ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" червня 2023 р. Cправа № 902/616/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд" (вул. Старосільська, 1К, м. Київ, 02125)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю " Ізопол" (вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця, Вінницька обл., 21009)

про визнання угоди недійсною

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Надтока Т.О.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

04.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрямбуд" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Ізопол" про визнання угоди недійсною.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/616/23) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 09.05.2023 відкрито провадження у справі № 902/616/23. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 06.06.2023.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 09.05.2023.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 06.06.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання по суті, що відбудеться 26.06.2023.

На визначену дату судом представник позивача не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить розписка яка наявна в матеріалах справи.

Представник відповідача правом участі у судовому засіданні не скористався. При цьому адресована відповідачу ухвала суду (за адресою місцезнаходження, що міститься в ЄДРЮОФОП) .

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Згідно із піп. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день прославлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка на даний час є чинною).

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №902/616/23 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про судове провадження у даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 29.02.2020 між сторонами у справі було підписано угоди від 29.02.2020 за № 290220 щодо завершення співпраці за Договором за № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019. За доводами позивача спірна Угода припиняє господарське зобов`язання з повернення відповідачем фінансової допомоги в сумі 1 610 588,00 грн, яка отримана відповідачем від позивача протягом періоду з 13.12.2019 по 28.02.2020 - за Договором № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019. Причому за доводами представника позивач таке припинення прямо суперечить Договору № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019 на підставі якого виникло це господарське зобов`язання відповідача повернути позивачу позику в сумі 1 610 588,00 грн, оскільки, зазначеними у пунктах 2 та 3 спірної Угоди платежами за платіжними дорученнями: № 393 від 01.11.2019 на суму 302 400,00 грн, № 503 від 03.12.2019 на суму 303 400,00 грн, № 11 від 04.12.2019 на суму 302 400,00 грн, № 12 від 05.12.2019 на суму 302 400,00 грн,№ 523 від 11.12.2019 на суму 151 200,00 грн,№ 17 від 13.12.2019 на суму 151 200,00 грн,№ 526 від 16.12.2019 на суму 50 250,00 грн,№ 19 від 13.12.2019 на суму 78 950,00 грн, відповідач ТОВ «Ізопол» заплатив позивачу ТОВ «Укрямбуд» 1 642 200,00 грн ще до того як отримав від позивача протягом періоду з 13.12.2019 по 28.02.2020 позику в сумі 1 610 588,00 грн. При цьому позивачем стверджується, що протягом періоду з 16.11.2019 до 12.12.2019 включно фінансової допомоги (позики), що підлягала поверненню відповідачем позивачу за договором № 281019 від 28.10.2019, не існувало взагалі, а протягом періоду з 13.12.2019 до 07.01.2020 включно сума такої фінансової допомоги (позики) становила - 27 571,00 грн, тому повернення позики до її отримання прямо суперечить правовій природі договору позики як реального договору.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне: 29.02.2020 між сторонами у справі було підписано угоду № 290220 щодо завершення співпраці за Договором за № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019.

Пунктом 1 між сторонами погоджено, що на виконання умов Договору фінансової допомоги за період з 28.10.2019 по 28.02.2020 (включно) Позикодавець перерахував на користь Позичальника 2 010 314,40 грн., з яких:150 220,40 грн від 28.10.2019,141 010,00 грн від 28.10.2019, 22 055,00 грн від 28.10.2019, 1 611,00 грн від 29.10.2019, 300,00 грн від 29.10.2019, 4 200,00 грн від 29.10.2019, 36 000,00 грн від 31.10.2019, 5 130,00 грн від 12.11.2019, 37 700,00 грн від 12.11.2019, 1500 грн від 03.12.2019, 27 571,00 грн від 13.12.2019, 500 000,00 грн від 08.01.2020, 2 102,00 грн від 08.01.2020, 16 914,52 грн від 15.01.2020, 23 500,00 грн від 15.01.2020, 1 028,00 грн від 16.01.2020, 3 597,00 грн від 17.01.2020, 260 667,00 грн від 23.01.2020, 260 668,00 грн від 23.01.2020, 260 665,00 грн від 23.01.2020, 400,00 грн від 07.02.2020, 8 200,00 грн від 07.02.2020, 200,00 грн від 10.02.2020, 36 670,00 грн від 17.02.2020, 16 471,00 грн від 17.02.2020, 84 845,35 грн від 17.02.2020, 26 950,00 грн від 17.02.2020, 80 139,13 грн від 28.02.2020

На виконання умов Договору фінансової допомоги за період з 28.10.2019 по 28.02.2020 (включно) Позичальник перерахував (повернув) Позикодавцю 2 010 314,40 грн., з яких: 302 400,00 грн. від 01.11.2019, 52 996,40 грн. від 04.11.20192 695,00 грн. від 13.11.2019, 623,00 грн. від 13.11.2019, 83 000,00 грн. від 13.11.2019, 77 600,00 грн. від 14.11.2019, 151 200,00 грн. від 15.11.2019, 303 400,00 грн. від 03.12.2019, 302 400,00 грн. від 04.12.2019, 302 400,00 грн. від 05.12.2019, 151 200,00 грн. від 11.12.2019, 151 200,00 грн. від 13.12.2019, 50 250,00 грн. від 16.12.2019,78 950,00 грн. від 16.12.2019 (пункт 2 угоди).

Пунктом третім Сторони погоджуються та не заперечують, що внаслідок неправильного зазначення Позичальником найменування наступних платежів на суму 1 642 200,00 грн., про що Позичальник повідомляв Позикодавця, зарахувати такі платежі як повернення за Договором фінансової допомоги: 302 400,00 грн. від 01.11.2019 (платіжне доручення № 393 від 01.11.2019, лист № 011119 від 01.11.2019), 303 400,00 грн. від 03.12.2019 (платіжне доручення № 503 від 03.12.2019, лист за № 031219 від 03.12.2019),302 400,00 грн. від 04.12.2019 (платіжне доручення № 11 від 04.12.2019, лист за № 041219 від 04.12.2019), 302 400,00 грн. від 05.12.2019 (платіжне доручення № 12 від 05.12.2019, лист № 051219 від 05.12.2019), 151 200,00 грн. від 11.12.2019 (платіжне доручення № 523 від 11.12.2019, лист № 111219 від 11.12.2019) 151 200,00 грн. від 13.12.2019 (платіжне доручення № 17 від 13.12.2019, лист № 131219 від 13.12.2019) , 50 250,00 грн 78 950,00 грн. від 16.12.2019 (платіжне доручення № 19 від 13.12.2019, лист № 161219/1 від 16.12.2019) від 16.12.2019 (платіжне доручення № 526 від 16.12.2019, лист 161219 від 16.12.2019).

Станом на момент підписання цієї Угоди розмір заборгованості Позичальника перед Позикодавцем складає 0 (нуль) гривень (пункт 4).

Припинити строк дії Договору фінансової допомоги за взаємною згодою сторін.

Позичальник та Позикодавець не мають жодних претензій щодо обсягів, строків повернення (перерахування) коштів за Договором фінансової допомоги. Договірні зобов`язання були виконані сторонами належним чином 9 пункти договору 5,6).

Позивач вважає що Угода від 29.02.2020 за № 290220 щодо завершення співпраці за Договором за № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019 має бути визнана недійсною з тих підстав, що спірна Угода припиняє господарське зобов`язання з повернення відповідачем фінансової допомоги в сумі 1 610 588,00 грн, яка отримана відповідачем від позивача протягом періоду з 13.12.2019 по 28.02.2020 за Договором № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019. Причому таке припинення прямо суперечить Договору № 281019 про надання поворотної безвідсоткової допомоги від 28.10.2019, на підставі якого виникло це господарське зобов`язання відповідача повернути позивачу позику в сумі 1 610 588,00 грн, оскільки зазначеними у пунктах 2 та 3 спірної Угоди платежами за платіжними дорученнями:№ 393 від 01.11.2019 на суму 302 400,00 грн,№ 503 від 03.12.2019 на суму 303 400,00 грн,№ 11 від 04.12.2019 на суму 302 400,00 грн,№ 12 від 05.12.2019 на суму 302 400,00 грн,№ 523 від 11.12.2019 на суму 151 200,00 грн,№ 17 від 13.12.2019 на суму 151 200,00 грн,№ 526 від 16.12.2019 на суму 50 250,00 грн,№ 19 від 13.12.2019 на суму 78 950,00 грн, відповідач ТОВ «ІЗОПОЛ» заплатив позивачу ТОВ «Укрямбуд» 1 642 200,00 грн ще до того як отримав від позивача протягом періоду з 13.12.2019 по 28.02.2020 позику в сумі 1 610 588,00 грн.

Разом з тим, протягом періоду з 16.11.2019 по 12.12.2019 включно фінансової допомоги (позики), що підлягала поверненню відповідачем позивачу за договором № 281019 від 28.10.2019 не існувало взагалі, а протягом періоду з 13.12.2019 до 07.01.2020 включно сума такої фінансової допомоги (позики) становила - 27 571,00 грн. Повернення позики до її отримання прямо суперечить правовій природі договору позики як реального договору.

Оцінюючи подані представниками сторін докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями частини 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, встановлених Господарським кодексом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом доказування у даній справі є обставини існування правових підстав для визнання недійсним угоди № 290220 від 29.02.2020 щодо завершення співпраці за договором № 281019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 28.10.2019.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Так, в силу частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 2, 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, в силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Господарський суд зазначає про те, що при зверненні позивача до суду з даним позовом останнім не доведено порушення норм матеріального права при укладанні оскаржуваного договору, які могли стали підставою для визнання його недійсним.

Так, посилання позивача на те, що повернення позики до її отримання прямо суперечить правовій природі договору позики як реального договору, до уваги не приймається, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Пунктом третім Угоди Сторони погоджуються та не заперечують, що внаслідок неправильного зазначення Позичальником найменування наступних платежів на суму 1 642 200,00 грн., про що Позичальник повідомляв Позикодавця, зарахувати такі платежі як повернення за Договором фінансової допомоги: 302 400,00 грн. від 01.11.2019 (платіжне доручення № 393 від 01.11.2019, лист № 011119 від 01.11.2019), 303 400,00 грн. від 03.12.2019 (платіжне доручення № 503 від 03.12.2019, лист за № 031219 від 03.12.2019),302 400,00 грн. від 04.12.2019 (платіжне доручення № 11 від 04.12.2019, лист за № 041219 від 04.12.2019), 302 400,00 грн. від 05.12.2019 (платіжне доручення № 12 від 05.12.2019, лист № 051219 від 05.12.2019), 151 200,00 грн. від 11.12.2019 (платіжне доручення № 523 від 11.12.2019, лист № 111219 від 11.12.2019) 151 200,00 грн. від 13.12.2019 (платіжне доручення № 17 від 13.12.2019, лист № 131219 від 13.12.2019) , 50 250,00 грн 78 950,00 грн. від 16.12.2019 (платіжне доручення № 19 від 13.12.2019, лист № 161219/1 від 16.12.2019) від 16.12.2019 (платіжне доручення № 526 від 16.12.2019, лист 161219 від 16.12.2019).

Станом на момент підписання цієї Угоди розмір заборгованості Позичальника перед Позикодавцем складає 0 (нуль) гривень (пункт 4).

Припинити строк дії Договору фінансової допомоги за взаємною згодою сторін.

Позичальник та Позикодавець не мають жодних претензій щодо обсягів, строків повернення (перерахування) коштів за Договором фінансової допомоги. Договірні зобов`язання були виконані сторонами належним чином пункти договору 5,6).

Тож, доводи позивача про повернення позики до її отримання прямо суперечить правовій природі договору позики як реального договору спростовуються третім пунктом угоди.

Суд зауважує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру - є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, про що вказано Верховним Судом України у постанові від 18.09.2013р. у справі №6-63цс13. Крім того, договір позики є двостороннім правочином, разом з тим він є одностороннім договором, оскільки після його укладення, всі обов`язки за договором позики, у т.ч. повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Вказаний правочин відповідає презумпції дійсності правочину, яка встановлена ст.204 ЦК України, його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, держави, його моральним засадам, як передбачено ст.203 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, позивач на власний розсуд підписав спірну угоду, погодився з її умовами, та не відмовився від спірних умов угоди.

З огляду на встановлене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи та міркування, викладені позивачем, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Керуючись статями 73, 74, 75 - 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Понесені судові витрати залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 стт.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення направити учасникам справи та на офіційні електронні адреси та електронні адреси позивача: позивача - , представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1., відповідача - .

Повне рішення складено 30 червня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - вул. Старосільська, 1К, м. Київ, 02125;

3 - відповідачу - вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця, Вінницька обл., 21009.