ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2023 Справа № 917/1659/18
м. Полтава
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 248 294,01 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання
Розглядається позовна заява про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 248 294,01 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Терешківську сільську раду Полтавського району Полтавської області.
31.07.2019 у справі №917/1659/19 (суддя Кльопов І.Г.) закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 31.07.2019 у справі №917/1659/19 скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду Полтавської області.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №917/1659/19 визначено суддю Солодюк О.В.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.11.2019 прийнято справу №917/1659/18 до провадження; призначено підготовче засідання у справі на 04.12.2019 на 11 :00 год. та встановлено учасникам справи строки на вчинення процесуальних дій.
Відповідач у відзиві на позов (вхід. № 3533 від 08.04.2019) проти позову заперечує та зазначає, що за період з 11.12.2007 по 01.11.2018 розмір орендної плати, виходячи з умов договору оренди (38 634,00 грн в рік) складає 418 535,00 грн. За останні 3 роки 115 902,00 грн.
Крім того, відповідач зазначає, що ним на користь держави, в т.ч. і позивача, сплачено втрати лісового господарства за увесь термін оренди - 20 років, в розмірі 85 633,00 грн., які в разі розірвання договору оренди підлягають поверненню з бюджету в сумі 47 098, 15 грн, а також просить суд застосувати строк позовної давності.
Прокурор у відповіді на відзив (вх.№3808 від 12.04.2019) зазначає, що у відзиві безпідставно та необгрунтовано зазначено про те, що розмір орендної плати повинен обчислюватися в сумі 38 634,00 грн, тобто, без врахування коефіцієнта інфляції.
Терешківською сільською радою було проведено розрахунок заборгованості орендної плати відповідно до п.п 9-10 Договору, ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 289 Податкового кодексу України, тобто, з врахуванням коефіцієнта індексації нормативно - грошової оцінки.
Крім того, відповідно до поданих ОСОБА_1 податкових декларацій з плати за землю до органу фіскальної служби, відповідачем було вказано наступну суму зобов`язання по орендній платі за Договором: за 2016 рік - 86 720,12 грн, за 2017 рік - 91 923,32 грн, за 2018 рік - 91 923,32 грн, тобто з врахуванням коефіцієнтів індексації.
Отже, вказана у відзиві сума орендної плати за останні три роки - 115 902, 00 грн є необгрунтованою та безпідставною.
Щодо застосування строку позовної давності прокурор зазначає, що у позовній заяві ставиться вимога про відшкодування заборгованості за останні три роки. Заборгованість по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 11.01.2008 р. стягується за період з 2016 по 2018 роки, яка станом на 01.11.2018 р. становить 248 294,01 грн, що підтверджується розрахунком від 21.11.2018 р., який надано Терешківською сільською радою.
Третя особа листом (вх.№3534 від 08.04.2019) позовні вимоги вважає обгрунтованими та підтримує їх у повному осязі.
Заявою (вх. № 4384 від 25.04.2019) прокурор уточнив позовні вимоги у зв`язку зі зміною у Терешківській сільській раді розрахункового рахунку для сплати орендної плати.
В поясненнях (вх.№5092 від 17.05.2019) на виконання ухвали суду від 07.05.2019 про залишення позовної заяви без руху, прокурором надано обгрунтування підстав для звернення з даним позовом до суду у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
04.06.2019 від прокуратури надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (вх.№5810).
18.06.2019 від представника відповідача до суду надійшла заява (вх.№6284) про врегулювання спору за участю судді, в задоволенні якої судом відмовлено з мотивів, зазначених в ухвалі від 25.06.2019.
25.06.2019 від представника відповідача надійшла заява (вх.№6545) про долучення до матеріалів справи доказу про часткову сплату орендної плати в сумі 41 382,34 грн.
29.07.2019 представником відповідача до суду надано копії платіжних доручень про сплату орендної плати (погашення боргу в сумі 248 294,01 грн) з клопотанням про закриття провадження у справі (вх.№ 7882). 31.07.2019 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа прокурора за № 124-290-17 від 23.07.2019 (вх.№7984).
Ухвалою від 04.12.2019 р. суд зупинив провадження у справі № 917/1659/18 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.
15.04.2020 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа прокурора від 10.03.2020/35-2822вих20 (вх.№4302).
Ухвалою від 06.08.2020 за клопотанням прокуратури (вх№8154 від 31.07.2020) поновлено провадження у справі № 917/1659/18, призначено підготовче засідання на 29.09.2020 р. на 11:00 хв.
В заяві (вх. № 9971 від 15.09.20р.) третя особа позовну заяву підтримує та просить суд провести підготовче засідання без участі її представника.
Ухвалою від 29.09.2020р. відкладено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 17.11.2020 на 10 год. 00 хв.
Ухвалою від 17.11.2020 зупинено провадження у справі № 917/1659/18 до набрання законної сили рішенням господарського суду у справі №917/746/20.
Ухвалою від 14.06.2021 за клопотанням представника відповідача (вх. №5649 від 24.05.2021) поновлено провадження у справі № 917/1659/18 та призначено підготовче засідання на 15.07.2021р. на 09:40 год.
Ухвалою суду від 15.07.2021 розгляд справи відкладено на 14.09.2021р. на 10:00 год.
Ухвалою суду від 14.09.2021 відкладено розгляд справи на 11.11.2021 на 13:30 хв.
Ухвалою суду від 11.11.2021 відкладено розгляд справи на 09.12.2021 на 14:00 год.
Ухвалою суду від 02.09.2022 за клопотанням прокуратури (вх.№ 5838 від 24.08.2022) поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.10.2022 на 11:30 хв.
Ухвалою суду від 20.10.2022 відкладено розгляд справи на 06.12.2022 на 10:00 хв.
Ухвалою суду від 06.12.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2023 на 09:30 хв.
Ухвалою суду від 24.01.2023 за клопотанням відповідача (вх. № 452 від 16.01.2023), розгляд справи відкладено на 23.03.2023 на 10:00 хв.
23.03.2023 від прокуратури до суду надійшло клопотання (вх№3699) про закриття провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 248 294,01 грн у зв`язку зі сплатою відповідачем суми боргу та повернення прокуратурі сплаченого судового збору, а також про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 23.03.2023 призначено розгляд справи на 13.04.2023 на 11:00 хв.
11.04.2023 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення (вх.№4503), в яких зазначено, що не можуть бути задоволені судом вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів.
В судовому засіданні 13.04.2023 ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Договір оренди землі від 11.01.2008 року укладено на термін 20 років (пункт 8 зазначеного договору).
Відповідно до п.п.9-11 Договору орендна плата за землю вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативно грошової оцінки землі, що складає 38 634,00 грн в рік.
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Орендна плата вноситься у такі строки - щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати на р/р НОМЕР_1 в місцевий бюджет Терешківської сільської ради протягом 30 календарних днів наступного за останнім днем звітного (податкового) місяця. Згідно з пунктом 28 договору оренди земельної ділянки орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 31 договору оренди землі передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Пунктом 38 договору оренди визначено, що дія договору припиняється, шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та Договору (пункт 43 договору).
Так, Полтавська РДА Полтавської області виконала свої зобов`язання за договором оренди землі в повному обсязі, передавши Відповідачу земельну ділянку, яка являється предметом вищевказаного договору, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі земельної ділянки від 11.01.2008, який є додатком до Договору.
Пунктами 9-11, укладеного між сторонами Договору, узгоджено порядок, строки та розмір внесення орендної плати. Разом з тим, Відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання зі сплати орендної плати, внаслідок чого у нього станом на 01.11.2018 утворилась заборгованість, яка становить 248 294,01 грн, відповідно до розрахунку, наданого Терешківською сільською радою від 21.11.2018.
Крім того, Терешківською сільською радою неодноразово направлялися листи ФОП ОСОБА_1 щодо наявної заборгованості по сплаті орендної плати за вищевказаним договором оренди земельної ділянки (№246 від 28.02.2018, №880 від 21.11.2018). Однак, вказані листи Відповідачем проігноровано, орендна плата не сплачувалась.
Отже, Відповідач всупереч взятих на себе договірних зобов`язань порушував умови договору оренди землі від 11.01.2008 та не сплачував орендну плату, у зв`язку з чим у нього, на момент звернення з даним позовом до суду, виникла заборгованість з орендної плати в сумі 248 294,01 грн.
