ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1158/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Рясний В.О. розглянувши справу №916/1158/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 23-Б, )

до відповідачів: 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15, ); 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про визнання недійсним результату аукціону та договору купівлі-продажу

за участю представників:

від позивача: Захандревич О.В., ордер;

від відповідачів:

1) РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях Іванова Т.В. в порядку самопредставництва;

2) ОСОБА_1 - Дуборіз В. А. особисто;

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглядається справа № 916/1158/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та ОСОБА_1 про визнання недійсним результату аукціону SPE001-UA-453 та договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 02.02.2023.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.06.2023 р. у справі № 916/1158/23 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 21.06.2023 р.

У судовому засіданні, яке відбулось 21.06.2023р., було оголошено протокольно про перерву в розгляді справи на 28.06.2023р. о 12:00.

26.06.2023 до господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ про поновлення строку на подачу доказів та доручення до матеріалів справи № 916/1158/23 копію листа ПП "СІ РЕСТ" вих. №16 від 21.06.2023 з додатками в порядку ст. 207 ГПК України.

Щодо поновлення строку на подання доказів у цій справі, яке заявлене на стадії розгляду справи по суті, суд звертає увагу, що строк розгляду справи по суті є строком, який визначений ст. 195 ГПК України і становить 30 днів з дня початку розгляду справи по суті.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України). Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 ГПК України).

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ст. 118-119 ГПК України).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

З правового контексту норм статей 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

В силу частини другої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з форм реалізації принципу диспозитивності є самостійне визначення позивачем на стадії подання позову обсягу доказів, якими він планує підтвердити наявну у нього матеріально-правову вимогу до відповідача.

При цьому відповідно до положень частини другої, четвертої, п`ятої статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Суд зазначає, що правила, які встановлені у статті 80 ГПК України щодо своєчасності подання доказів кореспондуються з принципом диспозитивності, в силу якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід зауважити, що встановлення законодавцем часових обмежень на подання доказів спрямоване на неприпустимість зловживання учасниками справи своїми правами, коли через наявність права на подання доказів відповідний учасник може затягувати розгляду судом по суті справи через необхідність дослідження додатково поданих таким учасником доказів.

Аналіз статті 80 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Наразі у заявленому клопотанні позивач не обґрунтував причин, які перешкоджали йому подати доказ разом з позовною заявою або до початку розгляду справи по суті. Також позивачем до початку розгляду справи по суті не повідомляв суд письмово про неможливість подання доданих до клопотання доказів у встановлений законом строк з об`єктивних причин та відповідно про їх можливе подання в майбутньому, при цьому відповідне клопотання про встановлення додаткового строку на подання доказів позивачем не заявлялось. Потреба додаткового підтвердження фактичних підстав позову не може бути обставиною, яка свідчить про неможливість їх подання у вказаний строк з причин, які не залежали від позивача.

Викладені заявником підстави для поновлення строку не підтверджують поважність причин такого пропуску, оскільки несвоєчасне подання доказів зумовлене, з огляду на доводи, наведені заявником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про поновлення процесуального строку на подання доказів.

За положеннями ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

В свою чергу клопотання позивача про долучення доказів (вх. № 21035/23 від 26.06.2023.) суд залишає без розгляду в силу вимог ч.2 ст. 207 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 80, 81, 118, 119, 207, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ТОВ КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ про поновлення строку на подачу доказів.

2. Залишити без розгляду клопотання ТОВ КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ про долучення доказів (вх. 21035/23 від 26.06.2023).

Повний текст складено 28.06.2023 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя К.Ф. Погребна