ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/316/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком"

до відповідача Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"

про стягнення заборгованості в розмірі 11 800,00 грн.

Секретар судового засідання Гуменюк О.С.

Представники в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртелеком" (далі - позивач) звернулось в Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 12 200,00 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.05.2023.

Ухвалою суду від 02.05.2023 розгляд справи по суті відкладено на 25.05.2023.

09.05.2023 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

25.05.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжних інструкцій №2226 від 12.04.2023 та №2246 від 29.04.2023.

Ухвалою суду від 25.05.2023 закрито провадження у справі в частині сплаченого основного боргу в сумі 400,00 грн. Також в судовому засіданні 25.05.2023 оголошено перерву на 22.06.2023.

Позивач у судове засідання 22.06.2023 року не з`явився, однак 22.06.2023 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Також вказано, що позовні вимоги в сумі 11 800, 00 підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 22.06.2023 також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином. В той час, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи належне повідомлення представників про судове засідання, призначене на 22.06.2023, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 22.06.2023 судом було прийнято рішення.

Щодо територіальної підсудності даного спору Господарському суду Рівненської області суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися за їх місцезнаходженням. Даний позов виник із діяльності Рівненської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру" та Рівненської філії АТ "Укртелеком". Місцезнаходженням філії відповідача - Рівненської регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" є: 33027, м. Рівне, вул. Київська, б. 10. Вказане підтверджується інформацією із Положення про Рівненську регіональну філію ДП "Центр Державного земельного кадастру". Місцезнаходженням Рівненської філії АТ "Укртелеком" є - 33024, м. Рівне, вул. Соборна , вул. Соборна , 271.

А тому, суд робить висновок, що в даному випадку є можливим застосування положень частини 3 статті 29 ГПК України, а цей спір підсудний Господарському суду Рівненської області.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком", яке в подальшому перейменоване у Акціонерне товариство "Укртелеком" та Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" було укладено договір про надання послуг бізнес-мережі №13-02/1888 (далі - Договір, а.с. 5-8).

Додатковою угодою №3 від 05.11.2014 договір про надання послуг бізнес-мережі №13-02/1888 від 18.04.2014 викладений у новій редакції (а.с. 10).

Додатком 1.2. до Додаткової угоди визначено місце надання послуг - це 11 населених пунктів Рівненської області, що свідчать про те, що виконання Договору здійснювалось лише у визначеному місці - на території Рівненської області (а.с. 12).

Відповідно до п. 5.1. Договору, викладеного у новій редакції, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014. У разі, коли жодна із сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, Договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим договором позивач надає відповідачеві телекомунікаційні послуги Бізнес-мережі, що визначаються у замовленні послуги та відповідних угодах/додатках до цього Договору. А відповідач отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість. Під Бізнес-мережею розуміється система комплексного обслуговування відповідача, що забезпечує надання повного спектру телекомунікаційних послуг з підвищеним рівнем обслуговування.

Згідно п. 3.1. Сторони за цим Договором мають права та несуть обов`язки, передбачені Умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - Умови Укртелекому, затверджені Оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті Оператора) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Пунктами 7.3., 7.4. Договору передбачено, що усі документи, на підставі яких виконується Договір (Умови Укртелеком, Угоди, Додаткові угоди, Додатки, Замовлення послуг, акти, листи тощо) є його невід`ємною частиною. Інші відносини Сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються Умовами Укртелеком, з якими Бізнес-Абонент (Відповідач) ознайомлений, погоджується та зобов`язується їх виконувати у повному обсязі. Укладаючи цей Договір Відповідач своїм підписом підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Закону України "Про телекомунікації" Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 та Умовами Укртелеком, що є складовою частиною цього Договору.

Відповідно до п. 4.2.3. Умов Укртелеком, відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати отримані послуги, відповідно до порядку розрахунків, встановлених Договором, Умовами Укртелеком, Тарифами/Тарифними планами, Правилами.

Згідно п. 4.2., 4.3. Договору, порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг проводиться шляхом внесення авансу. Рахунок (рахунок-акт) за послуги Бізнес-абонент (відповідач) повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок Оператора (позивача).

Відповідно до п. 5.6. Умов Укртелекому, Укртелеком (заявник) за кожний розрахунковий період безоплатно надає абоненту (відповідачу) рахунок (у паперовому вигляді та/або в електронному вигляді) на оплату послуг, якщо інше не передбачено Договором.

На виконання вказаних вище вимог Договору та умов Укртелекому, заявник щомісяця надавав відповідачу рахунки-акти за телекомунікаційні послуги, а саме: за січень 2022 - рахунок-акт №098530.1.2022 від 31.01.2022 (а.с. 21); за лютий 2022 року - рахунок - акт №598530.2.2022. від 28.02.2022 (а.с. 22); за березень 2022 року - рахунок-акт №098530.3.2022. від 31.03.2022 (а.с. 23); за квітень 2022 року - рахунок-акт №098530.4.2022. від 30.04.2022 (а.с. 24).

Направлення та отримання відповідачем рахунків свідчить підтвердження доставки через систему МЕДОК (а.с. 25).

В результаті несвоєчасної та неповної оплати отриманих телекомунікаційних послуг в період з 01.01.2022 по 01.01.2023 виникла заборгованість на загальну суму 12 200, 00 грн (а.с. 26).

У зв`язку із наявною заборгованістю за телекомунікаційні послуги у травні 2022 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію №166/20 від 05.05.2022 (а.с. 27) з вимогою про сплату заборгованості, яка останнім визнана у повному обсязі згідно його відповіді №01/25 від 23.05.2022 (а.с. 28), однак станом на 22.06.2023 заборгованість за Договором не оплачена у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи на підставі приписів чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

За своєю правовою природою договір про надання послуг бізнес-мережі №13-02/1888 є договором про надання послуг, згідно з яким, за приписами ст. 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 22.06.2023 відповідачем суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги за спірним договором погашено частково в розмірі 400, 00 грн, внаслідок чого у позивача виникло право на стягнення з відповідача решту суми заборгованості.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача 11 800 грн 00 коп. витрат на надання телекомунікаційних послуг підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 3, ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. Шевченка, 18, ) заборгованість за телекомунікаційні послуги в сумі 11 800 (одинадцять тисяч вісімсот) грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 596 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27 червня 2023 року.

Суддя А.М. Горплюк