ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28.06.2023 №905/787/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,

розглянувши матеріали судової справи

за позовом заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області, м.Бахмут Донецької області

в інтересах держави в особі:

1) Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро,

2) Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, м.Сіверськ Бахмутського району Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД», м.Київ

про - визнання недійсними додаткових угод до договору №421/21 від 28.01.2021,

- стягнення 9543,64грн безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області, м.Бахмут Донецької області, в інтересах держави в особі: 1) Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро; 2) Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, м.Сіверськ Бахмутського району Донецької області, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД», м.Київ, про визнання недійсними додаткових угод до договору №421/21 від 28.01.2021 та стягнення 9543,64грн безпідставно отриманих коштів на користь позивача-2.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на таке. 28.01.2021 за результатами проведення публічної закупівлі Сіверська міська рада (Споживач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (Постачальник) уклали Договір №421/21 (далі Договір) про постачання природного газу з 01.02.2021 по 31.12.2021 (включно), узгодивши в п.3.2. Договору ціну газу: 6084,00грн/тис.куб.м (включаючи тариф на послуги транспортування 163,90грн/тис.куб.м). В подальшому сторони уклали ряд додаткових угод до Договору (№2 від 04.02.2021, №3 від 10.02.2021, №4 від 12.04.2021 та №5 від 23.04.2021) про збільшення ціни газу порівняно з тендерною пропозицією та первісними умовами Договору. В результаті обумовлену Договором ціну за тис.куб.м газу перевищено на 2086,00грн (з ПДВ), тобто кінцеву вартість газу збільшено на 34,3%. Прокурор вважає, що додаткові угоди укладені без належного обґрунтування та документального підтвердження необхідності збільшення договірної ціни через коливання ціни на газ на ринку, з порушенням вимог п.п.1, 2 ч.1 ст.5 та п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підлягають визнанню недійсними. У разі визнання додаткових угод недійсними зобов`язання сторін будуть врегульовані Договором, відповідно кошти у розмірі 9543,64грн, отримані Постачальником внаслідок поставки меншої кількості газу, підлягають стягненню на користь Споживача на підставі ч.1 ст.670 Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

Подання позову до Господарського суду Донецької області прокурор обґрунтовує приписом ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України та умовою п.1.4 Договору, відповідно до якого місцем виконання Договору є м.Сіверськ Бахмутського району Донецької області.

Під час визначення територіальної юрисдикції спору у справі №905/787/23 суд виходить з такого.

Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів (п.2 ч. 2 ст.16 ЦК України).

З приписів ч.ч.1, 2, 4 ст.202 та ч.1 ст.626 ЦК України випливає, що оспорювані прокурором додаткові угоди до Договору є правочинами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тобто норми ст.27 ГПК України встановлюють загальне правило підсудності господарських справ, яке полягає в обов`язку позивача пред`явити позов до господарського суду за місцезнаходженням відповідача за умови, якщо Кодекс не передбачає інші правила територіальної підсудності при пред`явленні певного позову.

Так, ст.29 ГПК України передбачає альтернативну загальному правилу підсудність окремих категорій справ з наданням позивачу права вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу.

З аналізу ст.29 ГПК України вбачається, що альтернативною називається підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Позов може бути пред`явлений до одного із судів, визначених приписами ч.ч.2-10 ст.29, а саме:

- позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням одного з відповідачів (ч.2);

- позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням (ч.3);

- позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч.4);

- позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч.5);

- позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності (ч.6);

- позови про відшкодування збитків, спричинених заходами забезпечення позову, можуть пред`являтися також за місцем застосування заходів забезпечення позову (до суду, який застосував відповідні заходи) (ч.7);

- позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (ч.8);

- позови про відшкодування шкоди, заподіяної зіткненням суден, а також про стягнення сум винагороди за рятування на морі, можуть пред`являтися також за місцезнаходженням судна відповідача або порту реєстрації судна (ч.9);

- позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна (ч.10).

Тобто вимоги про визнання недійсними правочинів не є вимогами, що стосуються виконання таких правочинів і підлягають розгляду за правилами загальної підсудності, оскільки не підпадають під перелік справ, що міститься у ст.29 ГПК України.

Отже, звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсними правочинів, прокурор мав дотриматись встановленого ст.27 ГПК України правила загальної підсудності та пред`явити позов до господарського суду за місцезнаходженням відповідача.

За приписом ч.2 ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За змістом зробленого судом безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» є: 04119, м.Київ, вул.Зоологічна, буд.4-А, офіс 139.

Згідно з наведеним в абз.2 ч.1 ст.173 ГПК України визначенням похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За змістом позовної заяви позовна вимога про стягнення 9543,64грн безпідставно отриманих коштів має похідний характер від вимог про визнання недійсними правочинів, оскільки задоволення цієї вимоги безпосередньо залежить від задоволення вимог про визнання правочинів недійсними.

З огляду на похідний характер вимоги про стягнення 9543,64грн, вона не впливає на визначення підсудності спору в цій справі. Таким чином, позов мав бути пред`явлений до господарського суду за місцезнаходженням відповідача (ч.1 ст.27 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 у справі №922/1986/21.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про порушення прокурором правила загальної підсудності та встановив, що спір підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Керуючись ст.ст.27, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Матеріали позовної заяви заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області, м.Бахмут Донецької області, в інтересах держави в особі: 1) Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро; 2) Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, м.Сіверськ Бахмутського району Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД», м.Київ, про визнання недійсними додаткових угод до договору №421/21 від 28.01.2021 та стягнення 9543,64грн безпідставно отриманих коштів передати за територіальною юрисдикцією на розгляд Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили 28.06.2023 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.256, 257 господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Шилова

надр.2 прим.:

1 Господарському суду Донецької обл.,

1 Господарському суду міста Києва