РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2023Справа № 910/5574/23
за позовом ОСОБА_1

до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

про зобов`язання вчиняти дії та продовження строку на укладення договору

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Токарєва К.К.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про: зобов`язання Міністерства вчинити дії щодо усунення неточностей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що перешкоджають укладенню договору купівлі-продажу по об`єкту нерухомого майна - будівля електростанції, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106, шляхом видачі представнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях довіреність, якою уповноважити представника подати державному реєстратору заявку на виправлення описки щодо усунення неточностей, які містяться в Державному реєстрі речових прав по об`єкту нерухомого майна; та продовження на 30 календарних днів з дати усунення неточностей, які містяться в Державному реєстрі речових прав по об`єкту нерухомого майна - будівля електростанції, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106 строк, визначений пунктом 70 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №432 від 10.05.2018 для укладення договору купівлі-продажу по об`єкту нерухомого майна - будівля електростанції, загальною площею 311,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17.05.2023.

17.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.05.2023 у підготовчому засіданні від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі

Протокольною ухвалою суду від 17.05.2023 відкладено підготовче засідання на 31.05.2023.

Протокольною ухвалою суду від 31.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.06.2023.

07.06.2023 через систему "Електронний Суд" від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору разом із клопотання про поновлення процесуального строку на подання пояснень.

13.06.2023 через систему "Електронний Суд" від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

14.06.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Протокольною ухвалою суду від 14.06.2023 долучено до матеріалів справи письмові пояснення третьої особи від 07.06.2023.

У судовому засіданні 14.06.2023 суд заслухав вступне слово представника відповідача, яка заперечувала проти позову; суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представника відповідача як щодо досліджених доказів, так і по суті заперечень проти позову.

У судовому засіданні 14.06.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області було проведено електронний аукціон №UA-PS-2021-03-30-000099-2 по лоту "Будівлі колишньої електростанції з обладнанням та градирнею" (Об`єкт включає: будівлю колишньої електростанції загальною площею 311,2 кв.м,; склад електростанції загальною площею 82,4 кв.м.; градирню електростанції загальною площею 53,8 кв.м.; заправну для дизелів загальною площею 4,9 кв.м.; вбиральню загальною площею 4,2 кв.м.; вимощення території; чотири дизель-генератори в робочому стані. Майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до протоколу про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-03-30-000099-2 переможцем аукціону визнано ОСОБА_1 .

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №715 від 14.05.2021 затверджено протокол про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-03-30-000099-2 з продажу об`єкта малої приватизації "Будівлі колишньої електростанції з обладнанням та градирнею".

27.05.2021 під час опрацювання приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк Оленою Петрівною документів для вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом продажу майна на аукціоні встановлено факт невідповідності майна, зазначеного у правовстановлюючих документах, наданих балансоутримувачем до Регіонального відділення для укладення договору купівлі-продажу, майну, зазначеному в документах, які були підставою для проведення реєстрації права власності на об`єкт приватизації.

Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни від 01.06.2021 відмовлено регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях у вчиненні нотаріальної дії посвідченні договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом продажу на аукціоні за адресою: АДРЕСА_1 .

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листом за вих. №11-08-02619 від 02.06.2021 звернулося до Української універсальної біржу із вимогою повернути ОСОБА_1 сплаченого гарантійного внеску. У вказаному листі зазначено, що невідповідність, яка зафіксована у постанові приватного нотаріуса від 01.06.2021, унеможливила укладання договору купівлі-продажу в строк, передбачений Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Як зазначає позивач, 14.06.2021 прийнято рішення про призупинення процедури укладення договору купівлі-продажу.

Як зазначає позивач, зважаючи на те, що станом на день звернення до суду неточності, які містяться в державному реєстрі власником майна - відповідачем, не усунуто, окрім того, строк для укладення відповідного договору сплив, позивач звернувся до суду із даним позовом про зобов`язання відповідача усунути неточності в реєстрі та продовження строку дії договору.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відповідачем вчинені всі належні дії щодо спірного нерухомого майна, необхідні для передачі державного майна у приватизацію. Окрім того, відповідач стверджує, що позивачем обрано неналежним спосіб захисту.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст. 2 ГПК України України).

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Суд наголошує, що рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

За доводами позивача, порушеним є його суб`єктивне право на укладення договору за результатами аукціону та отримання у власність (приватизацію) спірного нерухомого майна.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 визнано переможцем аукціону та останній мав законні очікування на укладення договору та набуття у власність майна.

Проте, вказаний договір укладено не було з незалежних від позивача причин.

З огляду на зазначене, суд погоджується із доводами позивача щодо наявності у нього порушеного права.

Обґрунтовуючи необхідність захисту порушеного права позивач зазначає, що лише відповідач як власник майна може усунути неточності в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як зазначає відповідач та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, позивач не звертався до відповідача із заявами про внесення змін до відомостей в державному реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, у даному випадку відсутні будь-яка дія чи бездіяльність відповідача щодо суб`єктивних прав позивача (як-то, наприклад, відмова у внесенні відомостей до реєстру).

Дійсно, Міністерство інфраструктури України від імені Держави України здійснює правомочності власника об`єкта нерухомого майна, що перебуває у державні власності, а саме будівлі електростанції, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, буд. 4-Б.

Підстави та порядок внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно регулюється спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Тобто, презюмується достовірність відомостей про речові права, які внесені до відповідного реєстру.

Окрім того, положеннями зазначеного Закону не передбачено процедури "усунення неточностей" (про що просить ОСОБА_1 ). Позивач безпідставно ототожнює "неточність" та "виправлення описки". У відповідності до норм Закону, під технічною помилкою розуміють граматичну описку, друкарську, арифметичну чи іншу помилки). Означене свідчить про неналежність обраного позивачем способу захисту, оскільки законодавстов не передбачено, по-перше виправлення неточностей у відомостях відповідного реєстру, а по-друге, видача довіреності від імені юридичної особи іншій юридичній особі на вчинення певних дій на підставі судового рішення.

Відповідно до наведених положень Закону, доки не буде встановлено іншого, відомості у державному реєстрі є достовірними та правильними.

Проте позивачем не оспорюється достовірність наявних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - будівля електростанції, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 106, за адресою: АДРЕСА_1 .

Сам лише той факт, що Міністерство в особі Держави України є власником спірного майна не свідчить про порушення прав позивача.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав саме Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Окрім того, суд вважає за доцільне відзначити, що Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України не є замовником аукціону, як і не є стороною договору, який мав би бути укладений за результатами аукціону. Тобто, не є стороною спору, який пов`язаний із проведення аукціону та укладення договору, а відтак є неналежним відповідачем щодо вимог про продовження строку на укладення договору за результатами аукціону.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність в діях відповідача порушення прав позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, суд ввадає за можливе не надавати оцінки обраному позивачем способу захисту оскільки це не влине на результати розгляду спору.

За приписами ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про зобов`язання вчиняти дії та продовження строку на укладення договору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.06.2023.

Суддя Н.І. Зеленіна