ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/449/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Колоколова С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023

по справі №916/449/22

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача Фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Миколаївни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Комунальне підприємство Одеської міської ради «Узбережжя Одеси»

про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди в розмірі 130 328, 94 грн.

суддя суду першої інстанції - Шаратов Ю.А.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано 27 березня 2023 року.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - Позивач, ДКВ ОМР) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Миколаївни (далі - Відповідач, ФОП Панченко О.М.) про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди в розмірі 130 328,94 грн.

Позовні вимоги, із посиланням на статтю 145 Конституції України, статті 11, 15, 16, 509, 525, 526, 599, 610, 611, 612, 626, 629, 631, 654, частину першу статті 759, частину першу статті 763, частини першу, другу статті 785, частину другу статті 795 Цивільного кодексу України, статті 173, 174, 193, частину першу, другу статті 283 Господарського кодексу України, статтю 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, обґрунтовані невиконанням Відповідачем обов`язку з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі після розірвання Договору оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01 за рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021.

Позивачем на підставі частини другої статті 785 Цивільного кодексу України нарахована неустойка за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення у період з 10.03.2021 по 31.12.2021 в сумі 130 328,94 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Обґрунтування судового рішення: Суд дійшов висновку суд дійшов висновку про відсутність вини Відповідача у невиконанні обов`язку з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі після розірвання Договору оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01. А відтак, відсутні й підстави для застосування до ФОП Панченко О.М. відповідальності у вигляді неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із вказаним, судовим рішенням, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 по справі № 916/449/22, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця Панченко О.М. про стягнення неустойки у розмірі 130 328,94 грн. задовольнити у повному обсязі.

Скаржник наголошує, що припинення договору оренди свідчить про відсутність у Орендаря правових підстав для подальшого користування об`єктом оренди.

Невиконання передбаченого ч. 1 ст. 785 вказаного вище Кодексу обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує право на застосування відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Департамент також звертає увагу суду апеляційної інстанції, щодо невірного висновку суду першої інстанції відносно не підписання акту приймання-передачі, який було направлено ФОЛ Панченко О.М. на адресу останнього заявою про повернення об`єкта оренди та підписання акта приймання-передачі, з причин, що не залежали від Відповідача.

Адже,. що у зв`язку з обставинами, які були встановлені під час розгляду Господарським судом Одеської області справи № 916/3802/19, а саме виділити в натурі частки між ОСОБА_2. та Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради відповідно до норм частини першої статті 364 Цивільного кодексу України, та не сприяння/ініціювання ФОП Панченко О.М. вирішення даного питання, навіть після підписання такого акту. Відповідач і надалі фактично використовуватиме приміщення, що є порушенням норм чинного законодавства та прав територіальної громади м. Одеси.

Виходячи з викладеного вище, у зв`язку з фактичним використанням Орендарем об`єкту оренди, Департаментом нарахована неустойка за користування річчю за час прострочення у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення, що у період з 10.03.2021 по 31.12.2021 складає 130 328,94 грн. (розрахунок заборгованості додається).

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Колоколов С.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/449/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/449/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 по справі №916/449/22 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

03.05.2023 матеріали справи №916/449/22 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 поновлено Департаменту комунальної власності Одеської міської ради пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 по справі №916/449/22.

Відкрито апеляційне провадження у справі № 916/449/22 за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023.

Визначено розгляд апеляційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 по справі №916/449/22 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Запропонувано сторонам у справі протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надати до канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу чи інших заяв та клопотань по справі №916/449/22 з доказами надсилання іншій стороні у справі в порядку ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19, залишеним постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, встановлені наступні обставини.

16.02.2014 між Комунальним підприємством «Гідропарк «Лузанівка» та Фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною укладено Договір оренди нежитлового приміщення (нова редакція) № 1 (далі - Договір від 16.02.2014).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору від 16.02.2014 орендодавець (КП «Гідропарк «Лузанівка») передав, а орендар (ФОП Панченко О.М.) прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 46,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, Суворовський район, пляж «Лузанівка». Характеристика об`єкта оренди наводиться у технічному паспорті, виданому КП «ОМБТІ та РОН» 02.04.2003. Експертна оцінка об`єкта оренди становить 212 600,00 грн. (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкта оренди складений станом на 21.02.2014 ТОВ «Діва Інвест» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 15961/14, виданий 31.01.2014. Фондом державного майна України). Термін дії договору оренди: до 16.01.2017.

Між Комунальним підприємством Одеської міської ради «Узбережжя Одеси» та Фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною укладено Додатковий договір № 2 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01, яким, зокрема, на підставі рішення Одеської міської ради від 03.02.2016 № 313-VII, з урахуванням змін, внесених рішенням Одеської міської ради від 30.06.2016 № 933-VII, у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» Договору назву орендодавця змінити «Комунальне підприємство «Гідропарк «Лузанівка» на Комунальне підприємство Одеської міської ради «Узбережжя Одеси».

14.07.2017 між Комунальним підприємством Одеської міської ради «Узбережжя Одеси» та Фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною укладено Додатковий договір № 3 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01.

25.02.2019 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною укладено Додатковий договір № 4 «Про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення № 01 від 16.02.2014», яким, зокрема, керуючись рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 № 1962-VII «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси», рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017 № 2284-VII «Про визначення органу, уповноваженого управляти майном, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси», та на підставі акту приймання-передачі приміщення у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» Договору назву орендодавця змінити на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради».

Судом у рішенні від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19 також встановлено обставину того, що Договір оренди від 16.02.2014 № 01 укладався в новій редакції, а йому передувала низка договорів, укладених між фізичною особою підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною та Комунальним підприємством «Гідропарк «Лузанівка» правонаступником якого у спірних відносинах є ДКВ ОМР, зокрема, договори оренди від 01.06.1999, від 14.04.2000 та від 15.02.2003. У матеріалах вказаної справи наявний Акт приймання-передачі майна від 01.06.1999 за договором оренди № 153/92 від 01.06.1999, який складено та підписано під час фактичної передачі об`єкта комунальної власності у користування.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 у справі № 523/12147/13-ц, яке набрало законної сили 01.10.2013, встановлені наступні обставини.

01.06.1998 між Панченко Ольгою Миколаївною та Суворовською районною адміністрацією було укладено договір оренди майна, а саме бара-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: м. Одеса, пляж «Лузанівка». Вказане нерухоме майно відповідно до Розпорядження Суворовської районної адміністрації від 15.05.2000 року № 402/1р. було передано на баланс КП «Гідропарк «Лузанівка». В свою чергу 15.02.2003 КП «Гідропарк «Лузанівка» та Панченко Ольга Миколаївна уклали договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 42,2 кв.м.

На підставі умов Договору оренди та з дозволу КП «Гідропарк «Лузанівка» ОСОБА_2 за власні кошти та кошти Панченко Ольги Миколаївни здійснили добудову до існуючого об`єкту нерухомого майна, а саме збудовано 270,76 кв.м. площі, що складає 17/20 частин зазначеного нерухомого майна, в свою чергу у Одеської міської ради залишилось 46,5кв.м., що складає 3/20 частин.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 23.06.2005 у справі № 2-4472/2005г. визнав договір купівлі-продажу від 05.03.2005 року 17/20 частин бара-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », укладений між ОСОБА_2 та Панченко О.М. дійсним та визнав за ОСОБА_2 право власності на 17/20 частин бару-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: м. Одеса, пляж «Лузанівка», загальною прощею 270,76 кв.м. На підставі даного рішення було внесено дані до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджено Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 28.07.2005 № 7910305, видане КП «Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».

Рішенням від 26.06.2009 у справі № 2-2566/09 Суворовський районний суд підтвердив право власності ОСОБА_2 на 17/20 частин бару-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 у справі № 523/12147/13-ц задоволено позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради, треті особи Панченко О.М. , КП «Гідропарк «Лузанівка» про визначення часток співвласників у праві спільної часткової власності. Визначено розмір частки ОСОБА_2 у праві спільної часткової власності на бар-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого: м. Одеса, пляж «Лузанівка» в розмірі 93/100. Визначено розмір частки Територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради у праві спільної часткової власності на бар-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого: м. Одеса, пляж «Лузанівка» в розмірі 7/100.

Вказаним рішенням суду також визнано за ОСОБА_2 право власності на 93/100 частин бара-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» пляж «Лузанівка» м. Одеса, що в цілому складається: Перший поверх: зала-1 площею 285,1 кв.м.; 2-веранда площею 35,0 кв.м.; 3- коридор площею 6,4 кв.м.; 4-туалет площею 1,1 кв.м.; 5-туалет площею 1,1 кв.м.; 6-туалет площею 1,1 кв.м.; 7-туалет площею 2,1 кв.м.; 8-серверовочна площею 6,3 кв.м.; 9-цех площею 6,3 кв.м.; 10-цех площею 7,1 кв.м.; 11-мийка площею 3,7 кв.м.; 12-цех площею 20,5 кв.м.; 13-холодильна камера площею 3,2 кв.м.; 14-склад площею 7,7 кв.м.; 15-склад площею 8,5 кв.м.; 16-цех площею 24,7 кв.м.; 17-кабінет площею 10,6 кв.м.; 18-туалет площею 1,2 кв.м.; 19-туалет площею 1,1 кв.м.; 20-туалет площею 1,3 кв.м.; Другий поверх: 1-сходи площею 11,4 кв.м; 2-зала площею 142,6 кв.м.; 3-туалет площею 1,4 кв.м.; 4-коридор площею 3,3 кв.м.; 5-вентиляційна камера площею 5,0 кв.м.; тераса площею 24,9 кв.м., загальною площею 578,1 кв.м., основною площею 467,5 кв.м., що складає 93/100 частин бара-кафе .

Окрім того, вказаним рішенням суду визнано за Територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради право власності на 7/100 частин бара-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» пляж «Лузанівка» м. Одеса, що складається: Перший поверх: зала-1 площею 45,6 кв.м. Зазначено, що загальна площа бара-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » складає 623,7 кв.м., основна площа 513,1 кв.м.

Як випливає з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2020 № 225453639, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 у справі № 523/12147/13-ц, 19.02.2015 було зареєстровано право комунальної власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на 7/100 частки у спільній частковій власності на нежитлове приміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 623,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Номер об`єкта в РПВН 11552639.

Також, згідно із вказаною інформаційною довідкою на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 у справі № 523/12147/13-ц, 09.02.2015 було зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на 93/100 частки у спільній частковій власності на нежитлове приміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 623,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Номер обєкта в РПВН 11552639.

Отже ОСОБА_2 та територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради є співвласниками вказаного об`єкту нерухомості із визначеними частками власності.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, стягнуто з ФОП Панченко О.М. на користь ДКВ ОМР 226 604,35 грн. - суму основного боргу, 17 747,41 грн. - пені та витрати на сплату судового збору в розмірі 5 586,28 грн. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01 укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною.

Також вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи підприємця Панченко Ольги Миколаївни в частині виселення Фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Миколаївни з нежитлового приміщення, загальною площею 46,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Суворовський район, пляж "Лузанівка" (вул. Миколаївська дорога, 168/5) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Крім того, відмовлено у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Панченко О.М. до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , на стороні відповідача - Одеської міської ради про визнання недійсним Договору оренди нежилого приміщення від 16.02.2014 № 01.

Під час розгляду даної справи, № 916/449/22, місцевим господарським судом встановлені наступні обставини.

ФОП Панченко О.М. складено на адресу ДКВ ОМР Заяву про повернення об`єкта оренди (повторно) від 08.09.2021. В якій зазначила, що на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19 згідно договору оренди № 1 від 16.02.2014 повертає нежитлове приміщення - 46,5 кв.м. та надсилає повторно лист про повернення об`єкта оренди та акт приймання передачі нежитлового приміщення, яким вона не користується після розірвання договору у судовому порядку, а саме з 10.03.2021.

До вказаної заяви додано Акт приймання - передачі від 10.03.2021, підписаний ФОП Панченко О.М., у якому вказано, що відповідно до вимог законодавства та згідно рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19, 12 грудня 2020 року Орендар повернув, а Орендодавець прийняв нежитлове приміщення - 46,5 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, пляж «Лузанівка», вул. Миколаївська дорога 168/5.

У відповідь на Заяву ФОП Панченко О.М. про повернення об`єкта оренди (повторно) від 08.09.2021, ДКВ ОМР листом від 22.09.2021 № 01-19/2174 повідомив, що наразі є спірним питання щодо фактичного розташування об`єкта комунальної власності. Також ДКВ ОМР зазначило, що згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, для фактичної передачі Фізичною особою-підприємцем Панченко О.М. нежитлового приміщення загальною площею 46,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 168/5, необхідно до норм частини першої статті 364 Цивільного кодексу України виділити в натурі частки між ОСОБА_2. та Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження (частина 1 статті 772 ЦК України).

За приписами статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Пунктом 4.7 Договору від 16.02.2014 № 01 встановлено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2020 у справі № 916/3802/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, розірвано договір оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01 укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Миколаївною.

Також, вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову ДКВ ОМР до ФОП Панченко О.М. в частині виселення Фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Миколаївни з нежитлового приміщення, загальною площею 46,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Суворовський район, пляж «Лузанівка» (вул. Миколаївська дорога, 168/5) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Підставою для відмови у задоволенні зазначеної позовної вимоги ДКВ ОМР стало те, що частки ОСОБА_2 та територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради не виділені в натурі відповідно до норм частини першої статті 364 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів цілком погоджується з висновком місцевого господарського суду про неможливість примусового звільнення приміщення після припинення договору оренди, з огляду на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2005 у справі № 2-4472/2005г. і рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 у справі № 523/12147/13-ц, в нього хоча й залишились індивідуальні ознаки, однак воно стало складовою частиною іншого об`єкта нерухомого майна, а право власності територіальної громади на конкретне приміщення перетворилось на право власності на частку у праві спільної часткової власності на інший об`єкт нерухомості. Звільнення ж ідеальної частки у праві власності, яка не виділена в натурі, є неможливим.

За таких фактичних обставин неможливим є не лише виселення (примусове звільнення), а й добровільне повернення орендованого майна Відповідачем за актом приймання-передачі на підставі норм частини першої статті 785 Цивільного кодексу України, частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX, та умов пункту 4.7 Договору оренди від 16.02.2014 № 01.

Згідно із частинами першою, другою статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги вважає їх необґрунтованим та вважає за необхідне зазначити наступне.

Для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

До предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта орендия суддів за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.09.2014 у справі №3-85гс14, а також Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17.

Колегія суддів вказує, що Департаменту комунальної власності Одеської міської ради просить стягнути з відповідача неустойку на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України після наявності судового рішення в іншій справі № 916/3802/19, в якій відмовлено в задоволенні позову ДКВ ОМР до ФОП Панченко О.М. в частині виселення з нежитлового приміщення, загальною площею 46,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Суворовський район, пляж «Лузанівка» (вул. Миколаївська дорога, 168/5) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, оскільки частки ОСОБА_2 та територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради не виділені в натурі відповідно до норм частини першої статті 364 Цивільного кодексу України. Крім того, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в листі від 22.09.2021 № 01-19/2174, у відповідь на повторну заяву ФОП Панченко О.М. від 08.09.2021 про повернення об`єкта оренди та підписання акта приймання-передачі, послалось саме на необхідність виділення в натурі часток співвласників ОСОБА_2 і Територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради відповідно до норм частини першої статті 364 Цивільного кодексу України. А надісланий ФОП Панченко О.М. Акт приймання - передачі від 10.03.2021 залишився не підписаним з боку Позивача з причин, що не залежали від Відповідача.

Колегія суддів вважає, що не повернення спірного майна за актом приймання-передачі після розірвання Договору оренди нежитлового приміщення від 16.02.2014 № 01, обумовлено суб`єктивними факторами з боку як позивача так відповідача, і вина відповідача в цьому не доведена позивачем. Таким чином, у даному випадку відсутня наявність вини відповідача, яка необхідна для застосування вимог положень ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин, оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 у справі № 916/449/22 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя С.І. Колоколов