РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2023Справа № 910/5916/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ультра Альянс» (03066, м. Київ, вул. Журавлина, 4, офіс 222)

до Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14)

про стягнення 8 693,30 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ультра Альянс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» про стягнення 8 693, 30 грн шкоди в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «Ультра Альянс» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 653/4/16-221 від 14.04.2021 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Skoda» державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Skoda» державний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», позивач просить суд стягнути з останнього 8 693,30 грн, з яких 6 843, 19 грн - недоплачена частка страхового відшкодування; 93,37 грн - 3 % річних; 200,62 грн - інфляційні втрати та 1 556,12 грн - пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

04.05.2023 від відповідача надійшла заява про часткове визнання позову в частині основного боргу у розмірі 6 843,19 грн. цією ж заявою, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього 93,37 грн - 3 % річних, 200,62 грн - інфляційних втрат та 1 556,12 грн - пені. Також, відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

14.04.2021 року на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №653/4/16-21 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ультра Альянс» (Позивач, Страховик) було застраховано автомобіль марки Skoda д.н. НОМЕР_1 власником якого є Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Строк страхування за укладеним Договором встановлений з 02.05.2021 року до 01.05.2022. (Додаток № 1 до Договору страхування).

30.08.2021 о 14:15 в м. Києві по Бориспільському шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Skoda д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушенням ОСОБА_2 п.8.7.3.е. Правил дорожнього руху України, що підтверджується Постановою Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/18281/21 від 27.09.2021.

30.08.2021 страхувальник звернувся до позивача із заявою щодо напрямку виплати страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «Лайф Авто».

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 24.07.2021.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

31.08.2021 суб`єктом оціночної діяльності було складено звіт № 8863/2 та протокол огляду транспортного засобу Skoda д.н. НОМЕР_1 та здійснено його фотографування.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 8863 від 31.08.2021, вартість ремонту транспортного засобу Skoda д.н. НОМЕР_1 склала 144 098,15 грн.

При цьому, відповідно до звіту № 8863/2 від 06.09.2021 вартість матеріального збитку склала 78 534,76 грн.

Платіжним дорученням № 2471 від 07.09.2021 на підставі наказу № 01.06/000258/1/1 від 06.09.2021, позивачем була сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 138 066,97 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Skoda д.н. НОМЕР_3 підтверджується Постановою Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/18281/21 від 27.09.2021.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент вчинення ДТП автомобіль Skoda д.н. НОМЕР_3 , був застрахований згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс ЕР/205024804) у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну у розмірі 130 000,00 грн та з франшизою у розмірі 0,00 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Skoda д.н. КА95274СН, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №653/4/16-21 від 14.04.2021, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль Skoda д.н. НОМЕР_1 .

В розумінні положень Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою № 01.06-000258 про виплату страхового відшкодування у сумі 138 066,97 грн, яка була задоволена відповідачем частково у сумі 71 691,57 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16900 від 27.10.2022.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду із вимогою про доплату страхового відшкодування у розмірі 6 843,19 грн (78 534, 76 грн (вартість ремонту з врахуванням зносу /матеріальний збиток) - 71 691,57 грн (виплачена частина страхового відшкодування)).

Відповідач у заяві про визнання боргу в частині підтвердив наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 6 843,19 грн.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

За договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс Поліс ЕР/205024804) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн, таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі 6 843,19 грн.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 556,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 200,62 грн та 3% річних у розмірі 93,37 грн., з приводу чого, судом зазначається наступне.

Так, у п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Проте, як встановлено судом, у матеріалах справи наявна лише вимога позивача до відповідача, вих. № 01.06-000258, на суму 138 066, 97 грн, з якої неможливо встановити ані дату самої вимоги (містить виправлення), ані доказів направлення такої вимоги на адресу відповідачу, як і відсутні докази щодо дати отримання відповідачем такої вимоги, що в свою чергу унеможливлює визначення судом дати початку прострочення виконання зобов`язання відповідачем. Також суд відзначає, що у матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази щодо звернення до відповідача з вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 6 843,19 грн (що є предметом спору у даній справі), з огляду на вказане у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованих позивачем пені у розмірі 1 556,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 200,62 грн та 3% річних у розмірі 93,37 грн, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ультра Альянс» частково, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, ідентифікаційний код: 39433769) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ультра Альянс» (03066, м. Київ, вул. Журавлина, 4, офіс 222, ідентифікаційний код: 33152597) страхове відшкодування у розмірі 6 843 грн 19 коп. та судовий збір у розмірі 2 112 грн 79 коп.

3. В іншій частині вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.06.2023

Суддя Л. Г. Пукшин