ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 р. Справа № 917/443/23

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер", вул. Драгоманова, 19, смт. Вигода, Калуський район, Івано-Франківська область, 77552,

до Фізичної особи-підприємця Кухоль Петра Юрійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 13.03.2023 року (вх. № 474/23 від 21.03.2023) до Фізичної особи-підприємця Кухоля Петра Юрійовича з вимогою про стягнення 17 148,24 грн з них 15 000,00 грн попередньої оплати, 1 809,24 грн інфляційні нарахування та 339,00 грн. 3% річних.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 3-денний строк з дня вручення даної ухвали.

Позивач подав до суду заяву № 14/2023 від 03.04.2023 року (вх. № 4661 від 13.04.2023) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Пунктом 3 ухвали суду про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про покладені на нього обов`язки, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 14.04.2023 року (вх. № 3121 від 09.05.2023 року).

Проте, Фізична особа-підприємець Кухоль Петро Юрійович не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позовну заяву чи то будь-які інші заяви чи клопотання суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

18 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" (замовник) та Фізичною особи-підприємця Кухолем Петром Юрійовичем (виконавець) було укладено Договір № 05/22-1 виготовлення обладнання, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виготовити та передати замовнику Міні АЗС - 5 мЗ (далі - Обладнання) в кількості одна штука, а замовник зобов`язався прийняти Обладнання і оплатити його вартість.

За умовами п. 2.1 договору виготовлення обладнання здійснюється виконавцем протягом 7 (семи) днів після отримання попередньої оплати.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" на рахунок Фізичної особи-підприємця Кухоля Петра Юрійовича платіжним дорученням № 18421 від 19.05.2022 було переведено в якості попередньої оплати грошові кошти в сумі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) без ПДВ.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором № 05/22-1 від 18.05.2022 не виконав, у зв`язку з чим ТОВ "ТС-Партнер" звернулося до ФОП Кухоля П.Ю з претензією-вимогою за № 02/2023 від 10.01.2023 року.

Останній на вимогу жодним чином не відреагував, що стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кухоля Петра Юрійовича з вимогою про стягнення 17 148,24 грн з них 15 000,00 грн попередньої оплати, 1 809,24 грн інфляційні нарахування та 339,00 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 19.05.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" платіжною інструкцією сплатило на користь Фізичної особи-підприємця Кухоль Петра Юрійовича 15 000,00 грн, з відміткою призначення платежу - "плата за обладнання згідно договору № 05/22-1 від 18.05.2022"

Згідно розділу 2 "Порядок виготовлення Обладнання та розрахунки" Договору № 05/22-1 від 18.05.2022 виготовлення Обладнання здійснюється Виконавцем протягом 7 (семи) днів після отримання попередньої оплати. Поставка Обладнання здійснюється на склад Замовника. Ціна Обладнання складає 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 коп.) та не включає вартості доставки.

Оплата за Обладнання здійснюється на наступних умовах:

- 50 (п`ятдесят) відсотків від ціни Обладнання сплачуються як попередня оплата протягом 1 (одного) банківських днів з дати підписання цього Договору.

- 50 (п`ятдесят) відсотків від ціни Обладнання сплачується протягом 1 (одного) банківських днів з дати отримання Обладнання.

Датою поставки Обладнання є дата підписання уповноваженим представником замовника видаткової накладної, товарно-транспортної накладної або іншого документу, який був пред`явлений до підпису під час приймання-передачі Обладнання.

10.01.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер", цінним листом, надіслало на адресу відповідача претензію-вимогу № 02/2023 де позивач просить повідомити про стан виконання вимог Договору № 05/22-1 від 18.05.2022, а у випадку відсутності реагування повернути попередню оплату в розмірі 15 000,00 грн. Вимога відповідачем залишена без реагування.

Відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів виконання зобов`язання за Договором відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевказані обставини, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором № 05/22-1 виготовлення обладнання від 18.05.2022 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 15 000,00 грн є обґрунтованими, правомірними, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивачем було нараховано: інфляційні втрати у розмірі 1809,24 грн та 3% річних у розмірі 339,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Отже грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому є право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідносини, в яких у зв`язку із фактичним закінченням строку надання послуг у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу. Дані висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. по справі № 918/631/19.

З вищевикладеного вбачається, що приписами в статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності, а порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення поширюються також на випадок, коли Замовник має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат у розмірі 1809,24 грн та 339,00 грн 3% річних у онлайн системі "Ліга Закон", суд дійшов висновку, що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та відповідають вимогам законодавства та є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 684,00грн слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кухоля Петра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" (вул. Драгоманова, 19, смт. Вигода, Калуський район, Івано-Франківська область, 77552, ) 15 000,00 грн попередньої оплати, 1 809,24 грн інфляційні нарахування, 339,00 грн 3% річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.