ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/1650/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю Старосинявський кар`єр, м. Новоселиця Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 1943513,90 грн

Представники сторін не з`явилися

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Старосинявський кар`єр про стягнення заборгованості в сумі 1943513,90 грн, з яких: 1390831,52 грн основного боргу, 429661,74 грн інфляційних втрат, 59267,95 грн 3% річних, 63952,69 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання послуг по перевезенню вантажу від 10.05.2021 №1П-10/052021 в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою від 18.04.2023 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано час на усунення недоліків.

Ухвалою від 26.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.05.2023.

Ухвалою від 22.05.2023 підготовче засідання призначено на 08.06.2023. Опубліковано оголошення на сайті судової влади про виклик відповідача до суду.

Ухвалою від 08.06.2023 закрито підготовче провадження у справі №926/1650/23. Розгляд справи по суті призначено на 27.06.2023. Опубліковано оголошення на сайті судової влади про виклик відповідача до суду.

22.06.2023 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи по суті без його участі та участі представника. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання 27.06.2023 сторони не з`явилися. Відповідач відзив на позов не надав. Слід зазначити, що поштові відправлення на адресу відповідача (60300, Чернівецька обл., с. Новоселиця, вул. Пирогова, 15-Г), в яких містилися ухвали суду від 26.04.2023, від 22.05.2023, від 08.06.2023 повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20" адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до абз.2 ч.7 ст.120 ГПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Згідно ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив.

10.05.2021 між ТОВ „Старосинявський кар`єр" (надалі - замовник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (надалі - перевізник) укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажу автомобільним транспортом №1П-10/052021 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник зобов`язується по найкоротшому, вказаному замовником раціональному маршруту доставляти автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж - сипучі матеріали та/або будь-який інший вантаж з місця відправлення до пункту призначення та передавати вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується сплатити плату за перевезення вантажу.

Згідно із п. 1.3. договору вид, найменування вантажу, його кількість (тоннаж), пункти відправлення та призначення, а також інші умови перевезення вказуються в заявці. Сторони погодили, що до договору, в межах строку його дії може бути подано необмежену кількість заявок.

Як передбачено п. 3.9. договору, вантаж вважається таким, що переданий вантажоодержувачу, а перевезення таким, що виконане, з моменту підписання уповноваженим представником вантажоодержувача товаросупровідних документів. Для встановлення факту належного виконання перевезення представник перевізника (у разі його відсутності - водій транспортного засобу) зобов`язаний перевірити повноваження представника вантажоодержувача, проконтролювати правильність заповнення та/або підписання повного комплекту товаросупровідних документів, в тому числі із зазначенням дати та часу доставки (отримання) вантажу, та отримати примірники підписаних документів для їх подальшої передачі замовнику.

Відповідно до п.4.1. договору після виконання перевезення по кожній заявці, перевізник складає акт наданих послуг, в якому фіксує факт перевезення вантажу, його кількість (тоннаж), належне (неналежне) виконання, вартість перевезення. Допускається складання акту наданих послуг за декількома заявками або за певний період, за умови, що тривалість періоду не перевищує та не виходить за межі звітного податкового місяця.

Згідно із п. 4.2. договору акт наданих послуг складається у 2 оригінальних примірниках, підписується уповноваженою особою перевізника, скріплюється печаткою перевізника та передається на затвердження замовнику шляхом особистого вручення, кур`єром або за допомогою поштового зв`язку.

Як передбачено п. 4.3. договору, замовник протягом 1 робочого дня з дати отримання акту наданих послуг затверджує його або надає письмову мотивовану відмову. Затвердження здійснюється шляхом підписання уповноваженою особою замовника акту наданих послуг та направлення одного із його примірників перевізнику. З моменту затвердження акту наданих послуг заявки, на підставі яких він складений, вважаються виконаними.

Відповідно п. 5.1 договору вартість договору представляє собою арифметичну суму ціни перевезення за усіма заявками, виконаними відповідно до умов цього договору. Згідно із п. 5.2. договору ціна 1 тонни/кілометра перевезеного товару складає: 1,50 - 1,90 грн/т.км. Розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється замовником протягом 30 календарних днів, з дня отримання відповідної партії товару по товарно-транспортній накладній, в сумі, яка зазначена на таку партію товару.

Відповідно до п. 5.4. договору розрахунки здійснюються у безготівковій формі шляхом, банківського переказу на поточний рахунок перевізника. Датою оплати вважається дата зарахування, грошових коштів на поточний рахунок перевізника.

Розділом 6 договору визначені права та обов`язки сторін, де у п. 6.1.1. вказано, що замовник зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі сплачувати перевізнику за поставлений товар.

В свою чергу перевізник має право, зокрема: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за фактично поставлений товар (п. 6.4.1).

Розділом 8 договору встановлена відповідальність сторін, де в п. 8.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2021. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від виконання своїх обов`язків, які виникли під час дії договору або у зв`язку із його виконанням (п. 11.2.).

Договір скріплений підписами та печатками сторін.

На виконання умов договору перевезення вантажу позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажів на загальну суму 1 395 631,52 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг): № ОУ-0000091 від 19.05.2021 на суму 6208,00 грн; № ОУ-0000092 від 26.05.2021 на суму 6208,00 грн; № ОУ-0000093 від 27.05.2021 на суму 23554,64 грн; № ОУ-0000101 від 03.06.2021 на суму 6208,00 грн; № ОУ-0000104 від 16.06.2021 на суму 6000,00 грн; № ОУ-0000099 від 22.06.2021 на суму 23554.94 грн; № ОУ-0000123 від 25.06.2021 на суму 80564,50 грн; № ОУ-0000107 від 25.06.2021 на суму 81742,39 грн; № ОУ-0000106 від 25.06.2021 на суму 98084,42 грн; № ОУ-0000124 від 25.06.2021 на суму 67853,94 грн; № ОУ-0000176 від 01.07.2021 на суму 7520,00 грн; № ОУ-0000153 від 15.07.2021 на суму 91778,78 грн; № ОУ-0000152 від 15.07.2021 на суму 110378,70 грн; № ОУ-0000132 від 22.07.2021 на суму 6200,00 грн; № ОУ-0000161 від 31.07.2021 на суму 75651,30 грн; № ОУ-0000160 від 31.07.2021 на суму 30008,40 грн; № ОУ-0000169 від 11.08.2021 на суму 6208,00 грн; № ОУ-0000167 від 11.08.2021 на суму 22000,00 грн; № ОУ-0000183 від 16.08.2021 на суму 23008,87 грн; № ОУ-0000185 від 18.08.2021 на суму 63891,30 грн; № ОУ-0000186 від 22.08.2021 на суму 124900,61 грн; № ОУ-0000213 від 15.09.2021 на суму 86129,00 грн; № ОУ-0000236 від 30.09.2021 на суму 62922,48 грн; № ОУ-0000243 від 01.10.2021 на суму 7000,00 грн; № ОУ-0000241 від 15.10.2021 на суму 95854,02 грн; № ОУ-0000268 від 31.10.2021 на суму 125454,96 грн; № ОУ-0000283 від 04.11.2021 на суму 44721,97 грн; № ОУ-0000312 від 14.12.2021 на суму 7224,00 грн; № ОУ-0000313 від 15.12.2021 на суму 4800,00 грн.

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стало неналежне виконання відповідачем умов договору, у зв`язку з чим позивач просить стягнути із відповідача 1390831,52 грн основного боргу, 429661,74 грн інфляційних витрат за період липень 2021 січень 2023 року, 59067,95 грн - 3% річних за період з 19.06.2021 по 16.02.2023 та 63952,69 грн пені за період з 19.06.2021 по 15.07.2022 згідно поданих позивачем розрахунків.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з наданням позивачем послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом згідно з актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та невиконання відповідачем обов`язку щодо її повної оплати.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) та сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Факт надання позивачем послуг з перевезення вантажу підтверджується наявними в матеріалах справи Актами здачі прийняття робіт (надання послуг), які підписані та скріплені печатками сторін без претензій одна до одної.

Станом на день прийняття рішення у матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем основного боргу за надані послуги з перевезення вантажу. Зазначений факт відповідачем не спростовано.

Таким чином, оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги перевезення у сумі 1395631,52 грн станом на день прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, проте позивач заявив до стягнення 1390831,52 грн основного боргу, суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, відтак задовольняє заявлений до стягнення позивачем борг в сумі 1390831,52 грн.

Оскільки відповідач вартість наданих послуг вчасно не сплатив, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 429661,74 грн інфляційних витрат за період липень 2021 січень 2023 згідно поданих позивачем розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Враховуючи вищевказані положення, суд встановив, що позивачем правильно визначено періоди нарахування та суму інфляційних нарахувань за період з липня 2021 по січень 2023 по кожному акту наданих послуг.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 429661,74 грн за період прострочення з липня 2021 по січень 2023 включно, є правомірними, арифметично правильними та таким, що підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 19.06.2021 по 16.02.2023 у розмірі 59067,95 грн.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% зробленого позивачем за допомогою калькулятора ipLex, та встановлено, що під час його проведення позивачем було невірно визначено періоди нарахування.

Враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок 3% річних, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 58997,77 грн. У задоволенні решти вимог у розмірі 70,18 грн суд відмовляє за безпідставністю.

Крім того, як вбачається з розрахунку позивача, за прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 19.06.2021 по 15.07.2022 в сумі 63952,69 грн.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.8.3. договору, у випадку несплати та/або несвоєчасної оплати вартості товару у строк, встановлений п.5.4, п.6 даного договору, замовник сплачує на користь перевізника пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми несвоєчасної оплати вартості товару.

Судом при визначенні правильності нарахування пені у спірних правовідносинах взяті до уваги приписи частини 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України. За цими правовими нормами, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 встановлено карантин, який діє з 12.03.2020 і продовжений до 30.06.2023. Відтак, за господарськими зобов`язаннями, що досліджуються судом, законодавець надав право позивачу нараховувати пеню з моменту прострочення оплати і до дати звернення до суду.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені за допомогою калькулятора ipLex та встановлено, що під час його проведення позивачем невірно визначено період прострочення, оскільки розрахунок пені здійснено без урахування того, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення нарахувань. Отже, розрахунок пені, наведений у позовній заяві визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає умовам договору, вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статтей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Відтак, здійснивши власний розрахунок пені, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, судом встановлено, що розмір пені становить 70921,48 грн, що є більшим ніж заявлений позивачем, проте в силу ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, відтак задовольняє заявлений до стягнення позивачем розмір пені в сумі 63952,69 грн.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст.78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені судом обставини, вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг по перевезенню вантажу від 10.05.2021 №1П-10/052021 підлягають частковому задоволенню в сумі 1943443,72 грн, з яких: 1390831,52 грн боргу, 63952,69 грн пені, 58997,77 грн 3% річних, 429661,74 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Старосинявський кар`єр (60300, Чернівецька обл., Чернівецький район, м. Новоселиця, вул. Пирогова, 15-Г, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1390831,52 грн боргу, 63952,69 грн пені, 58997,77 грн 3% річних, 429661,74 грн інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 29151,95 грн.

3. В частині стягнення 70,18 грн - 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 28.06.2023.

Суддя В.В.Дутка