08.06.2023Справа № 910/2546/22
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива"
до Міністерства юстиції України
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Державний реєстратор Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Федорич Андрій Миколайович
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Державний реєстратор Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області Шкітак Володимир Михайлович
третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Державний реєстратор Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Шкітак Володимир Михайлович
третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Державний реєстратор Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаний Володимир Дмитрович
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан"
про визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити дії
Представники учасників справи:
від позивача-1: не з`явився;
від позивача-2: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: не з`явився;
від третьої особи-3: не з`явився;
від третьої особи-4: не з`явився;
від третьої особи (ТОВ "Агро-Лан"): не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" (надалі по тексту - позивач 1) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Еконива" (надалі по тексту - позивач - 2) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі по тексту - відповідач) про:
-визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3707/5 від 15.10.2021 "Про задоволення скарги";
-зобов`язання відповідача не пізніше наступного дня з дня надходження рішення поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права оренди позивача-1 та прав суборенди позивача-2, які припинені на підставі наказу Міністерства юстиції України № 3707/5 від 15.10.2021 "Про задоволення скарги".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 у справі № 910/2546/22 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3707/5 від 15.10.2021 «Про задоволення скарги», зобов`язано Міністерство юстиції України поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права оренди та суборенди позивачів, стягнуто з відповідача витрати по сплаті судового збору.

16.05.2023 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/2546/22.

26.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. У поданих запереченнях відповідач зазначив, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності, є необґрунтованим та неспіврозмірним реальним витратам з огляду, зокрема, на незначну складність справи, невеликий обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду та тривалість судових засідань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 розгляд заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/2546/22 призначено на 08.06.2023.

01.06.2023 до Господарського суду міста Києва від представника позивачів надійшла заява про розгляд заяв за відсутності представника позивачів.

08.06.2023 до Господарського суду міста Києва від представника позивачів надійшли пояснення з приводу заперечень відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

Як встановлено у ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд зазначає, що при ухваленні рішення за наслідками розгляду справи № 910/2546/22 Господарським судом міста Києва не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Еконива" просять стягнути з відповідача по 61 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру Товариством з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" надано: копію договору № 10 про надання правової допомоги від 13.08.2020; копію додаткової угоди № 2 від 11.01.2022 до договору № 10 про надання правової допомоги від 13.08.2020; копію акта приймання-передачі послуг від 15.05.2023 на суму 122 000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 245 від 04.06.2003, ордер серії АС № 1035585 від 14.02.2022.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру Товариством з обмеженою відповідальністю "Еконива" надано копію договору № 44 про надання правової допомоги від 28.12.2021; копію додаткової угоди № 1 від 11.01.2022 до договору № 44 про надання правової допомоги від 28.12.2021; копію акта приймання-передачі послуг від 15.05.2023 на суму 122 000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 245 від 04.06.2003, ордер серії АС № 1035586 від 14.02.2022.

Суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказану правову позицію висловлено у постанові від 03.10.2019 об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19.

Пунктами 1-9 ч.1 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено види адвокатської діяльності, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц.

Вчинення таких дій є прямою вимогою законодавства щодо здійснення адвокатської діяльності. Зокрема, відповідно до ч.2 ст.18 Правил адвокатської етики до підписання договору про надання професійної правничої (правової) допомоги у справі адвокат повинен з`ясувати всі відомі клієнту обставини, які можуть позначитися на визначенні наявності правової позиції у справі та її змісті, та запитати і вивчити всі відповідні документи, які є в розпорядженні клієнта. Якщо після виконання цих вимог адвокат переконається у наявності фактичних і правових підстав для виконання певного доручення, він повинен неупереджено й об`єктивно викласти їх клієнту і повідомити в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, якого бажає клієнт.

При цьому, ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не передбачає надання інших доказів, крім детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на підтвердження того, що такі роботи були виконані (послуги надані).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21.

Щодо заявленого позивачем до стягнення з відповідача «гонорару успіху» суд зазначає, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц).

Суд зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такого ж висновку щодо неможливості суду за власною ініціативою зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Так, матеріали справи містять заперечення відповідача на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, у якій останній зазначає про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу зі складністю даної справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення - на відповідача.

Натомість, у частинах 5-7 вказаної статті Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 908/846/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, з огляду на характер спірних правовідносин, фактичний обсяг наданих адвокатом послуг позивачу у суді та витрачений ним час, обґрунтованість поданих адвокатом процесуальних документів, з огляду на заперечення відповідача щодо покладення на нього витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин, а тому не вважає за необхідне присуджувати позивачам, на користь яких ухвалено судове рішення, всі їх витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення з відповідача.

Так, суд вважає таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, часткове задоволення заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та покладення на відповідача по 25 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

2.Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ідентифікаційний код 00015622) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Герман-Агро" (33001, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Гур`єва, будинок 13, ідентифікаційний код 43171270) 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3.Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ідентифікаційний код 00015622) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконива" (80454, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, село Банюнин(з), вулиця Курортна, будинок 1, ідентифікаційний код 43880178) 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4.У іншій частині заяв - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено на підписано 23.06.2023.

Суддя С. В. Стасюк