ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 червня 2023 року Справа № 903/922/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Грачука В.С.,

за участю представників:

від заявника (боржника): н/з,

від стягувача: н/з,

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни

про розстрочення виконання судового рішення

по справі № 903/922/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Порт Сіті Груп, м. Луцьк

до Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни, с. Рованці, Луцького району, Волинської області

про стягнення 543384,04 грн. неустойки,

в с т а н о в и в:

рішенням Господарського суду Волинської області від 31.03.2023 по справі №903/922/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Порт Сіті Груп було задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Порт Сіті Груп 492121 грн. 40 коп. неустойки; 7381 грн. 82 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору; 377 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2023 залишено без змін.

15.06.2023 від Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни надійшла заява від 12.06.2023 про розстрочення виконання судового рішення, в якій заявник просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 31.03.2023 у справі №903/922/22 строком на 12 місяців шляхом щомісячної сплати платежів рівними частинами у розмірі 41625,27 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 16.06.2023 заяву Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни про розстрочення виконання судового рішення прийнято до розгляду та призначено у судове засідання на 26.06.2023; запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю Порт Сіті Груп подати письмові пояснення на заяву.

22.06.2023 представник стягувача Веремчук В.В. надіслав до суду додаткові пояснення у справі, у яких просить розглядати заяву за відсутності представника позивача, вважає, що заява про розстрочення виконання рішення суду безпідставна і не підлягає до задоволення.

26.06.2023 боржник ФОП Троцюк Т.А. надіслала до суду клопотання, в якому просить відкласти розгляд заяви, повідомляє, що сторони перебувають на стадії можливого врегулювання мирним шляхом; у випадку відмови у задоволенні клопотання просить розглядати заяву за її відсутності, зазначає, що заяву підтримує.

Клопотання боржника ФОП Троцюк Т.А. про відкладення розгляду заяви не підлягає до задоволення, оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою; заява згідно із приписами ч.2 ст.331 ГПК України має бути розглянута судом у десятиденний строк з дня її надходження; стягувач у додаткових поясненнях від 22.06.2023 не повідомляє про ведення між сторонами перемовин про мирне врегулювання питання, сторони були повідомлені про судовий розгляд шляхом надіслання ухвали суду від 16.06.2023 на їх електронні адреси.

Заява Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни про розстрочення виконання рішення суду від 31.03.2023 не підлягає до задоволення.

За змістом положень ч.1 ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. ч. 4, 5 та 7 ст. 331 ГПК України).

Відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, при чому, такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.

Тобто, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання боржником судового рішення.

Винятковість обставин, які мають бути встановлені судом щодо надання відстрочення виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд повинен оцінити докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього Кодексу, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди з метою вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Щодо системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У заяві боржник посилається на те, що неналежне виконання зобов`язання сталося внаслідок військової агресії Росії проти України, у Волинській області лунали тривоги, було чутно вибухи, а сама підприємець була за кордоном, торгово розважальний центр не працював у звичному режимі.

Проте, ці обставини не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, прийнятого 31.03.2023, оскільки у заяві боржник не навела обставин, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим станом на час розгляду заяви червень 2023 року.

Щодо прохання боржника врахувати причини виникнення спору, то рішенням суду від 31.03.2023, яке набрало законної сили, встановлено, що починаючи з 10.04.2022 договір припинив дію за скасувальною умовою. Оскільки скасувальна умова набула чинності 10.04.2022, що встановлено рішенням суду від 04.11.2022 у справі №903/368/22, то, враховуючи умову п.31.1. договору про те, що суборендар зобов`язаний звільнити площу від будь-якого майна і повернути приміщення орендареві протягом 5 (п`яти) днів з дня настання однієї із згаданих в цьому пункті обставин, відповідач був зобов`язаний звільнити площу, яка перебувала у нього в суборенді, і передати позивачу до 15.04.2022 включно. Проте, відповідач не виконав належним чином зобов`язання і не повернув приміщення із суборенди у вказаний строк, що послужило правовою підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача 492121,40 грн. неустойки за час прострочення повернення приміщення із суборенди за період з 16.04.2022 по 03.06.2022.

Отже, рішенням суду від 31.05.2023 встановлено порушення відповідачем умов договору та вимог законодавства.

Жодних доказів, які б свідчили про складне матеріальне становище, на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, довідки про відсутність майна у власності (тощо) боржник суду не надала.

Таким чином, наведені боржником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі. Запровадження в Україні військового стану має негативний наслідок на господарську діяльність обох сторін справи, у тому числі й на стягувача.

Враховуючи викладене в сукупності та беручи до уваги в тому числі й вину відповідача у виникненні спору, відсутність доказів наявності виключних обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість виконання рішення суду відсутні правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, боржник не подала належних та достатніх доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, які б слугували підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Троцюк Тетяни Анатоліївни про розстрочення виконання судового рішення по справі № 903/922/22.

У відповідності до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 27.06.2023.

Суддя І. О. Якушева