РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2023Справа № 910/3483/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

про стягнення 1663045,66 грн

Представники сторін:

від позивача: Остапенко О.П.

від відповідача: Слюсар С.В.

від третьої особи: Балабан М.К.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ.

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 1383630,81 грн - інфляційних втрат та 279414,85 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором №УГВ423/13-21 на надання послуг з ремонту нафтових і газових свердлових на родовищах АТ "Укргазвидобування" за допомогою комплексу колтюбінгово та азотно-компресорного обладнання за період 04.08.2022 по 14.02.2023, у зв`язку із чим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачами нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3483/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 13.04.2023.

30.03.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов,

03.04.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

10.04.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні 13.04.2023 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11.05.2023.

17.04.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

24.04.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заява про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції та документи для долучення до матеріалів справи.

09.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

11.05.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, у якому позивач просить розгляд справи 11.05.2023 здійснювати без участі позивача, закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 залучено до участі у справі №910/3483/23 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, продовжено підготовче провадження у справі №910/3483/23 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 01.06.2023.

15.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача та 17.05.2023 від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

17.05.2023 від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

23.05.2023 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

29.05.2023 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні 01.06.2023 суд протокольною ухвалою залишив без розгляду клопотання позивача про витребування доказів (за його усним клопотанням).

Також у підготовчому засіданні 01.06.2023 суд протокольною ухвалою продовжив строк для подання пояснень третій особі до 01.06.2023, долучив раніше подані пояснення та відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про поновлення строку для надання пояснень.

Протокольною ухвалою від 01.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 22.06.2023.

06.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2023 надав пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача надав пояснення по суті заперечень на позов.

Представник третьої особи надав пояснення.

У судовому засіданні 22.06.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позиція позивача.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у відповідача на підставі договору №УГВ423/13-21 на надання послуг з ремонту нафтових і газових свердлових на родовищах АТ "Укргазвидобування" за допомогою комплексу колтюбінгово та азотно-компресорного обладнання виникло зобов`язання з оплати наданих послуг.

Зазначене зобов`язання не було виконано відповідачем в порядку та строки, визначені договором, що зумовило звернення позивача до суду про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/7353/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 (набрало законної сили 14.02.2023) було стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" основний борг у розмірі 17433576,32 грн, пеню у розмірі 24394,26 грн, 3% річних у розмірі 200500,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 2311084,65 грн, судовий збір у розмірі 299543,34 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12474,00 грн.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/7353/22 було виконано відповідачем 15.02.2023.

Таким чином, грошове зобов`язання відповідача було виконано лише 15.02.2023, у зв`язку із чим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачами за період з 04.08.2022 по 14.02.2023 нараховані інфляційні втрати та 3% річних, а саме: інфляційні втрати в сумі 1383630,81 грн та 3% річних в сумі 279414,85 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що звернення з вимогами до відповідача є вимушеним заходом, так як у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач у свою чергу не виконав зобов`язання перед контрагентами.

Також позивач зазначає, що відповідачеві пропонувалося у позасудовому порядку погасити основну заборгованість без додаткових стягнень, яку відповідач проігнорував.

Позивач заперечив проти зменшення суми 3% річних та інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, стверджуючи, що відповідачем вже понесено відповідальність перед позивачем за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку за договором, оскільки у справі № 910/7353/22 крім основного боргу стягнуто пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Таким чином, на переконання відповідача, у випадку задоволення даного позову, загальна відповідальність АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" становитиме 4199024,83 грн, що з точки зору справедливості, добросовісності, розумності - порушує розумний баланс пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Задоволення даного позову буде безпідставним джерелом надмірних доходів позивача, засновником та кінцевим бенефіціаром якого є ВАТ "Пуховичинафтопродукт", що зареєстроване в Республіці Білорусь.

Враховуючи розмір вже сплачених відповідачем 3% річних, пені та інфляційних втрат, керуючись принципом добросовісності та справедливості, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 відповідач зазначає, що є підстави для зменшення 3% річних та інфляційних втрат до нуля.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач фактично повторює позицію, викладену у відзиві.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

22.10.2021 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (виконавець) було укладено договір №УГВ423/13-21 на надання послуг з ремонту нафтових і газових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування" за допомогою комплексу колтюбінгового та азотно-компресорного обладнання (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець цим зобов`язується виконати власними силами і засобами послуги з промивки, освоєння, гідро піскоструминної перфорації (далі ГПП), установки цементних мостів (далі ЦМ), селективної водо ізоляції та інші послуги із застосуванням комплексу колтюбінгового обладнання (гнучкої труби (далі ГТ) та азотно-компресорного обладнання (пересувної азотної установки (далі - ПАУ) на свердловинах замовника (нового і діючого фонду). Послуги складаються з послідовності технологічних операцій, які виконавець виконує відповідно до Технічного завдання (додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною) та виробничої програми (Додаток №2 до договору, що є його невід`ємною частиною).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/7353/22 (набрало законної сили 14.02.2023) було стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" основний борг у розмірі 17433576,32 грн, пеню у розмірі 24394,26 грн, 3% річних у розмірі 200500,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 2311084,65 грн, судовий збір у розмірі 299543,34 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12474,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2022 у справі № 910/7353/22 залишено без змін.

Вище зазначеним рішенням суду встановлено, що на виконання умов договору у період з січня по лютий 2022 року позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 24423254,41 грн, однак, відповідач своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконав, а здійснив лише часткову оплату у сумі 6989678,09 грн, у зв`язку з чим суд задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 17433576,32 грн

Також рішенням суду у справі № 910/7353/22 встановлені обставини прострочення відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг та здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат в розрізі кожного акта наданих послуг окремо та в межах визначеного позивачем періоду нарахування (до 03.08.2022).

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/7353/22 було виконано 15.02.2023, що підтверджується платіжними дорученнями: № 592299 на суму 158103,18 грн, № 592298 на суму 167737,97 грн, № 592301 на суму 1785523,03 грн, № 592297 на суму 2184550,24 грн, № 592303 на суму 2534538,86 грн, № 592302 на суму 2732716,88 грн, № 592287 на суму 2858596,82 грн, № 592300 на суму 3198466,60 грн, № 592296 на суму 4671939,56 грн.

Відтак, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати суми основного боргу у розмірі 17433576,32 грн на користь позивача у період з 04.08.2022 по 14.02.2023.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачами за період з 04.08.2022 по 14.02.2023 нараховані інфляційні втрати та 3% річних, а саме: 1383630,81 грн інфляційні втрати та 279414,85 грн 3% річних.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із матеріалів справи у відповідача на підставі договору №УГВ423/13-21 на надання послуг з ремонту нафтових і газових свердловин на родовищах АТ "Укргазвидобування" за допомогою комплексу колтюбінгового та азотно-компресорного обладнання виник обов`язок зі сплати основної заборгованості у розмірі 17433576,32 грн.

Як встановлено судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/7353/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" основний борг у розмірі 17433576,32 грн, пеню у розмірі 24394,26 грн, 3% річних у розмірі 200500,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 2311084,65 грн.

Рішенням у справі № 910/7353/22 встановлено неналежне виконання АТ "Укргазвидобування" зобов`язання з оплати наданих послуг за договором у розмірі 17433576,32, внаслідок чого здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат в розрізі кожного акта наданих послуг окремо до 03.08.2022.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.

Отже, факти встановлені рішенням суду у справі № 910/7353/22 щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг у розмірі 17433576,32 грн за договором та встановлені обставини прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання до 03.08.2022 повторного доведення не потребують.

При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочення, тобто, по день сплати боржником коштів, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст.599 ЦК України припинилося внаслідок його виконання.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, зокрема, постанова від 10 квітня 2018 року по справі №914/1033/17, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18.

Як встановлено судом вище, відповідач у повному обсязі здійснив погашення заборгованості, стягнутої за рішенням суду по справі №910/7353/22 лише 15.02.2023.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності порушення відповідачем грошового зобов`язання в період з 04.08.2022 (оскільки у справі №910/7353/22 здійснені нарахування по 03.08.2022) до 14.02.2023 (15.02.2023 - дата погашення боргу) та наявності правових підстав для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Перевіривши наведені позивачем у позовній заяві розрахунки інфляційних втрат та 3% річних (за період з 04.08.2022 по 14.02.2023), судом встановлено, що розрахунки є арифметично правильними та позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 1383630,81 грн і 3% річних в сумі 279414,85 грн є обґрунтованими.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що враховуючи розмір вже сплачених відповідачем 3% річних, пені та інфляційних втрат на виконання рішення у справі №910/7353/22, керуючись принципом добросовісності та справедливості, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, наявні підстави для зменшення 3% річних та інфляційних втрат до нуля.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплату суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Верховний Суд у постанові від 18.05.2023 у справі № 910/4176/22 зазначив, що застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, зазначає, що у випадку задоволення позову загальна відповідальність АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" становитиме 4199024,83 грн, що призведе до істотного дисбалансу між правами й інтересами сторін та буде безпідставним джерелом надмірних доходів позивача.

Так, у справі №902/417/18, на яку посилається відповідач, сторони у договорі погодили зміну розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України і встановили її у розмірі 40 % річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96% річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати. Велика Палата Верховного Суду встановила, що, фактично, визначені договором 96% річних є саме способом отримання кредитором доходу, тому, з метою запобігання такому безпідставному збагаченню, розмір належної до стягнення суми відсотків річних було обмежено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Водночас у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника.

Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.

В той же час, у цій справі позивачем до стягнення заявлено відсотки річних у розмірі, передбаченому законом (частиною другою статті 625 ЦК України) - 3 %.

Таким чином, у даній справі відсутні такі обставини неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних, як у справі № 902/417/18.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі 921/94/21.

Суд зазначає, що розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3 %), а відповідачем, в свою чергу, не наведено будь-яких виключних (надзвичайних) обставин.

Крім того, постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 не містить висновків про можливість зменшення відсотків річних нижче 3%, встановлених чинним законодавством.

Отже, справа № 902/417/18 не є подібною до справи № 910/3483/23, оскільки в зазначених справах різні фактичні обставини.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 5023/10655/11 (922/1379/20), від 03.02.2021 у справі № 5023/10655/11 (922/474/20), від 07.09.2021 у справі № 927/184/13-Г (927/1074/20), від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, а також послідовно підтримані, зокрема, у постановах 24.06.2021 у справі № 904/3177/20, від 31.05.2023 у справі № 914/2453/21, від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21, від 07.03.2023 у справі № 910/17556/21.

Отже, на переконання суду, у даному випадку, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, відсутні підстави для зменшення 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

Щодо зменшення інфляційних, то суд зазначає, що інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст.233 ГК та ст.551 ЦК, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 про можливість зменшення розміру інфляційних втрат не зазначено.

Твердження відповідача про те, що ним вже понесено відповідальність (враховуючи рішення у справі № 910/7353/22) відхиляються судом, оскільки позивач в силу закону має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати до моменту повного виконання рішення суду.

Стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦК України, не свідчить про надмірне збагачення позивача, а є реалізацією ним права, наданого законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 1383630,81 грн інфляційних втрат та 279414,85 грн 3% річних.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Небесної Сотні, будинок 9/17, ідентифікаційний код 38516938) інфляційні втрати у сумі 1383630,81 грн, 3% річних 279414,85 грн та витрати зі сплати судового збору 24945,68 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 28.06.2023.

Суддя С.О. Турчин