ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1599/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ"(61099, м. Харків, вул. Рибалка, б. 33, кв. 52)
до Фізичної особи-підприємця Бердник Юрія Анатолійовича( АДРЕСА_1 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Бердник Юрія Анатолійовича, в якій просить суд:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бердника Юрія Анатолійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ - ОХОРОННА ФІРМА ФРЕГАТ» основну суму заборгованості, яка складає 2800,00 грн. (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок);

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бердника Юрія Анатолійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ - ОХОРОННА ФІРМА ФРЕГАТ» пеню, яка складає 1242,68 грн. (одна тисяча дев`ятсот шість гривень 08 копійок);

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бердника Юрія Анатолійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ - ОХОРОННА ФІРМА ФРЕГАТ» судові витрати понесені позивачем, у виді судового збору, який складає: 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на правову допомогу в сумі 2940,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконання відповідачем умов договору про надання послуг № 05А/06/20-ГР від 01.04.2021 в частині здійснення своєчасної оплати за надані позивачем послуги з централізованої охорони об`єкта з посиланням на ст.ст.11, 509, 526, 530, 610, 612, 627, 629, 901, 903, 905 Цивільного кодексу України, ст.ст.175, 179, 343 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 25.04.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.04.2023 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною позивачем у позові та з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача.

Проте, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.04.2023, яка направлялась на адресу відповідача, повернута на поштову адресу суду з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

За приписами ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну адреси ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст.2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 25.04.2023, якою було відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отримавши позовну заяву відповідач не був позбавлений можливості дізнатися в Господарському суді Харківської області про подальший перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомитись з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, судом всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Станом на день розгляду справи по суті від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

01 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ - ОХОРОННА ФІРМА ФРЕГАТ» (далі - Виконавець) фізичною особою-підприємцем Бердником Юрієм Анатолійовичем (далі - Замовник) укладено Договір про надання послуг № 05А/06/20-ГР (надалі - Договір) з проставленням на договорі круглої печатки фізичної особи-підприємця Бердника Юрія Анатолійовича.

Згідно п.2.1. Договору Виконавець надає, а Замовник приймає та своєчасно оплачує послуги з централізованої охорони об`єкта (далі - послуги). Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону на ПЦС «Об`єкт» Замовника на період надання послуг за цим Договором.

Згідно п.2.2. Виконавець приймає під охорону лише той «Об`єкт», який зазначений в «Переліку «Об`єктів», що знаходяться під спостереженням ПЦС», що є Додатком № 1 до даного Договору.

Згідно переліку Об`єктів (Додаток №1 до Договору) Виконавець прийняв під охорону два об`єкти Замовника, Сервісний цент «Юпітер» за адресою: м. Харків, вул. Дудинська, 4/6 і Сервісний центр «Діна» за адресою м. Харків, вул. Тобольська, 69, які Відповідач використовував для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно п.3.1. Договору Вартість наданих послуг в місяць за один «Об`єкт» складає 200 (двісті) гривень 00 коп., без ПДВ. При умові здійснення не більше трьох виїздів наряду охорони на один об`єкт на місяць. Кожний наступний, після третього, в місяць, виїзд оплачується Замовником окремо з розрахунку - 50,00 (п`ятдесят гривень 00 коп.) за один виїзд.

Згідно п.3.2 Договору оплата за послуги Виконавця здійснюється Замовником щомісячно не пізніше 10 числа кожного поточного місяця за такий місяць надання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця і не залежить від фактичного часу охорони об`єкта протягом кожного окремого місяця.

Згідно п.8.1. Договору цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і укладається строком до 31 грудня 2021 р. включно. У разі, якщо за один місяць до закінчення строку дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, то Договір вважається продовженим Сторонами на тих же умовах на кожні наступні роки. Сторони мають право достроково розірвати Договір за додатковою угодою між собою.

На протязі дії договору Позивач надав Відповідачу послуги відповідно до умов Договору.

В порушення умов Договору Замовник не оплачує послуги охорони відповідно до умов та в строки, визначені Договором і за період з 1 серпня 2021 року по 26 лютого 2022 року має заборгованість перед Виконавцем за надані послуги в сумі 2800 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 2800 грн. згідно акта наданих послуг за період з 1 серпня 2021 року по 26 лютого 2022 року, який підписано тільки зі сторони виконавця та надіслано на адресу замовника, що підтверджується описом вкладення у лист від 30.03.2023 року.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

На суму основного боргу позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 1242,68грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.174 Господарського кодексу України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

За приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом вбачається, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг виконав належним чином, надав відповідачу охоронні послуги на загальну суму 2800,0грн., що підтверджується актом надання послуг № 08 від 26.12.2022.

Вищезазначений акт з боку відповідача не підписаний.

Однак, як вже було встановлено судом, сторони у п.3.7 договору погодили, що відповідач зобов`язався підписати акти приймання-передачі наданих послуг до 15 календарного числа календарного місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги. Якщо відповідач до закінчення зазначеного терміну не підпише і не надішле позивачу акт приймання-передачі наданих послуг, або не надасть позивачу свої мотивовані (обґрунтовані) та документально підтверджені заперечення проти змісту акту приймання-передачі наданих послуг від позивача, акт підписаний лише з боку позивача вважається повністю узгодженим обома сторонами.

Оскільки відповідач не повернув позивачу підписані акти приймання-передачі наданих послуг та не надав свої мотивовані (обґрунтовані) та документально підтверджені заперечення проти змісту цього акту, суд дійшов висновку, що акт надання послуг № 08 від 26.12.2022 є узгодженим обома сторонами.

Даний факт відповідачем не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

На підтвердження направлення відповідачу акту наданих послуг позивачем надано опис вкладення у цінний лист від 30.03.2023.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вже було встановлено судом, за умовами п.3.2 договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату за послуги позивача щомісячно не пізніше 10-го числа кожного поточного місяця за такий місяць надання послуг.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач у визначений договором строк оплату за отримані послуги не здійснив, взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

Таким чином у відповідача перед позивачем за період з серпеня 2021 року по 1-26 лютого 2022 року утворилась заборгованість на загальну суму 2800,0грн, яка до теперішнього часу є не відшкодованою.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач доказів здійснення ним плати за отримані від позивача охоронні послуги за спірним договором не надав, позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про охорону за період зсерпня 2021 року по 1-26 лютого 2022 року в розмірі 2800,0грн є правомірними, обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 1242,68 грн. (одна тисяча дев`ятсот шість гривень 08 копійок); за період з червня 2023 по квітень 2023 року, нараховану на суму основного боргу за кожний місяць окремо, суд керується наступним.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В силу приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У розділі 6 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати послуг за цим договором відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (у розмірі не менш тої, що діяла в період, за який нараховується пеня) за кожен день прострочення платежів, за весь період такого прострочення. При цьому сторони погодили, що нарахування пені та вимоги щодо її сплати не обмежуються певним строком.

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені, суд встановив, що відповідний розрахунок позивачем здійснено арифметично правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1242,68 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин позов є цілком обґрунтованим, доведеним належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, керуючисьст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладає на відповідача.

Також, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 940,00грн.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

У судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

За таких обставин, представником відповідача не надано детального опису вартості кожного виду робіт (наданих послуг).

Виходячи із системного аналізу положень ч.8 ст.129, ч.3 ст.126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, акт прийому-передачі виконаних робіт необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано лише копію договору про надання правової допомоги, ордер та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю

Отже, з наданих позивачем доказів суд позбавлений можливості вирішити питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не надав суду належних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а тому судові витрати на професійну правничу допомогу на відповідача судом не покладаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Бердника Юрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (61099, м. Харків, вул. Рибалка, 33, кв.52, ) - основну суму заборгованості, яка складає 2800,00 грн. (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок); пеню, яка складає 1242,68 грн. (одна тисяча дев`ятсот шість гривень 08 копійок); 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець Бердник Юрій Анатолійович ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (61099, м. Харків, вул. Рибалка, 33, кв.52, ).

Повне рішення складено "26" червня 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк