УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

28.06.2023Справа № 910/152/23

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

про забезпечення позову

у справі № 910/152/23

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави

в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України

2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України

до 1) Фонду державного майна України

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: 1) Міністерства культури та інформаційної політики України

2) Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної військової адміністрації

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України (далі - позивач-1), Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України (далі - позивач-2) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України (далі - відповідач-1), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" (далі - відповідач-3), у якому просить:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.08.2018 № 1040 "Про включення до переліку об`єктів малої приватизації об`єкта державної власності "49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса", що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін";

2) визнати незаконним та скасувати підпункт 6 пункту 2 наказу Фонду державного майна України від 18.09.2018 № 1196 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27 березня 2018 року № 447 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році", яким розділ "Регіональне відділення по Одеській області" додатка 3 "Перелік окремого майна", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 № 447, доповнено позицією: 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5;

3) визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 28.09.2018 № 1157 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта державної власності "49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м", що розташований за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, який знаходиться на балансі орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін";

4) визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса;

5) усунути перешкоди власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне нерухоме майно, яке є пам`яткою архітектури місцевого значення, не підлягало приватизації в силу приписів законів України "Про тимчасову заборону приватизації пам`яток культурної спадщини", "Про приватизацію державного і комунального майна", "Про курорти", основ законодавства України про охорону здоров`я, проте було протиправно відчужене у спосіб, що не відповідає чинному законодавству, зокрема без обов`язкового дозволу власника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Міністерства охорони здоров`я України, 2) Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України до 1) Фонду державного майна України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" в частині вимог про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса;

- усунення перешкод власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно.

В іншій частині позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/152/23, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено Міністерство культури та інформаційної політики України і Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної військової адміністрації до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів, підготовче засідання призначено на 15.02.2023.

03.02.2023 на електронну адресу Господарського суду міста Києва надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 про витребування матеріалів справи № 910/152/23, у зв`язку з надходженням від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури апеляційної скарги на ухвалу суду від 09.01.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 зупинено провадження у справі № 910/152/23 до перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 в частині відмови у відкритті провадження у справі в порядку апеляційного провадження.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 в частині відмови у відкритті провадження скасовано, справу № 910/152/23 направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

23.05.2023 матеріали справи № 910/152/23 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2023 поновлено провадження у справі № 910/152/23, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/152/23 в частині позовних вимог про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін", щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м, яка розташована за адресою: Французький бульвар, 85/5, м. Одеса;

- усунення перешкод власнику - державі в особі Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України у розпорядженні та користуванні об`єктом нерухомого майна у вигляді 49/100 частин нежитлової будівлі, загальною площею 350 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України та в оперативне управління Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова" Міністерства охорони здоров`я України вказане нерухоме майно.

28.06.2023 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - 49/100 частин нежитлової будівлі, площею 350 кв.м (загальна площа 712 кв.м), який розташований за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав: 101);

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Драйв-Ін" та будь-яким іншим суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову прокурор посилається на очевидність порушення інтересів держави, тому ймовірне відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб та реєстрація права власності на спірне майно за набувачами значно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду та захист майнових прав держави.

Відтак, за доводами прокурора, з метою гарантування ефективного захисту порушених інтересів держави, існує потреба у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно та заборони вчинення реєстраційних дій щодо нього.

Розглянувши заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом заявленого позову є вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування актів органів державної влади, визнання недійсним договору та усунення перешкод у користуванні майном.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим доводи прокурора про протиправність відчуження спірного нерухомого майна не досліджуються.

Також слід зазначити, що на відміну від Кодексу адміністративного судочинства України, який передбачає таку підставу для забезпечення позову як очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, Господарський процесуальний кодекс України такої підстави не містить, тому доводи прокурора про очевидність порушення інтересів держави не підлягають врахуванню під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Втім, як встановлено судом, прокурором у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду жодного доказу, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, зокрема щодо наявності у відповідача наміру відчужити спірне нерухоме майно.

За висновком суду, заява про забезпечення позову обґрунтована виключно припущеннями прокурора щодо можливого відчуження спірного об`єкта нерухомого майна на користь третіх осіб і реєстрації за ними речових прав, що за доводами прокурора призведе до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Однак самі лише твердження прокурора про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та надання обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відтак прокурором у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай