СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Харків Справа № 922/2663/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

без участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (вх.№728Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 (суддею Шарко Л.В. розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження справу, складено та підписано 20.03.2023)

у справі №922/2663/22 (суддя Шарко Л.В., повний текст рішення підписано 22.12.2022)

за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Фрунзе", м.Харків

про стягнення 42.419,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" про стягнення пені у розмірі 42419,30 грн, що нараховані згідно п. 9.1. договору підряду №127 від 21.08.2020, що укладений між позивачем та відповідачем. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 у справі №922/2663/22 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення повністю та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Стойка О.В., Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача; встановлено строк по 22.05.2023 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи в строк по 22.05.2023 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України; витребувано матеріали справи №922/2663/22 з Господарського суду Харківської області.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 залишити без змін, як законне та обгрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.08.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник за договором, позивач по справі) та Приватним акціонерним товариством "Завод Фрунзе" (підрядник за договором, відповідач по справі) укладено договір виконання робіт (підряду) з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника №127, за умовами якого та за результатами проведеної процедури закупівлі "капітальне будівництво огорожі аеродрому, вертодрому "Херсон (Чорнобаївка)" (спеціального призначення) військової частини НОМЕР_1 ", замовник доручає, забезпечує, відповідно до проектної документації і умов цього договору, виконання робіт: капітальне будівництва огорожі аеродрому, вертодрому "Херсон (Чорнобаївка)" (спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до коду ДК 021:2015 - 45340000-2, зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів, надалі - роботи.

Іншими умовами договору передбачено наступне:

- підрядник зобов`язується своїми силами та з використанням власних матеріально - технічних засобів виконувати роботи, що обумовлені в договорі та визначені проектною документацією. Підрядник має право залучати до виконання договору третіх осіб - субпідрядників за попереднім письмовим погодженням з замовником (п.1.2);

- склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектною документацією (або дефектним актом), яка (який) є невід`ємною частиною договору (п. 1.4);

- якість предмету підряду повинна відповідати наступним вимогам: ДБН А.3.1-5:2016 та інших нормативно-правових актів у сфері будівництва (п.1.5);

- платежі за обсяги виконаних робіт здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання рахунку-фактури - підрядника, виставленого після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (Додаток №2 до договору) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (Додаток №3 до договору) (п.2.4);

- строки виконання робіт, передбачених п.1.1 договору до 01.11.2021. Строки виконання робіт визначається на підставі Календарного графіка (Додаток №4), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною (п.3.1);

- датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку передбаченому розділом 4 цього договору (п.3.4);

- передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін (п.4.1);

- за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі порушення строків виконання підрядних робіт, встановлених Календарним графіком, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язань. Якщо прострочення виконання зобов`язання перевищує 30 календарних днів. Підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від ціни невиконаних зобов`язань (п.9.1);

- застосування санкцій за цим договором до сторони, яка порушила зобов`язання за договором підряду, не звільняє таку сторону від виконання договору (п.9.9).

Актом виконаних робіт за листопад місяць КБ-2в від 30.11.2020 №1 та довідкою про вартість виконаних робіт КБ-3 від 30.11.2020 №1 підтверджується, що підрядник здав виконані роботи лише 30.11.2020 і це не заперечується відповідачем.

Через порушення відповідачем строків постачання товару позивачу, останнім нараховано пеню за порушення строків виконання підрядних робіт відповідно до пункту 9.1 договору за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 у розмірі 42.419,30 грн, що стало наслідком звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності, зазначив що виходячи з положень ст. 258 ЦК України та того факту, що останнім днем нарахування пені за договором є 30.11.2020, то позовна давність по заявленим позивачем вимогам спливла 01.12.2021, в той час як з відповідною позовною заявою до суду про стягнення пені з відповідача позивач звернувся лише 28.12.2022. При цьому, будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем до суду не надано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення Військовою частиною з ПрАТ "Завод Фрунзе" пені у розмірі 42.419,30 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором підряду №127 від 21.08.2020, що нараховані згідно п.9.1. договору, за період з 01.11.2020 по 30.11.2020.

За змістом статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом розгляду справи не є стягнення сум основної заборгованості за вказаним договором, до того ж на момент звернення Військової частини з цим позовом ПрАТ "Завод Фрунзе" було виконано обов`язок з виконання робіт в повному обсязі за спірним договором, проте, такий обов`язок виконано з порушенням умов договору, тобто несвоєчасно, отже предметом позову в цій справі є дослідження нарахування позивачем розміру пені за умовами договору.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, позивач посилається на Гарантійний лист №021-1515 від 18.11.2021, яким відповідач гарантував оплату пені у розмірі 0,1% вартості робіт, без визначення конкретної суми заборгованості, чим, на його думку, підтвердив свою заборгованість перед позивачем.

Дослідивши вказаний Гарантійний лист, колегія суддів констатує, що зі змісту цього листа не вбачається підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем в сумі пені в розмірі 42.419,30 грн, а є лише посилання на умови пункту 9.1. договору.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, як то визначено в ст. 253 ЦК України.

Як передбачено пунктом 3.1. договору, - строк виконання робіт становить до 01.11.2020.

Тобто, визначений договором строк включає в себе 01.11.2020 як останній календарний день виконання зобов`язань та не може визначатися як перший день прострочення, за який нараховується пеня. Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, строк прострочення складає не 30 календарних днів, як зазначає позивач, а 29 (двадцять дев`ять) днів.

Цивільним кодексом України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання; стаття 610 ЦК України), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Апеляційний господарський суд виходить з того, що неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо несвоєчасної оплати орендної плати) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи договорі.

Водночас, згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04.12.2012 у справі №17/034-11 та від 11.12.2012 у справі №10/065-11.

Відповідно до частини 6 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до пункту 1 частини другої статі 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, з огляду на те, що нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то позовна давність спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію.

При цьому, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Приписами частини 6 статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, в даному випадку останнім днем нарахування пені за договором є 30.11.2020, то позовна давність по заявленим позивачем вимогам спливла 01.12.2021, в той час як з відповідною позовною заявою до суду про стягнення пені з відповідача позивач звернувся лише 28.12.2022, що стало предметом розгляду в межах справи №922/2663/22.

Щодо тверджень позивача в апеляційній скарзі стосовно неврахування судом першої інстанції того факту, що ВЧ НОМЕР_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ще 23.11.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Як видно з апеляційної скарги та згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, 06.12.2021 Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" пені у розмірі 42.419,30 грн, проте ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2022 у справі №922/4816/21 відмовлено у звільнені від сплати судового збору та повернуто позовну заяву заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ВЧ НОМЕР_1 оскаржила дану ухвалу до суду апеляційної інстанції, проте ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 повернуто апеляційну скаргу Військовій частині через неусунення недоліків апеляційної скарги, зокрема несплату судового збору у відповідному розмірі.

Дана ухвала суду апеляційної інстанції оскаржена не була.

Військова частина НОМЕР_1 ще раз звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до ПрАТ "Завод Фрунзе" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 42.419,30 грн в межах справи №922/2237/22, проте ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2023 позовну заяву було повернуто заявнику, в зв`язку з неусуненням недоліків в ній.

Зазначена ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась заявником.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пізніше, Військова частина НОМЕР_1 звертається ще раз до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПрАТ "Завод Фрунзе" про стягнення 42.419,30 грн за договором підряду №127 від 21.08.2020, яку, після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2023 у справі №922/2663/22 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ч.3 ст.174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

У вказаній ухвалі суду від 09.01.2023 зазначено, що в зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом ухвалою суду від 30.12.2022, суд приходить до висновку про можливість прийняття позовної заяви.

Таким чином, з наведеного вбачається, що питання належності подання позовної заяви встановлено судом першої інстанції в ухвалі від 09.01.2023 в межах справи №922/2663/22. Що ж стосується позовних заяв, поданих ВЧ НОМЕР_1 у межах справ №922/4816/21 та №922/2237/22, то вони обидві були повернуті заявнику і відповідні процесуальні документи набрали законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки, наведені в рішенні господарського суду першої інстанції відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються - не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позивачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та указів №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 18.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, - оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням та продовженням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд апеляційної інстанції був вимушений вийти за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст.273 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 20.03.2023 у справі №922/2663/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.06.2023

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка