ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
28 червня 2023 року Справа № 926/2860/23
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ковальчук Т.І., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укрвторресурси-Буковина, м. Чернівці,
до Фізичної особи-підприємця Боти Сергія Миколайовича, м. Чернівці,
за участю представників сторін: не викликалися,
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укрвторресурси-Буковина про видачу судового наказу передано до провадження судді Ковальчук Т.І.
Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Згідно з частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви, має відповідати встановленим вимогам і бути оплачена судовим збором (ст.ст. 149-151 ГПК України). Розглянувши заяву ТОВ Укрвторресурси-Буковина від 26.06.2023, суд встановив, що в цілому вона відповідає вимогам статей 147-151 ГПК України.
Згідно із приписами пункту 7 частини 1 статті 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає по суті обґрунтованість заявлених стягувачем вимог.
Додані до заяви ТОВ Укрвторресурси-Буковина про видачу судового наказу копії документів підтверджують заборгованість Фізичної особи-підприємця Боти Сергія Миколайовича по оплаті послуг за Договором № Ю-33 від 01.02.2021 за період з вересня 2022 року по травень 2023 року у сумі 6482,11 грн.
Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Пунктом 7.1 договору № Ю-33 про надання послуг від 01.02.2021 передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих Виконавцем (ТОВ Укрвторресурси-Буковина) послуг Споживач (ФОП Бота С.М.) сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, починаючи з 15-го числа місяця, наступного після місяця, за який не були перераховані кошти.
Також, згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В розумінні вказаної статті інфляційні та відсотки річних є частиною суми боргу, тобто є грошовим зобов`язанням, яке вираховується від розміру боргу.
Законодавець не обмежував поняття грошової заборгованості, визначеної статтею 148 Господарського процесуального кодексу України, певним її видом, а лише обмежив сумою такої заборгованості сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі № 903/125/18.
Враховуючи наведене, дослідивши подані документи і розрахунки, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про видачу судового наказу підлягає частковому задоволенню в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6482,11 грн., пені за період з 15.09.2021 по 26.06.2023 в сумі 2008,58 грн., інфляційних втрат за період з вересня 2021 по травень 2023 в сумі 876,29 грн. і 3 % річних за період з 01.09.2021 по 26.06.2023 у сумі 151,09 грн.
Вище зазначалося, що відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Як видно, передбачене підпунктом 8 пункту 5.2 договору № Ю-33 про надання послуг від 01.02.2021 зобов`язання Замовника не є грошовим, а тому штраф за його невиконання не може бути предметом стягнення за судовим наказом в силу норми частини 1 статті 148 ГРК України.
У відповідності до частини 3 статті 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Також згідно з частиною 1 статті 129 ГПК України з боржника на користь заявника належить стягнути 268,40 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 129, 147-151, ч. 3 ст. 152, ст.ст. 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укрвторресурси-Буковина від 26.06.2023 про видачу судового наказу задовольнити частково.
- заборгованість за Договором № Ю-33 від 01.02.2021 про надання послуг на суму 9518,07 грн., у тому числі 6482,11 грн. основного боргу, 2008,58 грн. пені, 876,29 грн. інфляційних втрат, 151,09 грн. 3 % річних;
- судовий збір у сумі 268,40 грн.
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю Укрвторресурси-Буковина.
Порядок подання заяви про скасування судового наказу
та набрання ним чинності.
Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили ___ __________ 20___ року
Строк пред`явлення судового наказу до виконання ___ __________ 20___ року
Дата видачі судового наказу стягувачу ___ ___________ 20___ року
Суддя Т.І. Ковальчук