ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Справа №914/2533/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складіколегії суддів:

Гриців В.М. (доповідач),Зварич О.В., Малех І.Б.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галушко Ярослави Яківни на рішення Господарського суду Львівської області (суддя Бортник О.Ю.) від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22 за позовом Фізичної особи-підприємця Галушко Ярослави Яківни до Бориславської міської ради Львівської області про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Фізична особа-підприємець Галушко Ярослава Яківна звернулась з позовом до Бориславської міської ради Львівської області, в якому просила Господарський суд Львівської області визнати за нею право власності на нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 32,6 кв. м, яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0036 га (кадастровий номер :11:031:0119) на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області.

Вважає, що відповідач незаконно відмовив їй у оформленні права власності на спірне нерухоме майно з посиланням на те, що він не наділений повноваженнями приймати рішення про оформлення права власності на самочинне будівництво.

Стверджує, що збудоване нею нерухоме майно не є самочинним будівництвом, оскільки рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 25 грудня 2001 року № 655 їй дозволено встановити малу архітектурну форму - торговий павільйон по вул. Коваліва. На підставі рішення виконкому виготовлено проект на встановлення металевого торгового павільйону та будівельний паспорт. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 24.01.2002 позивачу надано в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку з правом викупу. А 09 червня 2009 року сторони уклали договір оренди землі на підставі рішення відповідача від 09.04.2009 № 887, який зареєстровано у Бориславському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК. Рішенням відповідача від 16.12.2014 договір оренди землі поновлено на 10 років.

Висновком № 27 від 15 лютого 2022 року будівельно-технічної експертизи підтверджується, що встановлений позивачем об`єкт не є тимчасовою спорудою, не є стаціонарною тимчасовою спорудою та не є малою архітектурною формою. Він встановлений на фундаменті, є об`єктом нерухомості та на нього може бути оформлено право власності.

Правовою підставою позовних вимог позивачка називає статтю 392 ЦК України, вважає, що позов про визнання права власності є ефективним способом захисту її прав.

Господарський суд Львівської області рішенням від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22 у задоволенні позову відмовив повністю; судові витрати поклав на позивача.

Суд першої інстанції встановив, що спірне майно, яке збудоване позивачем у 2003 році, є самовільним будівництвом. На самовільне будівництво, відповідно до законодавства, що діяло на момент завершення будівництва, право власності у особи, що його здійснила, після завершення такого будівництва не виникало.

Суд не взяв до уваги Акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 15 січня 2003 року, на який позивачка посилається як на доказ виникнення у неї права власності на закінчене будівництвом нове будівництво та констатував, що Акт складено на підставі ДБН А.3.1-3-94, затвердженого наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 05.10.1994 № 48; Акт не відповідає вимогам ДБН А.3.1-3-94, затвердженого наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 05.10.1994 № 48, на підставі якого його складено - не вказує про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію; відсутнє посилання на дату та номер дозволу на виконання будівельно-монтажних робіт, що виданий інспекцією Держархбудконтролю.

Суд вказав про відсутність підстав для висновку про те, що у позивачки наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, на спірне майно. Відповідно, у суду відсутні правові підстави для підтвердження наявності у позивача права власності на це майно на підставі статті 392 ЦК України, оскільки судове рішення, у таких випадках, не породжує право власності.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець Галушко Ярослава Яківна просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22 та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов; сплачений судовий збір залишити за ФОП Галушко Я.Я.

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Вважає неправильним висновок суду, що нежитлова будівля - торговий павільйон загальною площею 32,6 кв.м. побудована самочинно.

Суд не взяв до уваги той факт, що рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 25 грудня 2001 року № 655 відповідно до вимог на той час чинного законодавства позивачу було дозволено встановити МАФ-торгового павільйон по вул.Коваліва без зазначення розміру павільйону. А 24 січня 2002 року позивачка отримала в оренду земельну ділянку площею 36 кв.м. для встановлення торгового павільйону. За договором оренди, укладеним із Бориславською міською радою, ФОП Галушко Я.Я. орендує земельну ділянку, на якій розташований торговий павільйон.

Стверджує, що нежитлове приміщення (будівля) загальною площею 32,6 кв. м, на вул.Коваліва у м.Борислав є нерухомим майном, а не малою архітектурною формою. Суд безпідставно не взяв до уваги Акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 15 січня 2003 року (яким торговий павільйон був прийнятий в експлуатацію 15.01.2003 року на підставі норм ДБН а.3.1-3-94); технічного паспорту на нежитлове приміщення (торговий павільйон), виготовленого в 2015 році приватним підприємством «Архібуд1»; висновку експерта №27 від 15 лютого 2022 року.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 04 квітня 2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємець Галушко Ярослави Яківни на рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22та витребував матеріали справи№914/2533/22.

Ухвалою від 17 квітня 2023 року суд призначив розгляд справи на 18 травня 2023 року, про що повідомив сторонам.

У судове засідання сторони не прибули.

Представник ФОП Галушко Я.Я. адвокат Романів І.Б. надіслала клопотання розглядати справу без участі представника і ФОП Галушко Я.Я.

За текстом статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.5).

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22 належить залишити без змін.

За обставинами справи, Фізична особа-підприємець Галушко Ярослава Яківна 02 листопада 2001 року звернулась до Бориславської міської ради з проханням надати дозвіл на встановлення торгового павільйону по вул.Коваліва біля будинку №30 в м.Бориславі.

Рішенням міжвідомчої комісії Виконавчого комітету Бориславської міської ради від 15 листопада 2001 року дозволено ФОП Галушко Ярослава Яківна встановити торговий павільйон по вул.Коваліва біля будинку №30 та зобов`язано виготовити проектну документацію і погодити її з відповідними службами міста.

Рішенням Виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 25 грудня 2001 року № 655 дозволено встановити малу архітектурну форму торговий павільйон по вул.Коваліва біля будинку №30, для здійснення торгівлі. Цим же ж рішенням (п.п. 2, 3): зобов`язано позивача погоджений проект зареєструвати в інспекції Держбудконтролю міськвиконкому і отримати дозвіл на виконання робіт; попереджено позивача, що розпочати вищезгадані роботи можна тільки після виконання п.п. 2.1. та 2.2. цього рішення; вирішено після завершення робіт пред`явити об`єкт технічній комісії для прийняття його в експлуатацію, подавши заяву у виконком про утворення комісії.

Архівним витягом від 27 липня 2022 року № 07-04/35 з рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 24 січня 2002 року № 25, архівним витягом від 27 липня 2022 року № 07-04/36 з рішення Бориславської міської ради Львівської області від 09 листопада 2004 року № 449, архівним витягом від 27 липня 2022 року № 07-04/37 з рішення Бориславської міської ради Львівської області від 16 грудня 2014 року№ 1665, належно завіреною копією рішення Бориславської міської ради № 887 від 09.04.2009 року підтверджується існування між сторонами у справі правовідносин щодо оренди земельної ділянки, виділеної для встановлення та обслуговування торгового павільйону для комерційних потреб.

09 червня 2009 року між Бориславською міською радою Львівської області та приватним підприємцем Галушко Я.Я. на підставі рішення міської ради від 09 квітня 2009 року №887 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0036 га по вул. Коваліва, на якій знаходяться «об`єкти нерухомого майна (перелік, характеристика і стан будинків, будівель, споруд та інших об`єктів) торговий павільйон» разом з торговим павільйоном (п.п. 2-4 Договору). 16 грудня 2014 року рішенням міської ради договір оренди землі поновлено терміном на десять років.

Відповідно до погодженого головним архітектором м. Борислава проекту на встановлення металевого торгового павільйону по вул. Коваліва (п. 1.1., 1.2.) технологічну частину проекту розроблено згідно з ДБН А 2.2.-3-97, СНіПуп.л. 8-71, СНіПу 3.05.06-85, СНіПу 3.05.07-85, ДБН В2.5.-13-98, ДБН В 1.1.-2001 р. Конструкція торгового павільйону (каркас, зовнішні стіни, покриття) запроектовано як таку, що виготовлялась на заводі. Після встановлення павільйону запроектовано підлогу, перегородки, внутрішнє оздоблення стін, стелі та їхнє утеплення.

Фундамент запроектовано збірний, з бетонних фундаментних блоків шириною 0,3 м, виконаний до відмітки 0,75 м по периметру павільйону, з влаштуванням вентиляційних отворів в кладці з керамічного блоку в два ряди по гідроізоляції. Стіни запроектовано товщиною 10 см з металевого каркасу, зовні обшитого бляхою товщиною 2 мм, утеплювача товщиною 80 мм, внутрішньої обшивки товщиною 18 мм.

Актом Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 15 січня 2003 року, що затверджений рішенням Бориславського міськвиконкому № 45 від 28 січня 2003 року, підтверджується прийняття державною технічною комісією рішення про те, що торговий павільйон по вул. Ковалівав м. Бориславі готовий до введення в експлуатацію.

Згідно з Висновком експерта № 27, складеним 15 лютого 2022 року, на момент проведення дослідження об`єкта (26 листопада 2021 року) ураховуючи влаштування шурфу глибиною до 900 мм та глибину залягання фундаменту (860-880 мм), експерт дійшов висновків, що об`єкт (нежитлова будівля) Галушко Ярослави Яківни за адресою: вул.Коваліва в м.Бориславі Львівської області влаштований на фундаменті та не є тимчасовою спорудою, не є малою архітектурною формою, не є стаціонарною тимчасовою спорудою ТС.

7 червня 2022 року, ФОП Галушко Я.Я. звернулась до Бориславської міської ради Львівської області про оформлення права власності на нежитлову будівлю (торговий павільйон),який знаходиться на вул.Коваліва в м. Бориславі і використовується для підприємницької діяльності.

Бориславська міська рада листом від 13 липня 2022 року за №Г-1569 повідомила, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Бориславська міська рада не наділена повноваженнями приймати рішення про оформлення права власності на самочинне будівництво.

Тому Фізична особа-підприємець Галушко Ярослава Яківна подала Господарському суду Львівської області позов до Бориславської міської ради Львівської області, в якому просила Господарський суд Львівської області визнати за нею право власності на нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 32,6 кв. м, яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0036 га (кадастровий номер :11:031:0119) на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області.

Суд апеляційної інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги переглядає рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22, яким суд відмовив у задоволенні позову.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. (п.76,77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Позивачка помилково вважає, що у неї наявне право власності на нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 32,6 кв. м, яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0036 га (кадастровий номер :11:031:0119) на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області.

З обставин справи видно, що позивачка не отримувала дозволу на будівництво об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення на земельній ділянці на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області.

Виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області рішенням від 25 грудня 2001 року № 655 дав дозвіл підприємцю Галушко Я.Я. на встановлення малої архітектурної форми торговий павільйон по вул.Коваліва біля будинку №30 відповідно до проекту, а не на будівництво нерухомого майна.

Проектна документація теж передбачала встановлення (а не будівництво) малої архітектурної форми - металевого торгового павільйону по вул. Коваліва.

Стверджуючи, що Державна технічна комісія актом від 15 січня 2003 року прийняла в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт - будівлю на вул.Коваліва в м.Бориславі, позивачка не надала суду докази державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

Лист від 13 липня 2022 року, яким відповідач відмовив здійснити державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт, додано в якості доказу невизнання відповідачем права власності позивачки на нежитлове приміщення загальною площею 32,6 кв. м. на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області.

Згідно з ст. 105 ЦК Української РСР, яка діяла на момент завершення будівництва, самовільним будівництвом вважались господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил. Самовільно збудовані господарські будівлі і споруди зносились за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав вважати, що у позивачки, на момент вирішення спору судом, наявне право власності на нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 32,6 кв. м, яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0036 га (кадастровий номер :11:031:0119) на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області, набуте раніше на законних підставах. Відтак відсутні й правові підстави для підтвердження наявності у позивачки права власності на це майно на підставі ст. 392 ЦК України, оскільки судове рішення, у таких випадках, не породжує право власності.

При цьому суд наголосив, що судове рішення породжує право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 376 ЦК України. Проте в таких правовідносинах передумови, матеріальні підстави та предмет доказування є іншими, ніж у справах про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції виходячи із предмету і підстав позову з`ясував обставин, що мають значення для справи, всебічно, повно і об`єктивно дослідив наявні у справі докази та встановив, що збудоване позивачкою у 2003 році нежитлове приміщення загальною площею 32,6 кв. м. на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області, є самовільним будівництвом. На самовільне будівництво, відповідно до законодавства, що діяло на момент завершення будівництва, право власності у особи, що його здійснила, після завершення такого будівництва не виникало.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання права власності ФОП Галушко Я.Я. на нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 32,6 кв. м на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області відповідно до приписів статті 392 ЦК України.

Акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 15 січня 2003 року не замінює дозволу уповноваженого законом органу саме на будівництво об`єкта нерухомого майна, на виконання будівельних робіт.

Такого дозволу позивачка не отримала.

Як вже зазначено, позивачка отримала дозвіл Виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області на встановлення малої архітектурної форми - торговий павільйон по вул.Коваліва біля будинку №30, а не на будівництво нерухомого майна.

Таким чином, Акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 15 січня 2003 року, технічний паспорт на нежитлове приміщення (торговий павільйон), виготовлений у 2015 році приватним підприємством «Архібуд1»; висновок експерта №27 від 15 лютого 2022 року не доводять наявність у ФОП Галушко Я.Я. права власності нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 32,6 кв. м на вул. Коваліва у м. Борислав Львівської області, про визнання якого (права власності) на підставі статті 392 Цивільного кодексу України пред`явлено позов.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22 ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Галушко Ярослави Яківни цього висновку не спростовують.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 284ГПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі №914/2533/22 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галушко Ярослави Яківни без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Галушко Ярослава Яківна.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 20 червня 2023 року.

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В.Зварич

Суддя І.Б. Малех