СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Харків Справа № 922/388/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кулініч В.М., в порядку самопредставництва на підставі витягу з ЄДР від 12.01.2023, наказу від 02.02.2023 №15-к, посадової інструкції;

від відповідача: адвокат Утюгов Б.О., на підставі ордера серії ВІ №1131190 від 01.03.2023;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ,

на рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023, ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м. Харкові, повний текст якого складений 03.04.2023 (суддя Кухар Н.М.),

у справі № 922/388/23

за позовом: Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трастоіл", м. Харків,

про стягнення 71337,21 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулось Міністерство аграрної політики та продовольства України з позовною заявою, в якій просило стягнути з ТОВ "Трастоіл" заборгованість за договором про закупівлю товару № Т-75 від 14.12.2021 в розмірі 71337,21грн та додатково 39,50грн у розрахунку за кожен день з 28.01.2023 до моменту погашення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач навесні 2022 року припинив відпуск дизельного пального позивачу в мережі своїх АЗС у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та станом на день подання цієї позовної заяви не відновив його в порушення умов договору та приписів чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 у позові Міністерства аграрної політики та продовольства України до ТОВ "Трастоіл" про стягнення 71337,21грн відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на даний час відповідачем не виконано зобов`язання щодо передання позивачеві товару (дизельного пального) на АЗС за придбаними позивачем талонами. Водночас, суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог позивача з огляду на те, що договір про закупівлю товару № Т-75 від 14.12.2021 на даний час не припинив своєї дії, а тому позивач має право на обмін невикористаних талонів із продовженням їх дії до 31.10.2023. А відтак, станом на даний час його право як покупця за договором № Т-75 від 14.12.2021 є непорушеним.

Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду звернувся позивач, який просить скасувати повністю рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі № 922/388/23 та ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість з ТОВ "Трастоіл" на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України за умовами договору про закупівлю товару від 14.12.2021 № Т-75, в розмірі 71337,21грн та додатково 39,50грн в розрахунку за кожен день з 28.01.2023 до моменту погашення заборгованості, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Міністерство аграрної політики та продовольства України зазначає, що відповідач повідомив позивача про відсутність дизельного пального у мережі АЗС у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та про те, що станом на поточну дату відпуск дизельного палива за договором є неможливим. Інформації про припинення зазначених обставин в порушення п. 6.2 договору від відповідача не надходило. Висновок суду першої інстанції про відсутність доказів порушення прав позивача вважає необґрунтованим, оскільки невиконання відповідачем умов договору, за доводами скаржника, і є порушенням прав позивача. Наголошує, що звернення до суду є вчасним та спрямованим на захист порушених прав позивача, спричинених невиконанням зобов`язань відповідачем за умовами договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Стягнути витрати на правничу допомогу.

Відповідач зазначає, що згідно договору ТОВ "Трастоіл" своєчасно та в повному обсязі передало (поставило) товар - талони АЗС "БРСМ-НАФТА" строком дії до 31.10.2022 на дизельне пальне у обсязі, передбаченому договором. Жодних зауважень або претензій від Міністерства аграрної політики та продовольства України з моменту передачі талонів стосовно строку їх дії не надходило. Наголошує, що ТОВ "Трастоіл" про неможливість виконання умов договору чи блокування талонів на пальне не повідомляло. Відповідач вважає, що спроби позивача здійснити відпуск палива за межами строку дії талонів є спробою безпідставного набуття блага. За твердженням відповідача, позивачем не надано належних доказів та не доведено факту відпуску товару за талонами, факту поставки товару на певну суму та факту наявності заборгованості в заявленій до стягнення сумі. На думку відповідача, у нього не може існувати будь-яка грошова заборгованість перед позивачем, оскільки за природою договору поставки грошове зобов`язання виникає у покупця перед позивачем. Також відповідач зазначив, що витрати на правничу допомогу адвоката складають 50000,00грн.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.06.2023 у зв`язку з непрацездатністю судді Мартюхіної Н.О. призначено повторний автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М.

У судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду була присутня представник позивача, яка наполягала на доводах апеляційної скарги, просила суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача, який з`явився до судового засідання до приміщення суду, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, доводи скаржника вважає необґрунтованими, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як встановлено судом, 14.12.2021 між ТОВ "Трастоіл" (постачальником) та Міністерством аграрної політики та продовольства України (покупцем) укладений договір про закупівлю товару №Т-75, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцеві, а покупець приймає й оплачує дизельне паливо (за кодом CPV та ДК 021:2015:09130000-9 (Нафта і дистиляти), в подальшому іменовані товар, по бланках внутрішнього обігу (далі - талони) постачальника, в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у специфіції на товар (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Одиниця виміру товару - літр (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання накладної або акту прийому-передачі. Ризик випадкової втрати товару переходить до покупця з моменту одержання товару на АЗС по талонах.

За умовами п. 1.3 договору передача товару по цьому договору здійснюється партіями: асортимент, кількість яких зазначена в талоні.

Пунктом 2.2 договору визначено, що загальна ціна цього договору 76507,20грн, в тому числі ПДВ 12751,20грн.

Відповідно до п. 3.1 договору покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, визначеної в видатковій накладній (акті прийому-передачі) на поточний рахунок постачальника на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України протягом 3-х днів з моменту підписання видаткової накладної.

Положеннями п. 3.4 договору визначено, що передача товару здійснюється покупцю цілодобово по талонах постачальника, що є документом обов`язкової звітності і підставою для відвантаження товару з АЗС, що обслуговують талони постачальника.

За пунктом 4.1 договору постачальник приймає на себе зобов`язання по зберіганню проданого товару (вартість якого включена у раніше погоджену в п. 2.2 договору ціну) та його передачі покупцю. Постачальник зобов`язаний передати товар по талонах на момент їх подання через АЗС постачальника.

Умовами п.4.4 договору погоджено, що покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар відповідно до цін, зазначених у видатковій накладній (акті прийому-передачі) у встановлений цим договором термін (п. 3.1).

Покупець має право прийняти, а постачальник зобов`язується передавати товар по талонам на АЗС постачальника протягом 365 календарних днів з моменту передачі талонів по видатковій накладній покупцю (п. 4.5 договору).

Згідно з п. 4.6 договору в разі неотримання всього товару в строки, зазначені у п. 4.6 цього договору, покупець має право обміняти талони з продовженням дії на 12 місяців.

За умовами п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність за Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ЦК України й іншими діючими нормативно-правовими актами.

Умовами п. 5.2 договору визначено, що сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору згідно чинного законодавства України. Постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день затримки поставки товару понад терміни, встановлені п.п. 3.4, 4.3 цього договору.

У разі невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором останні мають право стягнути одна з одної збитки в повному обсязі (п. 5.3 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору при настанні обставин неможливості виконання або часткового виконання стороною зобов`язань по цьому договору, таких як: стихійних лих, пожежі, війни, відсутності на об`єкті постачальника електроенергії не з вини останнього (в т.ч. але не обмежуючись цим з вини постачальника електроенергії), блокади, масових хвилювань і безладдя, протиправних дій третіх осіб, дій та/або рішень державних органів, що привели до тимчасової неможливості поставки товару або до ушкодження майна, а також при настанні інших, що не залежать від сторін, обставин, які виникли після укладання цього договору, і сторони не в змозі їх усунути, - договірні зобов`язання відстрочуються відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини і їхні наслідки, але на термін не більш як 30 (тридцять) календарних днів.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язань по цьому договору, повинна про настання і припинення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язання, негайно (протягом 24 годин) сповістити іншу сторону.

Належним доказом наявності зазначених вище обставин і їхньої тривалості будуть служити документи, що видаються відповідно регіональними Торгово-промисловими палатами, іншими компетентними органами (п. 6.3 договору).

Згідно з п. 6.4 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення форс-мажорних обставин позбавляє сторону права на них посилатися.

Цей договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.9.1 договору).

За умовами п. 10.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Додаток №1 - "Специфікація на товар".

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

За специфікацією на товар (Додаток №1 до договору) постачальник зобов`язувався поставити дизельне пальне у кількості 2640 л, ціна за одиницю - 28,98грн з ПДВ, сума з ПДВ - 76507,20грн.

Відповідно до видаткової накладної №156 від 14.12.2021 постачальник передав ПАЛИВО ДИЗ.ДП Л-ЄВРО5-во по бланкам дозволу, кількість - 100, 2000 літрів, номери талонів 023361 - 023460; ПАЛИВО ДИЗ.ДП Л-ЄВРО5-во по бланкам дозволу, кількість - 64, 640 літрів, номери талонів 026724 - 026787.

З копій талонів на дизельне паливо вбачається, що вони дійсні до 31.10.2022.

За платіжним дорученням №377 від 15.12.2021 Міністерством аграрної політики та продовольства України здійснено перерахування коштів ТОВ "Трастоіл" у сумі 76507,20грн.

Листом TOB "Трастоіл" (вх. № 6376/09 від 22.04.2022) повідомило Мінагрополітики про відсутність дизельного пального у мережі АЗС у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та про те, що станом на поточну дату відпуск дизельного палива за договором від 14.12.2021 №Т-75 є неможливим.

За твердженням позивача, при здійсненні Мінагрополітики спроб отримати товар по талонах на АЗС постачальника, касирами АЗС в усній формі повідомлялося про заблокування талонів.

Мінагрополітики надіслано TOB "Трастоіл" претензію №21-1410-09/11248 від 18.07.2022, в якій просило сплатити пеню в розмірі, визначеному підпунктом 5.2 пункту 5 договору, починаючи з 22.05.2022 по день погашення заборгованості (з 22.05.2022 по 02.06.2022 в розмірі 189,60грн), з 03.06.2022 по день погашення заборгованості в розрахунку за один день 39,50грн; штраф, в розмірі, визначеному абзацом третім частини другої статті 231 ГК України (в сумі 4036,91грн); здійснити перерахунок за невикористаний товар (в сумі 57670,20грн).

Зазначене поштове відправлення повернуто неврученим організацією поштового зв`язку відправнику.

У зв`язку з непоставкою TOB "Трастоіл" товару Мінагрополітики, а також неповерненням грошових коштів, що були сплачені покупцем за неотриманий товар, останній звернувся з даним позовом.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстав, що викладені вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Положеннями ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на виконання умов пункту 3.1 договору від 14.12.2021 №Т-75 позивачем здійснено перерахування грошових коштів відповідачу за дизельне пальне у кількості 2640л на суму 76507,20грн згідно з платіжним дорученням від 15.12.2021.

В свою чергу, на виконання умов договору відповідачем за видатковою накладною від 14.12.2021 №156 здійснено передачу позивачу талонів на дизельне пальне, копії яких долучені до позовної заяви.

Позивач зазначає, що ТОВ "Трастоіл" не виконало у повному обсязі свого обов`язку щодо передачі товару - дизельного пального, а тому просить стягнути з відповідача 57670,20грн за 1990літрів недопоставленого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

За умовами п. 4.5 договору покупець має право прийняти, а постачальник зобов`язується передавати товар по талонам на АЗС постачальника протягом 365 календарних днів з моменту передачі талонів по видатковій накладній покупцю.

Як встановлено судом, передача талонів здійснена за видатковою накладною від 14.12.2021 №156.

Отже, встановлений п. 4.5 договору строк у 365 днів для передачі товару спливає 14.12.2022.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21.04.2022 ТОВ "Трастоіл" листом поінформувало Мінагрополітики з посиланням на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.2-7.1 про відсутність дизельного палива у мережі АЗС у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та про те, що станом на поточну дату відпуск дизельного палива за договором від 14.12.2021 №Т-75 є неможливим.

Відповідно до п. 6.1 договору при настанні обставин неможливості виконання або часткового виконання стороною зобов`язань по цьому договору, таких як: стихійних лих, пожежі, війни, відсутності на об`єкті постачальника електроенергії не з вини останнього (в т.ч. але не обмежуючись цим з вини постачальника електроенергії), блокади, масових хвилювань і безладдя, протиправних дій третіх осіб, дій та/або рішень державних органів, що привели до тимчасової неможливості поставки товару або до ушкодження майна, а також при настанні інших, що не залежать від сторін, обставин, які виникли після укладання цього договору, і сторони не в змозі їх усунути, - договірні зобов`язання відстрочуються відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини і їхні наслідки, але на термін не більш як 30 (тридцять) календарних днів.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язань по цьому договору, повинна про настання і припинення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язання, негайно (протягом 24 годин) сповістити іншу сторону.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Торгово-промисловою палатою України на офіційному веб-сайті опубліковано лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, лист, що надісланий ТОВ "Трастоіл" на електронну пошту позивача 21.04.2022, є повідомленням про настання обставин саме неможливості виконання або часткового виконання стороною зобов`язань по цьому договору відповідно до п. 6.1 договору.

Враховуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відстрочення договірних правовідносин на термін 30 календарних днів у відповідності до положень п. 6.1 у зв`язку з існуванням обставин непереборної сили.

На підставі викладеного, з урахуванням 30-денного відтермінування договірних правовідносин на термін 30 календарних днів, колегія суддів дійшла висновку, що поставка дизельного палива повинна була бути здійснена у строк до 13.01.2023 включно.

Позивач зазначає, що відповідачем недопоставлено 1990 літрів дизельного палива вартістю 57670,20грн.

В якості доказів недопоставлення ТОВ "Трастоіл" дизельного палива позивачем надано копії невикористаних талонів.

В той же час, відповідачем до суду не надано жодних доказів виконання ним покладеного на нього договором обов`язку щодо поставки позивачу дизельного палива, оплаченого за платіжним дорученням від 15.12.2022 №377. Також відповідачем не надано доказів поставки товару Мінагрополітики у іншому обсязі, ніж зазначено позивачем.

Твердження відповідача, що ним своєчасно та в повному обсязі передано (поставлено) товар - талони АЗС "БРСМ-НАФТА", судова колегія до уваги не приймає, оскільки відповідно до умов договору, зокрема, п. 1.1, товаром є дизельне паливо.

Отже, оскільки на момент оплати товару останній ще не був поставлений відповідачем, грошові кошти, сплачені позивачем, вважаються попередньою оплатою відповідно до договору про закупівлю від 14.12.2021 №Т-75.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, ч. 2 ст. 693 ЦК України не містять прив`язки до підстав непередання товару покупцю.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання ним в межах визначеного сторонами строку свого обов`язку за договором про закупівлю від 14.12.2021 №Т-75 щодо поставки дизельного палива, сума попередньої оплати за недопоставлений товар підлягає поверненню покупцю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та постановах Верховного Суду, від 21.02.2018 у справі №910/12382/17, від 03.08.2022 у справі №910/6232/21 та від 14.02.2023 у справі №910/15531/21 Верховним Судом відзначено, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Верховним Судом у постанові від 05.08.2020 у справі № 761/28179/15-ц викладено висновки, що умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Отже, саме покупець - Мінагрополітики має право обирати: чи вимагати повернення суми попередньої оплати, чи вимагати передання оплаченого товару.

При цьому, п. 4.6 договору визначено, що в разі неотримання всього товару в строки, зазначені у п. 4.6 цього договору, покупець має право обміняти талони з продовженням дії на 12 місяців.

Тобто, у позивача виникає саме право, а не обов`язок обміняти талони з продовженням їх дії.

Зазначене положення за своїм змістом є конкретизацією (згідно особливостей поставки палива за талонами) права, передбаченого ч. 2 ст. 693 ЦК України, вимагати передання оплаченого товару.

А тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права Мінагрополітики, оскільки позивач має право на обмін невикористаних талонів із продовженням їх дії, є необґрунтованим та таким, що суперечить положенням ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість вимог Мінагрополітики щодо стягнення з ТОВ "Трастоіл" вартості недопоставленого товару - дизельного палива у кількості 1990л, у сумі 57670,20грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі, визначеному п. 5.2 договору, починаючи з 22.05.2022 по день погашення заборгованості (з 22.05.2022 по 02.06.2022 в розмірі 189,60грн, з 03.06.2022 по 27.01.2023 в розмірі 9440,50грн) з 28.01.2023 по день погашення заборгованості в розрахунку за один день 39,50грн, судова колегія зазначає про таке.

За умовами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 5, 6 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Умовами п. 5.2 договору визначено, що сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору згідно чинного законодавства України. Постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день затримки поставки товару понад терміни, встановлені п.п. 3.4, 4.3 цього договору.

Відповідно до п. 3.4 договору передача товару здійснюється покупцю цілодобово по талонах постачальника, що є документом обов`язкової звітності і підставою для відвантаження товару з АЗС, що обслуговують талони постачальника.

Згідно з п. 4.3 договору у випадку технічного огляду, перерви, ремонту на АЗС постачальник має право відмовити у видачі товару на період, що буде продовжуватись до припинення обставин, що перешкоджають видачі товару, але не більш ніж на 2 (два) робочі дні або запропонувати отримати товар на іншій АЗС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховує пеню за період з 22.05.2022 по 27.01.2023. Тобто, позивач відраховує строк порушення зобов`язання через 30 днів з дати отримання листа від ТОВ "Трастоіл" про відсутність палива на АЗС.

В обґрунтування застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені Мінагрополітики посилається на те, що відповідачем в порушення умов п. 6.2 договору не повідомлено покупця про припинення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язання за договором, а також на те, що при здійсненні Мінагрополітики спроб отримати товар по талонах на АЗС постачальника, касирами АЗС в усній формі повідомляється про заблокування талонів.

Суд погоджується з доводами скаржника, що в порушення п. 6.2 договору відповідач не повідомив позивача про припинення обставин, що перешкоджали виконанню зобов`язання.

Разом з тим, враховуючи, що пунктом 6.1 договору відстрочення зобов`язання у зв`язку із форс-мажорними обставинами обмежено 30-денним строком, позивач не був позбавлений можливості звернутися до відповідача для отримання дизельного палива після закінчення встановленого договором 30-денного строку до спливу строку поставки, встановленого договором, не чекаючи відповідного повідомлення відповідача.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до ТОВ "Трастоіл" з вимогою щодо передачі товару, також доказів отримання відмови у видачі палива.

Посилання позивача на претензію №21-1410-09/11248 від 18.07.2022 судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки згідно з ч. 6 ст. 222 ГК України претензія розглядається в місячний строк з дня її одержання, якщо інший строк не встановлено цим Кодексом або іншими законодавчими актами. Проте, матеріали справи не містять доказів вручення претензії відповідачу. Крім того, станом на дату звернення з претензією строк дії договірних зобов`язань щодо поставки товару відповідачем за договором про закупівлю від 14.12.2021 № Т-75 не сплинув, а тому заявлення вимоги про повернення попередньої оплати до закінчення терміну поставки суперечить положенням цивільного законодавства, які не допускають односторонньої відмови від зобов`язання.

Частиною 10 ст. 238 ГПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Проте, вимога позивача про здійснення нарахування пені з 28.01.2023 по день погашення заборгованості в розрахунку за кожен день у розмірі 39,50грн не відповідає положенням ч. 10 ст. 238 ГПК України, а також не містять жодних обґрунтувань, на підставі якої правової норми здійснюється таке нарахування, яким чином визначено розмір пені за кожен день (39,50грн), на підставі яких положень закону позивач просить здійснити нарахування по день погашення заборгованості, враховуючи, що законодавством період нарахування пені обмежений шістьма місяцями (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Враховуючи зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 4036,91грн, що визначений абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, судова колегія вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Разом з тим, як встановлено судом, за умовами договору про закупівлю від 14.12.2021 №Т-75, з урахуванням відтермінування договірних правовідносин на термін 30 календарних днів, поставка дизельного палива повинна була бути здійснена у строк до 13.01.2023 включно.

Отже, прострочення виконання зобов`язання відповідачем щодо поставки товару почалося з 14.01.2023.

З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою Мінагрополітики звернулося 30.01.2023.

Тобто, на момент звернення Мінагрополітики з даним позовом порушення строків поставки складало 17 календарних днів.

А тому, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ "Трастоіл" штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 підлягає скасуванню у частині відмови у стягненні з ТОВ "Трастоіл" заборгованості за договором про закупівлю товару від 14.12.2021 №Т-75 в розмірі 57670,20грн основного боргу з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю товару № Т-75 від 14.12.2021 в розмірі 71337,21 грн та додатково 39,50грн в розрахунку за кожен день з 28.01.2023 до моменту погашення заборгованості сплаті підлягав судовий збір на підставі пп.1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у розмірі 2684,00грн (у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату звернення з позовом - 30.01.2023).

Разом з тим, відповідно до платіжного доручення від 23.09.2022 №334 Мінагрополітики за даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2481,00грн, тобто меншому розмірі ніж встановлено чинним законодавством.

Враховуючи зазначене, сума недоплаченого судового збору у розмірі 203,00грн підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 скасувати в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трастоіл" заборгованості за договором про закупівлю товару від 14.12.2021 №Т-75 в розмірі 57670,20грн основного боргу та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

3.Резолютивну частину рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трастоіл" (вул. Космічна, буд. 21, 6 поверх, приміщення 21, м. Харків, 61165; ) на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул. Хрещатик, буд. 24, м. Київ, 01001; ) 57670,20грн основного боргу за договором про закупівлю товару від 14.12.2021 №Т-75, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2169,79грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул. Хрещатик, буд. 24, м. Київ, 01001; ) на користь Державного бюджету України 203,00грн судового збору за звернення з позовною заявою.".

4.В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 у справі №922/388/23 залишити без змін.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трастоіл" (вул. Космічна, буд. 21, 6 поверх, приміщення 21, м. Харків, 61165; ) на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул. Хрещатик, буд. 24, м. Київ, 01001; ) судові витрати зі сплати судового збору за апеляційною скаргою у розмірі 2603,75грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 22.06.2023.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза