ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/456/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Круглецької А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Шагін О.В. - довіреність №117/01 від 31.01.2022,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ"

про стягнення 254 158,92грн.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 15.06.2023 до 22.06.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу 11439-SME-FL від "20" жовтня 2021 року в сумі 254 158,92грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021.

Ухвалою суду від 04.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.05.2023.

Ухвалою суду від 04.05.2023 відкладено підготовче засідання на 22.05.2023.

Ухвалою суду від 22.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/456/23 до судового розгляду по суті на 15.06.2023.

В судовому засіданні 15.06.2023 оголошено перерву до 22.06.2023, про що ухвалою суду від 15.06.2023 повідомлено відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" та його представника засобами поштового зв`язку та шляхом направлення копії ухвали на електронну адресу товариства і його представника.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 22.06.2023 не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

21.06.2023 через систему "Електронний суд" від представника відповідача - ТОВ "ДЕНОІЛ" - адвоката Паламарчука С.В. надійшло клопотання від 20.06.2023, до якого додано заяву від 20.06.2023 про відкладення розгляду справи та роздруківку з сайту Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області на підтвердження зайнятості адвоката у іншому судовому засіданні.

У судовому засіданні 22.06.2023 представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи, вважав за можливе провести судове засідання за відсутності представника відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні 22.06.2023 заяву представника ТОВ "ДЕНОІЛ" про відкладення розгляду справи, господарський суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч.2 ст.202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст.202 ГПК України).

Обґрунтовуючи заяву про відкладення розгляду справи, представник ТОВ "ДЕНОІЛ" - адвокат Паламарчук С.В. посилається на те, що він буде брати участь у іншому судовому засіданні, в іншому населеному пункті. До заяви додано роздруківку з сайту Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Однак з даної роздруківки не вбачається, що адвокат Паламарчук С.В. є представником сторони по справі. Інших документів на підтвердження даних обставин адвокатом не надано.

Крім того, подаючи до суду заяву про відкладення розгляду справи, відповідач жодним чином не обґрунтовує необхідність такого відкладення, з метою вчинення будь-яких процесуальних дій, що потребують його особистої явки в судове засідання.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Суд зауважує, що у судове засідання 22.06.2023 міг з`явитися як представник ТОВ "ДЕНОІЛ", так і директор відповідача - Лукошин Д.Є, який безпосередньо підписував відзив на позовну заяву.

Також суд звертає увагу на те, що представник чи директор ТОВ "ДЕНОІЛ" не були позбавлені права взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку, про що судом було роз`яснено в ухвалах суду від 04.04.2023, 04.05.2023, 22.05.2023 та 15.06.2023.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 202 ГПУ України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

У судове засідання 22.06.2023 явка представників сторін обов`язковою не визнавалась і нез`явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом також враховується, що ТОВ "ДЕНОІЛ" в процесі розгляду справи було подано відзив від 04.05.2023 на позовну заяву з додатками, тобто, останній скористався своїми правом на подачу заяви по суті, в якій письмово виклав свої заперечення щодо позовних вимог позивача у справі. Крім того, встановлені судом строки для подачі заяв з процесуальних питань закінчились.

Отже, враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі представника ТОВ "ДЕНОІЛ, з огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи та здійснення її розгляду за наявними у справі матеріалами.

В свою чергу, за приписами ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Роль національних судів полягає в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Представник позивача в судовому засіданні 22.06.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві від 04.05.2023 на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву керівник відповідача зазначає, що твердження позивача про те, що відповідачем не виконуються зобов`язання щодо сплати лізингових платежів за Договором фінансового лізингу у період з 26.02.2022 по 25.02.2023, суперечать дійсності. Визнає, що у відповідача була затримка виконання своїх обов`язків відповідно до умов Договору фінансового лізингу в частині несплати періодичних лізингових платежів, однак дана затримка, за його доводами, виникла внаслідок обставин непереборної сили. На підтвердження цього відповідачем надано лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 та повідомлення Фірми "Беверс". Вказує, що відповідно до п.10.1 договору фінансового лізингу, до обставин непереборної сили належать: війна, страйки, вибухи, тощо. По закінченні дії обставин непереборної сили сторони зобов`язані виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі. Також зазначає, що ТОВ "ДЕНОІЛ" не вважає розірваним Договір фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021, так як на момент розірвання договору, а саме 28.02.2022 усі зобов`язання згідно умов договору відповідачем виконувалися в повному обсязі та в строк. Відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу, передбачених ст.9 даного договору, лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від договору, якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 60 днів. Тобто, на момент розірвання договору, відповідно до графіку сплати лізингових платежів, невиконання зобов`язань тривало лише 4 (чотири дні). Також відповідач посилається на те, що незважаючи на складність фінансового становища, відповідач намагається врегулювати непорозумінні, обумовлені затримкою виконання своїх обов`язків у частині сплати лізингових платежів, які спричинені форс-мажорними обставинами, обставинами непереборної сили. Вказує, що на сьогоднішній день господарська діяльність відповідача поступово відновлюється, що вкрай важливо в умовах війни задля відновлення економіки країни та перемоги. Також зазначає, що при подачі позовної заяви позивачем не було дотримано порядку досудового врегулювання спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (позивач/лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" (відповідач/лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу №11439-SME-FL (Індивідуальна частина) (а.с. 24-28).

Договір складається із загальних умов до договору фінансового лізингу (далі - "загальні умови"), які є невід`ємною та публічною частиною письмового договору фінансового лізингу, в розумінні ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001, а також індивідуальної частини договору фінансового лізингу №11439-SME-FL (далі - індивідуальна частина), яка є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, шляхом підписання лізингоодержувачем індивідуальної частини договору, лізингоодержувач приєднується до публічної частини договору - загальних умов.

Загальні умови знаходяться в загальному доступі та розміщенні на офіційному сайті лізингодавця за адресою: https://otpleasing.com.ua/agro-auto-fabrica/ та https://otpleasing.com.ua/passenger-саr/.

Відповідно до п. 2.2, 2.3 загальних умов, вони застосовуються з врахуванням умов індивідуальної частини договору, що укладений між лізингодавцем та лізингоодержувачем. Якщо положення індивідуальної частини договору суперечать положенням загальних умов, для врегулювання відносин між лізингодавцем та лізингоодержувачем застосовуються положення індивідуальної частини договору.

Згідно з п. 4.1 загальних умов лізингодавець зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, майно (далі - об`єкт лізингу), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі, та інші платежі згідно з умовами договору.

Строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу та зазначається в індивідуальній частині договору. Строк лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу (п. 4.2 загальних умов).

Опис (найменування, марка, модель, рік випуску), технічні характеристики об`єкта лізингу, графік сплати лізингових платежів, умови страхування та інші умови, щодо об`єкта лізингу, що передається лізингоодержувачу в лізинг, визначається сторонами в індивідуальній частині договору (п. 4.4 загальних умов).

За умовами п. 5.1 загальних умов, приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем, умовам і специфікаціям та умовам договору.

Пунктом 5.3 загальних умов передбачено, що з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу.

Протягом всього терміну дії договору об`єкт лізингу є власністю лізингодавця. З дати підписання акту приймання-передачі (якщо інше не буде погоджено між лізингоодержувачем, лізингодавцем та продавцем письмово), лізингоодержувач має право користуватись об`єктом лізингу у своїй господарській діяльності та зобов`язаний використовувати об`єкт лізингу за його призначенням та згідно з умовами договору (п. 6.1 загальних умов).

У п. 4 розділу 1 індивідуальної частини договору фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021 сторони визначили, що об`єктом лізингу є Плуг напівнавісний оборотний Opall-Agri Orion 180 8S, новий 1 (одна) одиниця.

Відповідно до п. 10.1 загальних умов сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання своїх зобов`язань за договором, якщо вказані затримки виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. По закінченні дії обставин непереборної сили сторони зобов`язані виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі.

Пунктом 10.2 загальних умов передбачено, що сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 (десяти) днів з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

Згідно з п. 10.3 загальних умов, якщо обставини, вказані в пункті 10.1 загальних умов, продовжують діяти впродовж 60 днів з часу їх виникнення, то лізингодавець може прийняти рішення про розірвання договору, а лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу лізингодавцю протягом 10 (десяти) робочих днів з дати повідомлення лізингоодержувача. При цьому, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю всі платежі, належні до сплати за договором на дату повернення об`єкта лізингу, та усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

Договір підписано представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

23.10.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу, в якій погоджено: загальна вартість об`єкту лізингу - 1 380 468,37грн; графік оплати лізингових платежів щодо об`єкту лізингу визначається в графіку сплати лізингових платежів зазначеного в розділі 3 індивідуальної частини договору; вартість послуг за організацію фінансування - 27 618,00грн; авансовий лізинговий - 483 317,10грн та графік сплати періодичних лізингових платежів (а.с.29-30).

23.10.2021 на виконання умов договору фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021 року, укладеного між ТОВ "ДЕНОІЛ" (лізингоодержувач) та ТОВ "ОТП Лізинг" (лізингодавець) сторонами складений, підписаний та скріплений печатками товариств акт приймання-передачі, відповідно до якого лізингоодержувачу фізично було передано лізингодавцем Плуг напівнавісний оборотний Opall-Agri Orion 180 8S, новий, 2020 року виготовлення, серійний №J2013108 в кількості 1 шт. загальною вартістю - 1 380 468,37грн, який становить предмет лізингу (а.с.31).

За умовами пункту 2 Акту приймання-передачі, Лізингоодержувач цим підтверджує фактичне приймання вищезазначеного об`єкт лізингу в стані та комплектності відповідно до Специфікації (включаючи витратні матеріали, інструкції, аксесуари).

Позовними вимогами, що розглядаються у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості по сплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу №11439-SME-FL від "20" жовтня 2021 року в сумі 254 158,92грн, а також судових витрат.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу, який є належною підставою для виникнення у його контрагентів кореспондуючих прав і обов`язків.

Відповідно до частин 1, 7 статті 292 Господарського кодексу України (далі - ГК України) лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно частини 1 статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні визначає Закон України від 04.02.2021 № 1201-IX "Про фінансовий лізинг" (далі - Закон України "Про фінансовий лізинг").

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та цього Закону.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу (ч. 1). До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором (ч. 2). З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу (ч. 3).

Пунктом 3 частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.1 загальних умов передбачено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до цих загальних умов та графіку. Всі платежі за договором виконуються у розмірі та у дату платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у цих загальних умовах, індивідуальній частині договору, відповідному графіку, рахунках виставлених лізингодавцем та інших документах лізингу, в залежності від випадку, та з урахування змін, що можуть відбуватись відповідно до положень документів лізингу. Сплачений лізингоодержувачем перший лізинговий платіж та вартість послуг за організацію фінансування не підлягають поверненню йому за будь-яких умов.

За умовами п. 8.2 загальних умов, лізингоодержувач зобов`язаний виконати на користь лізингодавця наступні лізингові платежі щодо об`єкта лізингу: перший лізинговий платіж, який складається із: авансового лізингового платежу, в розмірі визначеному у відповідному графіку, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу та має бути сплачений не пізніше дати платежу, вказаної у відповідному графіку (п. 8.2.1); Перший Періодичний лізинговий платіж складається з: а) відшкодування вартості об`єкта лізингу; б) винагороди лізингодавця, яка розраховується з дати придбання об`єкта лізингу лізингодавцем за договором купівлі-продажу до дати сплати першого періодичного лізингового платежу, яка визначена в графіку лізингових платежів для платежу під порядковим номером 1 (п.8.2.2); другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із: а) відшкодування вартості об`єкта лізингу (п.8.2.3).

Розрахунки за договором здійснюються на базі фактичної кількості календарних днів на місяць, та року, що складається з 365 днів (п. 8.6 Загальних умов).

Лізингодавець направляє лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів. Неотримання таких рахунків лізингоодержувачем не звільняє його від обов`язку сплачувати лізингові платежі згідно з договором (п. 8.7 Загальних умов).

Пунктом 8.11 загальних умов встановлено, що в разі недостатності суми сплаченої лізингоодержувачем (або третьою стороною за лізингоодержувача) для сплати загальної суми заборгованості, належної до сплати лізингоодержувачем за договором, сплачена сума буде зараховуватись в наступному порядку: (1) погашення неустойки (пені, штрафів); (2) сплата прострочених платежів за договором; (3) погашення прострочених лізингових платежів (починаючи з суми найдавнішої несплати); (4) сплата поточних лізингових платежів. Лізингодавець має право змінювати порядок погашення заборгованості, якщо останній вважає це за необхідне.

Пунктом 11 розділу І індивідуальної частини передбачено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до загальних умов та графіку, наведеному у розділі 3 індивідуальної частини договору (п. 11.1). Всі такі платежі виконуються в розмірі та у дату платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у загальних умовах, графіку, рахунках виставлених лізингодавцем та інших документах лізингу, в залежності від випадку, та з урахування змін, що можуть відбуватись відповідно до положень документів лізингу. Сплачений лізингоодержувачем перший лізинговий платіж та вартість послуг за організацію фінансування не підлягають поверненню, якщо інше не передбачено цим договором або не буде погоджено сторонами (п. 11.2).

У розділі 3 індивідуальної частини, міститься графік сплати лізингових платежів, з зазначенням дати платежу, суми щомісячного лізингового платежу, що підлягає сплаті, суми відшкодування вартості об`єкту лізингу та винагороди, які є складовими лізингового платежу. Згідно графіку сплати лізингових платежів, вартість об`єкта лізингу становить 1 380 906,00грн. При цьому, відповідач повинен був здійснити відшкодування вартості послуг за організацію фінансування до 22.10.2021 в сумі 27 618,00грн та перший лізинговий платіж (авансовий лізинговий платіж) до 22.10.2021 в сумі 485 317,10грн.

В подальшому, відповідач зобов`язався сплачувати лізингові платежі згідно з Графіком сплати лізингових платежів, який наведено в додатковій угоді №1 до договору (а.с.29-30): вартість об`єкта лізингу сторони визначили в сумі 1 380 468,37грн; відшкодування вартості послуг за організацію фінансування до 23.10.2021 в сумі 27 618,00грн; перший лізинговий платіж (авансовий лізинговий платіж) до 23.10.2021 в сумі 483 317,10грн, а також періодичні лізингові платежі, а саме: - до 25.11.2021 в сумі 24 828,17грн, до 25.12.2021 в сумі 24 093,22грн, до 25.01.2022 в сумі 24 215,05грн, до 25.02.2022 в сумі 24 086,13грн, до 25.03.2022 в сумі 23 242,38грн, до 25.04.2022 в сумі 23 828,29грн, до 25.05.2022 в сумі 23 469,41грн, до 25.06.2022 в сумі 23 570,45грн, до 25.07.2022 в сумі 23 219,88грн, 25.08.2022 а сумі 23 312,61грн, до 25.09.2022 в сумі 23 183,68грн, до 25.10.2022 в сумі 22 845,60грн, до 25.11.2022 в сумі 22 925,85грн, до 25.12.2022 в сумі 22 596,07грн, до 25.01.2023 в сумі 22 668,00грн, до 25.02.2023 в сумі 22 539,08грн.

Відповідачем на виконання умов договору було сплачено: 22.10.2021 суму 27 618,00грн в рахунок відшкодування вартості послуг за організацію фінансування; 22.10.2021 суму 483 317,10грн в рахунок авансового платежу відшкодування часткової вартості об`єкта лізингу (авансовий лізинговий платіж), а також періодичні лізингові платежі: 25.11.2021 на суму 24 828,17грн, 24.12.2021 на суму 24 093,22грн, 25.01.2022 на суму 24 215,05грн, 26.07.2022 на суму 24 086,13грн, 02.09.2022 на суму 23 242,38грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою позивача №031-1-3-3/74 від 21.03.2023 (а.с.32-33).

Отже, неоплаченими станом на час звернення з позовом до суду залишився борг відповідача по сплаті лізингових платежів за період з 25.04.2022 по 25.02.2023 в сумі 254 158,92грн за договором фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що у позовній заяві помилково було вказано 2022 рік у кінцевому періоді заборгованості відповідача по сплаті лізингових платежів, замість 2023 року. При цьому представник позивача просив врахувати, що в доданому до справи розрахунку заборгованості період за який ставиться питання про її стягнення з відповідача зазначено вірно. Дані пояснення суд приймає до уваги.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт несплати відповідачем лізингових платежів за спірний період підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті лізингових платежів в сумі 254 158,92грн боргу підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є обгрунтованими.

Поряд з цим, суд не надає оцінку доводам позивача щодо розірвання Договору, оскільки представник позивача не наполягав на встановленні в рішенні даних обставин і предметом позовних вимог не є вимоги про розірвання договору чи повернення предмета лізингу.

Щодо доводів відповідача про неможливість виконання зобов`язання за Договором у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 ЦК України).

Тобто, згідно чинного законодавства, можливе звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань. Отже, такі обставини, як оголошена чи неоголошена війна, військові дії, введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами.

Натомість відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України (ТПП України) від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 суд відхиляє, оскільки, лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Більш того, загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання (у даному випадку - за Договором фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021).

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повідомляв позивача в 10-денний строк про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань в порядку п. 10.2 Загальних умов Договору.

Суд також зазначає, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, а тому невжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору не позбавляє його права на звернення до суду за захистом його порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом звернення з позовною вимогою про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу 11439-SME-FL від 20.10.2021.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позову повністю, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3 812,38грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" (13300, Житомирська область, місто Бердичів(з), вулиця Залізняка Максима, будинок 12, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м.Київ, вул.Жилянська, буд.43; ):

- 254 158,92грн заборгованості за лізинговими платежами за Договором фінансового лізингу №11439-SME-FL від 20.10.2021 року,

- 3 812,38грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.06.23

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2 - позивачу (рек.),

3 - відповідачу (рек.)