ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1681/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 26, )
до Фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 34 198,88грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором на відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг від 04.01.2022 № 7416/К/Е/У в розмірі 34 198,88грн, яка складається з 23 713,85грн основного боргу, 6 339,98грн збитків від інфляції, 4 145,05грн пені, а також покласти на відповідача судовий збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг від 04.01.2022 № 7416/К/Е/У в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, з посиланням на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 28.04.2023 позовну заяву Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

10.05.2023 на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій останній посилається на те, що позовна заява, яка надійшла на адресу відповідача подана з порушеннями ст.91, ст.162 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- позов не датований та відсутня дата підписання позову;

- позов подано не на офіційному бланку Управління освіти;

- підпис особи, яка підписала позов, не завірений печаткою Управління позивача;

- позовна заява вже подавалась до відповідача у справі № 922/1552/23;

- подані до позову докази містять порушення вимог закону ч.5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України.

26.05.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 30.05.2023 клопотання відповідача в частині продовження строку для подання відзиву на позов задоволено, продовжено відповідний строк, прийнято відзив на позов до розгляду та долучено його до матеріалів справи.

Відповідач у відзиві на позов просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Як зазначає відповідач, договірні правовідносини відбуваються за обставинами дії непереробної сили, а саме повномасштабної агресії та вторгнення збройних сил Росії в Україну, об`єкт оренди відповідача є зруйнованим від російської агресії, про що також достеменно відомо позивачу. Як зазначає відповідач, наведені ним докази свідчать про причинно-наслідковий зв`язок між настанням непереробної сили (форс-мажорні обставини), її дією до теперішнього часу і неможливістю виконати відповідачем зобов`язання за договором через обставини, за які відповідач не відповідає з посиланням на протокол № 10 від 15.08.2023 засідання оборони Харківської області ХДА, а також докази руйнації об`єкту оренди відповідача.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач також посилається на те, що:

- з січня 2022 року суттєво збільшено розміри оплат за теплопостачання, про що позивач в порушення п.2.1.3 договору відповідача не попередив;

- розмір загальної площі будівлі позивачем повними, належними та допустимими доказами не підтверджено, розмір вартості тепла, спожитого відповідачем розраховано неправильно, а тому основний борг в розмірі 23 713,85грн визначений неправильно;

- позивач в порушення п.2.1.4 договору рахунок на оплату теплопостачання направив не у березні 2022 року, а лише 23.06.2022 з визначенням терміну проведення оплати до 30.06.2022;

- позивачем неправильно розрахований початок прострочення відповідачем платежу, у зв`язку з чим неправильно визначено період, з якого починається нарахування збитків від інфляції та штрафних санкцій.

Позивач у відповіді на відзив, не погоджуючись із запереченнями відповідача, посилається на те, що у відзиві на позов відповідачем не заперечується факт надання позивачем послуг теплопостачання у лютому 2022 року і тому цей факт не потребує доказування у відповіді на відзив. Ухилення відповідача від підписання актів узгодження вартості комунальних послуг і актів звірки взаєморозрахунків не має суттєвого значення для розгляду справи. Роботи вважаються прийнятими відповідно до підписаного в односторонньому порядку акту за наявності реального їх виконання у разі неотримання у встановлений строк обґрунтованої відмови замовника.

Безпідставними, на думку позивача, є твердження відповідача, що позивач, нібито, ухилився від надання відповіді на запит публічної інформації від 08.02.2023, оскільки позивачем була дана вичерпна відповідь на всі запитання, ніякої вимоги надати технічний паспорт будівлі у цьому запиті немає.

Як зазначає позивач, договір № 7416/К/Е/У не містить положень, що затримка направлення позивачем рахунку відповідачу звільняє останнього від сплати за отримані послуги з теплопостачання. Затримку відправлення рахунку позивач пояснює тим, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надало рахунки тільки у червні 2022 року, а тому без цих рахунків позивач не міг сформувати рахунок для відповідача.

Крім того, як зазначає позивач, з міркувань відповідача не зрозуміло, чи визнає він позов і не згоден тільки зі штрафними санкціями, що розраховані з березня 2022 року. Штрафні санкції є похідними від суми заборгованості. Тобто визнаючи справедливість штрафних санкцій, оскаржуючи тільки їх розмір, відповідач, на думку позивача, погоджується, що порушив договірні зобов`язання за Договором № 7416/К/Е/У щодо не своєчасної сплати за послуги теплопостачання.

Посилаючись на форс-мажорні обставини, відповідач жодним чином не пояснив, як агресія з боку Росії завадила відповідачу з березня 2022 року до квітня 2023 року провести безготівковий платіж в оплату за отримані послуги теплопостачання, ще у лютому 2022 року.

Також позивач звертає увагу на те, що предметом позову є заборгованість відповідача за послуги теплопостачання у лютому 2022 році, що ніяк не пов`язано з частковим пошкодженням об`єкту оренди у березні-квітні 2022 року. Після 24.02.2022 відповідач договір № 7416/К/Е/У не припинив, свою діяльність фізичної особи-підприємця не припинив, стосовно відповідача не порушено справу про банкрутство. Таким чином, на думку позивача, у міркуваннях відповідача відсутній причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором та російською агресією.

Що стосується посилання відповідача на заміну належного відповідача, позивач зазначає про те, що Російська Федерація не може бути відповідачем по заборгованості за послуги теплопостачання, які Російська Федерація не споживала, позивач не має ніяких договірних відносин з Російською Федерацією, а тому позивач заперечує проти твердження відповідача, що належним відповідачем з заборгованості відповідача за теплопостачання у лютому 2022 року має бути Російська Федерація, яка почала бойові дії у Харківській області 24.02.2022.

На підставі зазначеного, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

07.06.2023 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на позов, в якому останній посилається на те, що, оскільки позивач не міг сформувати рахунок для відповідача через затримку відправлення рахунку КП "Харківські теплові системи", тому предмет спору є між позивачем та КП "Харківські теплові системи", а отже вина відповідача у цьому зв`язку взагалі відсутня, а тому і відсутній предмет спору.

Інші доводи, викладені відповідачем у запереченнях на відповідь, фактично збігаються із його позицією, викладеною у відзиві на позов.

Відповідачем надано до матеріалів справи сертифікат Торгово-промислової палати № 6300-23-2675 від 29.05.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили), відповідно до якого щодо обов`язку (зобов`язання) використовувати Фізичною особою-підприємцем Чернявською Оленою Валеріївною за цільовим призначенням орендоване майно за договором № 7416 від 29.01.2020, укладеним між Харківською міською радою Харківської області в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна, з 24.02.2022 датою настання форс-мажорних обставин (обставин неперобної сили) які унеможливили його виконання, є 24.02.2022 та тривають станом на 29.05.2023.

На підставі зазначеного відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

На електронну адресу суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що предметом позову є заборгованість відповідача за послуги теплопостачання у лютому 2022 році з 01.02.2022 до 23.02.2022 (і цей період був зазначений у позові) відповідно до показань лічильників тепла, що знаходяться у користуванні позивача.

З наданого відповідачем сертифікату Торгово-промислової палати, вбачається, що термін настання непереборної сили почався з 24.02.2022. Як зазначає позивач, після 24.02.2022 і по теперішній час послуги теплопостачання відповідачу не надавалися та не нараховувалися, і вони не є предметом позову у даній справі. А тому сертифікат Торгово-промислової палати не має відношення до справи. Наявність сертифікату про неможливість відповідачем користування орендованим майном після 24.02.2022 ніяк не може підтверджувати його право не сплачувати за спожиті відповідачем послуги з теплопостачання у лютому 2022 року з 01.02.2022 по 23.02.2022. Сертифікат торгово-промислової палати не підтверджує неможливість відповідача з 24.02.2022 по теперішній час провести безготівковий платіж за отримані ним послуги за вказаний період.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради (позивач) має у своєму оперативному управлінні будівлю за адресою: м. Харків вул. Дружби народів, 273, що підтверджується витягом з договору про оперативне управління та актом приймання-передачі.

Частину будівлі займає підпорядкована позивачу філія Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 2 Харківської міської ради".

На підставі договору оренди № 7416 від 29.01.2020, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Чернявською Оленою Валеріївною (відповідач) та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 316,7кв.м, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташовані за адресою: м. Харків вул. Дружби народів, 273 та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради.

У п.4.10 договору оренди відповідач взяв на себе зобов`язання укласти в термін не більше шести місяців із дати підписання акта приймання-передачі з Балансоутримувачем договір на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг або у разі потреби здійснити укладання окремих договорів на отримання комунальних послуг (газо-, водо-, теплопостачання, послуги водовідведення та електрифікації), договорів на оплату експлуатаційних витрат та договору на пропорційну частину відшкодувань на утримання прилеглої до будівлі території в термін, визначений відповідними розпорядчими документами обслуговуючих підприємств.

На виконання умов п.4.10 договору оренди, між позивачем та відповідачем 04.01.2022 укладено договір № 7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору позивач взяв на себе зобов`язання забезпечувати обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі Закладу, яка розташована за адресою: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, 273 (надалі - будівля), загальною площею 2468,0м2, а також утримання прибудинкової території, а відповідач сплачувати відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги та брати участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі приміщення в цій будівлі - 316,7кв.м, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих позивачем за цим договором.

Співвідношення загальної площі орендованих приміщень до площі будівлі Закладу, відповідно до п.1.1 договору, складає 12,83%.

У п.1.2 договору сторони погодили, що орендовані приміщення використовуються для розміщення суб`єкта, що надає освітні послуги та має відповідну ліцензію, площею 246,8кв.м, місць загального користування площею 58,2кв.м, складу площею 11,7кв.м.

Розрахунок відшкодування відповідачем витрат позивача по сплаті за комунальні послуги, який наданий в додатку 1, є невід`ємною частиною Договору (п.1.3 договору).

За умовами п.2.2.3 договору відповідач зобов`язався відшкодовувати витрати по сплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна на розрахунковий рахунок позивача впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка(ів) від Балансоутримувача, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. Термін сплати вказується в рахунку(ах).

При цьому, сторони погодили, що вартість послуг, яка підлягає компенсації (у разі відсутності договорів з надавачами відповідних послуг) розраховується безпосередньо позивачем. Факт споживання комунальних послуг та послуг на утримання нерухомого майна підтверджується актами узгодження вартості комунальних послуг та послуг з утримання нерухомого майна, спожитих відповідачем, які підлягають відшкодуванню згідно з договором про відшкодування позивачем витрат позивача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги (надалі - акт узгодження). Акти узгодження оформляються щомісяця та підписуються уповноваженими на те представниками сторін (п.2.2.3 договору).

Відповідно до п.5.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до моменту:

- розірвання договору оренди;

- укладення Орендарем окремих договорів з відповідними організаціями на надання комунальних послуг (електропостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення, послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення, перевезення, захоронення твердих побутових відходів) тощо) та інших послуг, пов`язаних з обслуговуванням нерухомого майна.

У додатку № 1 до договору № 7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги, в якому сторони погодили порядок розрахунків відшкодування відповідачем витрат позивача по сплаті за комунальні послуги.

Так, відповідно до п.1 додатку № 1 до укладеного між сторонами договору теплопостачальна організація щомісяця здійснює розрахунок споживання теплової енергії відповідача. Теплове навантаження відповідача по опаленню, яке розраховується пропорційно загальній площі зайнятих відповідачем приміщень до загальної площі будівлі Закладу, в якому дані приміщення розташовані, на займану площу складає:

- опалення - 0,042369 Гкал/год;

- гаряче водопостачання - 0,0206 Гкал/год.

Як зазначає позивач, відповідач, в порушення умов договору, оплату за спожиту у лютому 2022 року теплову енергію не здійснив.

Позивач зазначає, що 23.06.2022 на електронну адресу відповідача направив рахунок на оплату оренди, комунальних послуг, землі за лютий 2022 року, відповідно до якого вартість послуг з теплопостачання за лютий 2022 року становить 28 410,86грн.

Відповідач факт отримання ним відповідного рахунку визнає, однак посилається на то, що у рахунку був встановлений термін сплати до 30.06.2022.

Оскільки сторонами не заперечується факт отримання відповідачем зазначеного рахунку в червні 2022 суд визнає цей факт як встановлений.

Належних доказів того, що позивач направляв на адресу відповідача рахунок на оплату послуг з теплопостачання за лютий 2022 року раніше, ніж у червні 2022, суду надано не було. Позивач також визнає відповідний факт, посилаючись на те, що до цього часу ним також не було отримано від теплопостачальника відповідних рахунків.

Із наявного в матеріалах справи копії рахунку судом вбачається, що термін сплати за вартість послуг з теплопостачання за лютий 2022 року позивачем визначений до 30.06.2022.

Позивач, 29.06.2022 звернувся на адресу відповідача з вимогою щодо погашення заборгованості.

У відповіді на дану вимогу, відповідач 29.06.2022, посилаючись на неможливість використання орендованих нежитлових приміщень загальною площею 246,8кв.м та частини місць спільного користування загальною площею 301,4кв.м з 24.02.2022, у зв`язку із вторгненням Російської Федерації в Україну та введенням воєнного стану, просив позивача вирішити питання щодо не нарахування комунальних та експлуатаційних послуг з 24.02.2022.

На підставі зазначеного, позивачем було здійснено перерахунок вартості послуг з теплопостачання за лютий 2022 року до 23.02.2022, у зв`язку з чим вартість теплової енергії за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 становить за даними позивача 23 713,85грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 01-13/565 від 26.04.2023 та саме цю суму основного боргу позивач заявляє до стягнення з відповідача.

Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 23 713,85грн за спожиту теплову енергію у період 01.02.2022 по 23.02.2022, яка до теперішнього часу є не сплаченою.

Також позивачем на суму основного боргу, здійснено нарахування збитків від інфляції в розмірі 6 339,98грн (за період із 01.03.2022 по 26.04.2023) та пені в розмірі 4 145,05грн. (за період із 01.03.2022 по 31.08.2022).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить суд стягнути заборгованість за договором № 7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги від 04.01.2022, при цьому посилається на ст.224 Господарського кодексу України, яка регулює відшкодування збитків.

Відповідно до вимог діючого законодавства, суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. При здійсненні правосуддя судді повинні дотримуватись Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний перевірити чи здійснюється регулювання встановлених ним дійсних правовідносин сторін наведеними позивачем нормами права та самостійно застосувати норми права, якими регулюються спірні правовідносини, незалежно від посилання на них учасників судового процесу, за винятком випадків, коли це змінює підстави позову (факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків спірного матеріального правовідношення). Самі ж норми матеріального права не є підставами позову.

Посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не є виходом суду за межі позовних вимог, оскільки, застосовуючи інші норми права у спірних правовідносинах, не змінюється підстава позову.

Суд зазначає, що відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст.ст.4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 Цивільного кодексу України).

При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі ст.173 Господарського кодексу України, зі змістом якої кореспондуються і приписи ст.509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Частиною 3 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом ст.193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить ст.525 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, у п.2.2.3 договору сторони погодили, що відшкодування витрати по сплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна на розрахунковий рахунок позивача впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка(ів) від Балансоутримувача, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. Термін сплати вказується в рахунку(ах).

Як вже було встановлено судом, позивач 23.06.2022 направив відповідачу рахунок на оплату за спожиту теплову енергію за лютий 2022 року із зазначенням терміну його оплати до 30.06.2022.

Даний факт підтверджується відповідачем, не заперечується та визнається позивачем, у зв`язку з чим строк виконання відповідачем зобов`язання з відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг за лютий 2022 року є таким, що настав.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем зобов`язань за договором № 7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги від 04.01.2022.

Частиною 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач належних та допустимих доказів, які свідчать про належне виконання своїх зобов`язань за договором щодо відшкодування комунальних послуг не надав. В матеріалах справи такі докази також відсутні.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що позовна заява позивачем подана з порушеннями ст.91, ст.162 Господарського процесуального кодексу України. Суд не приймає ці заперечення, оскільки оцінка відповідності позовної заяви вимогам Господарського процесуального кодексу була надана судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, за наслідками якої було винесено відповідну ухвалу.

Що стосується посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин та наявність причинно-наслідкового зв`язку між настанням непереробної сили, її дією до теперішнього часу і неможливістю виконати відповідачем зобов`язання за договором через обставини, за які відповідач не відповідає, з посиланням на сертифікат Торгово-промислової палати № 6300-23-2675 від 29.05.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили), суд зазначає, що предметом позову є стягнення заборгованості з відповідача за послуги теплопостачання у лютому 2022 році за період із 01.02.2022 до 23.02.2022. З наданого ж відповідачем сертифікату Торгово-промислової палати, судом вбачається, що термін настання непереборної сили почався з 24.02.2022, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між настанням непереробної сили та неможливістю виконати відповідачем зобов`язання за договором зі сплати заборгованості за період з 01.02.2022 по 23.02.2022.

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що з січня 2022 року було суттєво збільшено розміри оплати за теплопостачання, про що позивач в порушення п.2.1.3 договору відповідача не попередив.

Суд не приймає заперечення відповідача в цій частині, оскільки зазначаючи про такі обставини відповідач також не надав відповідних доказів їх наявності. Крім того, договір, визначаючи обов`язок позивача сповістити відповідача про обставини збільшення розміру оплати за теплопостачання не містить порядок здійснення відповідного повідомлення, як і не містить відповідальності у вигляді права відповідача не сплачувати за отримані ним послуги теплопостачання у разі не належного його повідомлення. Крім того, як зазначає відповідач, такі обставини відбулися із січня 2022 року, в той час як предметом позову є заборгованість за лютий 2022, тобто відповідач, отримавши рахунок на оплату та сплачуючи заборгованість за січень, був обізнаний про відповідні обставини.

Також, заперечуючи проти позову відповідач зазначає про те, що розмір загальної площі будівлі позивачем повними, належними та допустимими доказами не підтверджено, розмір вартості тепла, спожитого відповідачем розраховано неправильно, а тому основний борг в розмірі 23 713,85грн визначений неправильно.

Заперечення відповідача в цій частині суд вважає безпідставними, оскільки умовами договору № 7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги від 04.01.2022, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги та брати участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі приміщення в цій будівлі - 316,7кв.м.

Підписуючи спірний договір відповідач був обізнаний про пропорційний розмір займаної ним площі, жодних заперечень щодо розподілу витрат на послуги теплопостачання ним висловлено не було, з пропозиціями щодо зменшення розміру площі орендованих приміщень рід час підписання спірного договору до позивача не звертався.

Суд зазначає, що будь-які вимоги відповідача до позивача після укладення договору № 7416/К/Е/У від 04.01.2022 є пропозиціями щодо зміни договору. Такі зміни можливі за угодою сторін або в судовому порядку.

Як зазначає позивач у відповіді на відзив відповідач на його адресу з такими пропозиціями не звертався, позов до суду про порушення позивачем умов договору № 7416/К/Е/У не подавав.

Даний факт відповідачем не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Посилання відповідача на відсутність його вини з підстав того, що позивач не своєчасно сформував рахунок для відповідача через затримку відправлення рахунку КП "Харківські теплові системи", а тому предмет спору є між позивачем та КП "Харківські теплові системи", судом не приймаються, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості з відповідача саме за договором № 7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги від 04.01.2022, укладеним між ним та позивачем, предметом дослідження у даній справі є встановлення факту належного/неналежного виконання договірних зобов`язань відповідачем, а не правовідношення між позивачем та КП "Харківські теплові системи".

Як вже було встановлено судом, сторони умовами договору погодили відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги здійснюється відповідачем впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка(ів) від Балансоутримувача, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. При цьому, термін сплати вказується в рахунку(ах).

Суд звертає увагу, що в договорі сторони нечітко визначили строк оплати - впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. При цьому, термін сплати вказується в рахунку(ах).

Оскільки, як вже було встановлено судом, позивач 23.06.2022 направив відповідачу рахунок на оплату за спожиту теплову енергію за лютий 2022 року із зазначенням терміну його оплати до 30.06.2022., суд, тлумачить умови договору на користь відповідача та таким чином що останній мав сплатити за спожиту ним теплову енергію за лютий (із 01.02.2022 до 23.02.2022) до 23.06.2022 (як дату, який визначив сам позивач у своєму рахунку). Крім того, як вже було встановлено судом, належні докази того, що позивач направляв на адресу відповідача рахунки на сплату відповідної заборгованості раніше в матеріалах справи відсутні.

Доказів того, що відповідач сплатив за спожиту ним теплову енергію за лютий (із 01.02.2022 до 23.02.2022) суду надано не було.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 4 145,05грн за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 суд дійшов висновку про часткове задоволення, виходячи з наступного.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В силу приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.4.1 договору).

У п.4.2 договору сторони погодили, що при несвоєчасній оплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, судом вбачається, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення заборгованості (із 01.03.2022), оскільки, як вже було встановлено судом, строк оплати спожитої теплової енергії у лютому 2022 року був визначений позивачем у направленому ним 23.06.2022 рахунку до 30.06.2022.

Здійснивши свій розрахунок пені на заборгованість в сумі 23 713,85грн за період з 01.07.2022 по 31.08.2022, судом встановлено, що розмір пені за вказаний період складає 2 014,05грн.

З цих же підстав частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції в розмірі 6 339,98грн, нараховані позивачем за період з 01.03.2022 по 26.04.2023.

При цьому, суд керується положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За змістом зазначеної норми закону нарахування збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Здійснивши свій розрахунок збитків від інфляції на заборгованість в сумі 23 713,85грн за період з 01.07.2022 по 26.04.2023, судом встановлено, що їх розмір за вказаний період складає 2 683,69грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2 131,00грн та збитків від інфляції в розмірі 3 656,29грн суд вважає за необхідне відмовити.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

При розподілі сум судового збору суд, керується ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, а також те, що спір до суду доведено з вини відповідача, суд судові витрати покладає на відповідача в сумі 2 684,00грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 237, 238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 26, ) - 23 713,85грн основного боргу, 2 014,05грн пені, 2 683,69грн збитків від інфляції, 2 684,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2 131,00грн та збитків від інфляції в розмірі 3 656,29грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "27" червня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк