будь-які законні підстави для продовження обмежень майнових прав Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», які були застосовані державною виконавчою службою в межах вже закритого виконавчого провадження НОМЕР_1.

На підтвердження своєї правової позиції, скаржником до місцевого господарського суду надано наступні документи:

- Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП НОМЕР_1 від 20.10.2014 року, відповідно до якої відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №916/1573/13 виданого 19.05.2014 року Господарським судом Одеської області.

- Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП НОМЕР_1 від 20.10.2014 року, відповідно до якої накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" в межах суми звернення стягнення: 164853478 грн. 30 коп.

- Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП НОМЕР_1 від 20.11.2014 року, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що акумулюються та надходять на усі рахунки Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", а також на рахунки які можуть бути відкриті боржником після винесення постанови в низці банківських установ України, в межах суми звернення стягнення: 164853478 грн. 30 коп.

- Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.08.2021 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з затвердженням ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2021 року у справі №916/1573/13 мирової угоди, відповідно до п.2 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

- Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.08.2021 року про стягнення з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" виконавчого збору, ВП НОМЕР_1 у сумі 158760 грн. 70 коп.

- Постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66704390 з примусового виконання постанови НОМЕР_1 про стягнення з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" виконавчого збору за ВП НОМЕР_1 у сумі 158760 грн. 70 коп.

- Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.11.2021 року, у якій виконавець, керуючись п.10 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" , у зв`язку з включенням боржника - Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса" до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення",

у виконавчому провадженні № 66704390 зупинив виконавчі дії з примусового виконання постанови НОМЕР_1, виданої 18.08.2021 року відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

- Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 24.11.2021 року № 304, відповідно до якого, Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" включено (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року.

- Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" від 10.03.2020 року №203560270, відповідно до якої в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 на нерухоме майно боржника накладено обтяження - арешт.

- Відповідь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» від 02.12.2022 року №20.1.0.0.0/7-221130/12215, відповідно до якої Банк повідомив клієнта про те, що отримавши документ про накладення арешту на рахунки боржника, Банк був зобов`язаний прийняти його до виконання та накласти арешт.

- У відповідь на запит від 24.10.2022 року №02-01-01-231 Акціонерний банк «Укргазбанк» повідомив директора Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" про перелік постанов про арешт коштів, які обліковуються на рахунках відповідача у даному Банку станом на 07.12.2022 року, серед низки яких наявна постанова про арешт коштів боржника ДВС МЮ України від 20.11.2014 року, ВП НОМЕР_1.

- Листом від 28.10.2022 року №13/05-1329 Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» повідомило Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" про те, що у нього відсутня заборгованість перед Акціонерним товариством «Одеська ТЕЦ».

- Відповідач, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем, звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з листом від 01.02.2023 року № 02-01-01-35 з проханням щодо виключення з відповідних державних реєстрів записів про обтяження майна боржника та направити до АТ КБ «Приватбанк» та АТ АБ «Укргазбанк» належним чином оформлені постанови про скасування арешту з коштів.

- 03.03.2023 року відділ примусового виконання рішень Департамента державної виконавчої служби листом №26234/17342-33-23/20.1 повідомив відповідача про відсутність підстав для зняття арешту з майна та коштів боржника, оскільки у відділі відсутня інформація щодо сплати ним виконавчого збору.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року у справі №916/1573/13 у задоволенні скарги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. відмовлено, що стало підставою для звернення відповідача до апеляційного господарського суду з відповідною апеляційною скаргою.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визнання неправомірним рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арештів з майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" в межах виконавчого провадження № 45122980; зобов`язання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з коштів Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.11.2014 року про арешт коштів боржника по ВП № 45122980; зобов`язання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980; зобов`язання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", внесеному Державний реєстр речових прав на нерухоме майно: номер запису про обтяження 7595265, дата та час реєстрації 0611.2014 14:58:40 на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окрім наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1- 3 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 1-2 ст. 56 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Так, з матеріалів оскарження ухвали судовою колегією встановлено, що заявник, який є відповідачем у даній справі, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем, звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з листом від 01.02.2023 року № 02-01-01-35 з проханням щодо виключення з відповідних державних реєстрів записів про обтяження майна боржника та направити до АТ КБ «Приватбанк» та АТ АБ «Укргазбанк» належним чином оформлені постанови про скасування арешту з коштів, аргументуючи свою позицію тим, що останній, згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 24.11.2021 року № 304, включений до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року, а тому, такі заходи обтяження як арешт його коштів на рахунках та арешт нерухомого майна втратили сенс, оскільки у останнього відсутнє зобов`язання по сплаті виконавчого збору, встановлене постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66704390 з примусового виконання постанови НОМЕР_1 про стягнення з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" виконавчого збору за ВП НОМЕР_1 у сумі 158760 грн. 70 коп.

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.11.2021 року у виконавчому провадженні № 66704390 було зупинено виконавчі дії з примусового виконання постанови НОМЕР_1, виданої 18.08.2021 року.

03.03.2023 року відділ примусового виконання рішень Департамента державної виконавчої служби листом №26234/17342-33-23/20.1 повідомив відповідача про відсутність підстав для зняття арешту з майна та коштів боржника, оскільки у відділі відсутня інформація щодо сплати ним виконавчого збору, з чим заявник не погодився та оскаржив відповідне рішення до суду першої інстанції.

З приводу наявних між боржником та відділом примусового виконання рішень правовідносин судова колегія зазначає таке.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми Закону України «Про виконавче провадження», якими виконавець має обов`язок керуватися та дотримуватися у вчиненні дій при примусовому виконанні виконавчого провадження, вбачається наявність чітко визначеного обов`язку виконавця у разі прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, про що зазначити у відповідній постанові.

Поряд із зазначеним, судова колегія наголошує, що питання стягнення виконавчого збору з боржника за постановою державного виконавця врегульовано статтями 3, 26, 27, 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за змістом ст. 26, ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника такого збору та одночасно виносить відповідну постанову (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, встановлений законом обов`язок боржника сплатити виконавчий збір є елементом змісту процесуальних правовідносин примусового виконання виконавчого документа. За загальним правилом розмір виконавчого збору визначається при відкритті виконавчого провадження у постанові державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 2, 3 ст. 27 Закону).

Тож, сплата виконавчого збору є обов`язком (зобов`язанням) боржника.

У даній справі судом апеляційної інстанції встановлено, що в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанови від від 20.10.2014 року, відповідно до якої накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" в межах суми звернення стягнення: 164853478 грн. 30 коп. та від 20.11.2014 року, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що акумулюються та надходять на усі рахунки Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", а також на рахунки які можуть бути відкриті боржником після винесення постанови в низці банківських установ України, в межах суми звернення стягнення: 164853478 грн. 30 коп.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.08.2021 року було закінчено виконавчого провадження у зв`язку з затвердженням ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2021 року у справі №916/1573/13 мирової угоди, відповідно до п.2 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" та постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.08.2021 року вирішено стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" виконавчий збір, ВП НОМЕР_1 у сумі 158760 грн. 70 коп., на підставі чого, постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.09.2021 року вирішено відкрити виконавче провадження №66704390 з примусового виконання постанови НОМЕР_1 про стягнення з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" виконавчого збору за ВП НОМЕР_1 у сумі 158760 грн. 70 коп.

Таким чином, враховуючи положення вказаної вище вимоги, передбаченої ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавця, в будь-якому разі відсутні правові підстави для зняття з боржника обтяжень, накладених на нього відповідними постановами уповноваженої особи ДВС до вирішення питання щодо відшкодування державі виконавчого збору, як відповідної грошової плати за примусове виконання рішення суду органами державної виконавчої служби.

Так, дійсно, як встановлено судами у даній справі, скаржника, на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 24.11.2021 року № 304, було включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону України № 1730-VІІІ від 03.11.2016 року, внаслідок чого, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.11.2021 року, у відповідності до п.10 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з включенням боржника - Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеса" до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", у виконавчому провадженні № 66704390 було зупинено виконавчі дії з примусового виконання постанови НОМЕР_1, виданої 18.08.2021 року відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Крім того, як встановлено судовою колегією, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року у справі № 420/8146/23 позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2023 року по ВП № 66704390 про поновлення вчинення виконавчих дій по стягненню виконавчого збору.

Тобто, на даний час постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.11.2021 року про зупинення виконавчих дій з примусового виконання постанови НОМЕР_1, виданої 18.08.2021 року відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" є дійсною, та боржником, який фактично оскаржував дії державного виконавця по відновленню провадження щодо стягнення виконавчого збору, не ініціювалося питання щодо відновлення зупиненого виконавчого провадження, оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, тощо.

Таким чином, питання щодо стягнення з боржника суми виконавчого збору наразі є невирішеним до моменту виключення його з реєстру вказаних вище підприємств, що виключає можливість прийняття виконавцем рішення щодо зняття з такого боржника відповідних обтяжень та зміни таких відомостей в Єдиному реєстрі речових прав.

За викладених обставин, доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі щодо відсутності у даному випадку підстав для існування обтяжень майна та коштів боржника, а також те, що суд першої інстанції мав встановити наявність законодавчої заборони про стягнення з боржника виконавчого збору, судовою колегією не приймаються до уваги.

Щодо повноважень начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судова колегія зазначає таке.

Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Рішення, дії та бездіяльність підпорядкованого державного виконавця, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. (ч. ч. 1, 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Системний аналіз положень ст. ст. 40, 41, 74 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави дійти до висновків - суд, який видав виконавчий документ та/або начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень мають право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своїми рішеннями скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, згідно з ст. 5, 14 Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії здійснює саме виконавець (державний чи приватний).

У справі, що переглядається апеляційним господарським судом, скаржник вважає, що начальник ВПВР ДДВС МЮ України наділений повноваженнями, встановленими Законом України «Про виконавче провадження» для державного виконавця та має право вчиняти дії по суті скарги відповідача поза межами вчинення заходів по здійсненню контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень.

Таким чином, на переконання апелянта, з огляду на наявність у начальника ВПВР ДДВС МЮ України повноважень по вчиненню виконавчих дій, в тому числі по винесенню постанови про зняття арештів з коштів та майна боржника, а також вчинення дій по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, у господарського суду, при розгляді скарги в порядку, передбаченому Розділом VІ Закону України «Про виконавче провадження», є процесуальне право по зобов`язанню державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проте, колегія суддів не погоджується з такою позицією скаржника та вважає її у даному разі помилковою, оскільки зважаючи на вимоги вказаних вище норм Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 40, 41, 74) начальник відділу, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право, у випадку порушення державним виконавцем норм чинного законодавства, своїми рішеннями змінювати правову природу рішень такого державного виконавця, тобто, скасовувати їх, змінювати, зобов`язувати таку посадову особу вчиняти певні дії тощо.

Водночас, у даному разі, жодної дії або рішення державного виконавця стороною боржника не поставлено під сумнів, що не заперечується скаржником та унеможливлює з боку начальника відділу прийняття будь-якого протилежного по суті рішення, або реалізація ним права на зобов`язання державного виконавця до спонукання інших дій у виконавчому провадженні.

З огляду на вказане, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, викладеною в оскаржуваній ухвалі про те, що начальник відділу ВПВР ДДВС МЮ України не наділений повноваженнями на скасування або накладення обтяжень у відповідному виконавчому провадженні, а лише в порядку контролю має право, у випадку порушення державним виконавцем вимог процесуального закону, ухвалити рішення щодо зобов`язання виконавця на проведення виконавчих дій з дотриманням вимог Закону.

Судова колегія вважає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Така позиція узгоджується з численною судовою практикою з цього питання.

За таких обставин, колегія суддів з мотивів, викладених вище, не погоджується з доводами скаржника щодо неправомірної відмови судом першої інстанції у задоволенні його скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арешту з коштів та майна боржника та виключення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вважає, що ухвал Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. у справі №916/1573/13 є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м. Одеса не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., у справі №916/1573/13 є законною, обґрунтованою та такою, що скасування або зміни не потребує.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", м.Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., у справі №916/1573/13 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., у справі №916/1573/13 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 26.06.2023 року.

Повний текст постанови складено 27 червня 2023 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош