ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Справа№ 910/2315/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Зозуля О.Г.;

від відповідача: Гучок В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 року (повний текст підписано 14.04.2023 року)

у справі № 910/2315/23 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» виконати припис Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 12.01.2022 № 278/20.1/7-22, а саме: розглянути звернення (претензію) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» від 23.07.2021 №02/21-ен по суті викладених питань, письмово повідомити позивача про всебічний та повний результат розгляду.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем прав позивача, як учасника роздрібного ринку електричної енергії, на отримання від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» всебічної та повної відповіді по суті на звернення ТОВ «Укрінвест» від 23.07.2021 № 02/21-ен.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким зобов`язати відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» виконати припис Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 12.01.2022 № 278/20.1/7-22, а саме: розглянути по суті претензію Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» від 23.07.2021 №02/21-ен та письмово повідомити позивача про всебічний та повний результат розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки викладенні в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом не з`ясовано обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки тій обставині, що у наданому відповідачу приписі НКРЕКП від 12.01.2022 року № 278/20.1/7-22, який він був зобовязаний виконати, але не виконав, встанволено, що претензія ТОВ «Укрінвест» від 23.07.2021 року № 02/21-ен по суті зазначених у ній питань - не розглядалася. Суд першої інстанції не надав оцінки тому, що НКРЕКП зобов`язала відповідача розглянути дану претензію ТОВ «Укрінвест» по суті та письмово повідомити ТОВ «Укрінвест» про всебічний та повний результат розгляду. Водночас, на даний час претензія залишається не розглянутою.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Коротун О.М. Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» та призначено до розгляду на 21.06.2023.

30.05.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Так, відповідач зазначив, що заявлена позивачем вимога про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» виконати припис Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 12.01.2022 № 278/20.1/7-22 не є належним способом захисту порушеного права, оскільки не може привести до відновлення порушеного права позивача.

15.06.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначив, що відзив на апеляційну скаргу, який надав відповідач знаходиться за межами доводів апеляційної скарги та стосується інших правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем, ніж ті, що стосуються даного спору.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2166/23 від 19.06.2023, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/2315/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 справу № 910/2315/23 прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів.

У судовому засіданні 21.06.2023 оголошено перерву до 28.06.2023.

27.06.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого зазначив, що твердження відповідача, що він виконав припис НКРЕКП та розглянув по суті претензію ТОВ «Укрінвест» №02/21-ен від 23.07.2021 є безпідставними.

Представник позивача 28.06.2023 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.06.2023 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Урросінвест» (перейменовано на ТОВ «Укрінвест») звернулось до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» з повторною претензією від 23.07.2021 № 02/21-ен на рішення комісії ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» з розгляду актів про порушення, оформленого протоколом №269 від 22.02.2021, в якій просив розглянути дану повторну претензію належним чином, тобто по кожному викладеному запереченню.

Мотиви вказаної претензії зводяться до незгоди позивача з рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, оформленого протоколом № 269 від 22.02.2021.

Листом від 09.08.2021 №04/440/12490 у відповідь на звернення позивача відповідач повідомив, що на його повторну претензію стосовно нарахувань по акту про порушення ПРРЕЕ на час підготовки даної відповіді позиція відповідача в даному питанні залишається незмінною, а саме відповідно до п. 4.35 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 спірні питання які виникають між сторонами вирішуються у судовому порядку.

Листом від 08.09.2021 №04/440/14476 у відповідь на повторну претензію позивача № 02/2/21-ен від 30.08.2021 стосовно ненадання відповіді на претензію відповідач повідомив, що на його попередню претензію відповідачем вже надано відповідь і на час підготовки даної відповіді його позиція в даному питанні залишається незмінною.

07.10.2021 позивач звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) зі скаргою № 01/21-нкре на дії ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», що полягають у невиконанні норм, встановлених п.п. 5.2.2, 8.1.1, 8.3.1 ПРРЕЕ (ненаданні вмотивованої відповіді на звернення учасника роздрібного ринку електричної енергії суб`єкта господарювання ТОВ «Укрромінвест»)

За результатом розгляду скарги НКРЕКП листом від 12.01.2022 № 278/20.1/7-22 зобов`язало ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» повторно розглянути звернення ТОВ «Укрросінвест» від 23.07.2021 № 02/21-ен та письмово повідомити ТОВ «Укрросінвест» про всебічний та повний результат розгляду вказаного звернення. Про вжиті заходи щодо врегулювання спірного питання повідомити НКРЕКП протягом двох тижнів.

Згідно з п. 8.1.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, учасник роздрібного ринку, отримавши від споживача звернення/скаргу/претензію, має її зареєструвати та розглянути відповідно до порядку, визначеного цими Правилами. Якщо споживач не погоджується з рішенням, прийнятим за його зверненням/скаргою/претензією, він може оскаржити таке рішення шляхом направлення скарги Регулятору або енергетичному омбудсмену.

Як на підставу звернення з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав позивач посилається на обставину невиконання відповідачем припису НКРЕКП від 12.01.2022 № 278/20.1/7-22 щодо надання відповіді по суті на отриману від позивача претензію, тобто не виконано вимог пп. 7.1.1, п. 7.3 Правил розгляду звернень споживачів щодо дій суб`єкта господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг та врегулювання спорів», затверджених Постановою НКРЕКП від 02.07.2019 № 1333.

Правила розгляду звернень споживачів щодо дій суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та врегулювання спорів, затверджені Постановою НКРЕКП 02.07.2019 № 1333, визначають процедуру розгляду Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), звернень споживачів або осіб, які мають намір ними стати, щодо порушення їхніх прав та інтересів суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, державне регулювання яких здійснюється НКРЕКП (далі - суб`єкти господарювання), та врегулювання спорів п. 1.1. Правил.

Відповідно до п. 7.1 Правил, затверджених Постановою НКРЕКП від 02.07.2019 № 1333, за результатами розгляду скарги НКРЕКП приймає рішення про:

1) припинення порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідній сфері;

2) припинення порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, ліцензійних умов;

3) накладення штрафу на суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у встановленому порядку;

4) припинення розгляду звернення заявника.

Згідно з п. 7.3 Правил, затверджених Постановою НКРЕКП 02.07.2019 № 1333, рішення НКРЕКП, прийняте відповідно до цих Правил, є обов`язковим до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. Зазначене рішення може бути оскаржене в суді.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2022 відповідачем листом № 04/440/2626 на виконання листа (припису) НКРЕКП було надано відповідь НКРЕКП щодо дій ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» стосовно ТОВ «Укрросінвест».

Не погоджуючись із вказаним, апелянт зазначає, що згідно із п.п 7.1.1, 7.3 «Правил розгляду звернень споживачів щодо дій суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг та врегулювання спорів», затверджених постановою НКРЕКП № 1333 від 02.07.2019, рішення НКРЕКП є обов`язковим до виконання суб`єктом господарювання, що проводить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. Проте, оскаржуване рішення прямо порушує вказану норму матеріального права, оскільки залишає припис НКРЕКП № 278/20.1/7-22 від 12.01.2022 без виконання.

Так, колегією суддів встановлено, що відповідач на виконання листа (припису) НКРЕКП направив на адресу НКРЕКП лист № 04/440/2626 від 09.02.2022, відповідно до якого зазначив, що за висновками членів комісії, акт про порушення ПРРЕЕ № КО42405 від 22.06.2020 складено правомірно, згідно з чинним законодавством, нарахування по акту про порушення ПРРЕЕ № КО42405 від 22.06.2020 виконано у відповідності до ПРРЕЕ, сума нарахувань по акту підлягає оплаті в повному обсязі. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунку.

Водночас, дана відповідь в порушення листа (припису) НКРЕКП № 27/8/20.1/7-22 від 12.01.2022 не була направлена на адресу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест».

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 у справі № 924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Судочинство в судах здійснюється відповідно до Конституції України, Кодексу, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України".

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави- учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким. . чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 зауважено, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним га/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить , потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у справі № 917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2022 у справі № 921/591/20 зауважив, що додатково, в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду віл 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 у справі № 910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 j справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v Poland)).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі "Афанасьєі проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективний як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не буде ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Натомість, колегія суддів зазначає, що судове рішення про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» виконати припис НКРЕКП № 278/20.1/7-22 від 12.01.2022, а саме: розглянути звернення (претензію) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» від 02/21-ен від 23.07.2021 по суті викладених питань

жодним чином не призводить до відновлення порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест», оскільки мотиви претензії зводяться до незгоди позивача з рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, оформленого протоколом № 269 від 22.02.2021.

Суд зазначає, що належним способом захисту в даному випадку буде оскарження в суді самого рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач в рамках справи № 910/1943/23 звернувся до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» із зустрічним позовом про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські регіональні електромережі», оформлене протоколом № 269 від 22.02.2021 року та розрахунком обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, як таке, що було прийняте з порушенням норм законодавства.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із обранням позивачем не ефективного способу захисту.

Згідно із ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, керуючись ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест», а рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Судові витрати, згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги те, що спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачем листа (припису) НКРЕКП № 278/20.1/7-22 від 12.01.2022 колегія суддів приходить до висновку про покладення на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 року у справі № 910/2315/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 року у справі № 910/2315/23 змінити, шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В решті апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2023 року у справі № 910/2315/23 без змін.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінвест» (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 25; ) 4 026, 00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/2315/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 29.06.2023