Листом від 04.12.2018 за №3580/01-29 Полтавська РДА повідомила прокуратуру, що не зверталась з позовом до суду про розірвання договору, оскільки не мала інформації щодо заборгованості по орендній платі, а також повідомила про відсутність коштів для сплати судового збору.
Посилаючись на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор в позові зазначає, що підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Полтавської РДА є не здійснення останньою повноважень щодо розірвання Договору оренди у зв`язку з істотним порушенням умов Договору Відповідачем, а саме - систематичної несплати орендної плати протягом 2016-2018 років, а також захист інтересів держави, оскільки внаслідок порушення Відповідачем умов Договору, до місцевого бюджету Терешківської сільської ради не надходить відповідна сума коштів, що ускладнює виконання сільською радою завдань, покладених на неї Конституцією України та іншими законами України.
Вивчивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди землі.
Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 2 зазначеного Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону України Про оренду землі).
Відповідно до статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно зі статтею 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України, землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Пунктом 14.1.136 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно з статтею 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
При цьому згідно з пунктом 288.4 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору оренди землі від 11.01.2008 р. у встановлений договором строк не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем з 2016 по 01.11.2018 по орендній платі в сумі 248 294,01 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою заборгованості по оренді в повному обсязі, на підтвердження чого надані платіжні доручення (т. 2, а.с.34-38).
Отже, провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі - 248 294,01 грн слід закрити відповідно до ч.2 п.1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Заява відповідача про застосування строку позовної даності судом не враховується у зв`язку з закриттям провадження у справі в частині стягнення 248 294,01 грн орендної плати.
Щодо вимоги про розірвання спірного договору оренди землі, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ст. 21 Закону України "Про оренду землі").
Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У статті 141 Земельного кодексу України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Пунктом 38 договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 Земельного кодексу України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
У даному випадку порушення умов Договору є "істотним" з огляду на довготривале невнесення Відповідачем орендної плати, на сплату якої розраховував позивач, надаючи земельну ділянку у користування.
Бездіяльність Відповідача в частині систематичної несплати орендної плати за земельну ділянку є порушенням вимог договору оренди земельної ділянки, діючого земельного та податкового законодавства, що призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету та завдаєістотної шкоди інтересам держави.
Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.
Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Не сплата орендної плати ФОП ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою за період з 2016 по 01.11.2018 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 248 294,01 грн, є істотним порушенням умов п.п. 9-12, 31 Договору, і є підставою для розірвання зазначеного договору оренди.
Тривале та систематичне невиконання Відповідачем умов договору оренди землі від 11.01.2008, що з урахуванням вимог ст. ст. 782, 651 ЦК України, статті 141 Земельного кодексу України та п. 38 договору має наслідком його розірвання в судовому порядку.
Відтак, позовні вимоги прокурора в частині розірвання договору оренди землі від 11.01.2008 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В свою чергу розірвання зазначеного договору свідчить про відсутність правових підстав для займання відповідачем орендованої земельної ділянки та про його обов`язок її повернення на користь орендодавця.
Згідно частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
У пункті 20 Договору встановлено, у разі припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому одержав її в оренду.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку позивачу також є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно п.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно ч.2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 11.01.2008 та повернення земельної ділянки.
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Матеріали справи №917/1659/198 містять платіжне доручення № 2061 від 18.12.2018 про сплату судового збору в розмірі 7 248,41 грн (т.1, а.с.22).
Відповідно до пункту 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Оскільки провадження у справі в частині стягнення 248 294,01 грн закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, то судовий збір, сплачений за подання позову в частині стягнення заборгованості в сумі 248 294,01 грн, який склав 3 724,41 грн, підлягає поверненню з Державного бюджету прокуратурі, яка сплатила вказаний судовий збір.
Судовий збір, сплачений прокуратурою за позов в частині вимог розірвання договору оренди землі від 11.01.2008 та повернення земельної ділянки покладається на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову в цій частині, разом з судовими витратами, що понесені прокуратурою у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 31.07.2019 та подальшим її задоволенням.
Керуючись статтями 129, пунктом 2 частини 1 статті 231, статтями 232, 233, 237, 238 та 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
3. В частині стягнення 248 294,01 грн - закрити провадження у справі.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно з частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.