ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа№ 910/7116/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Корсака В.А.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Самофал В.І.

від відповідача: Онищенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 (повне судове рішення складене 29.11.2022)

у справі № 910/7116/22 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 7 086 706, 18 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" (далі - ТОВ "Смілаенергопромтранс"; позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець"; відповідач) про стягнення 7 086 706, 18 грн., з яких: 5 433 456, 27 грн - інфляційні втрати; 1 653 249, 91 грн - три проценти річних (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята та розглянута судом).

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 17 серпня 2010 року № 6323/02 у редакції додаткової угоди від 30.06.2019, в частині своєчасної оплати відпущеної йому протягом березня-липня 2020 року 14873880 кВт електричної енергії у розмірі 62650576,09 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/7116/22 позов задоволено та стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "Смілаенергопромтранс" 5 433 456, 27 грн збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1 653 249, 91 грн 3 % річних з простроченої суми, 106 368, 53 грн витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що факт прострочення відповідачем оплати електричної енергії у березні та квітні 2020 року за договором № 6323/02 підтверджуються як наданими позивачем письмовими доказами, так і рішеннями господарського суду міста Києва за участю сторін даної справи від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/7972/20, від 25 лютого 2021 року у справі № 910/16088/20, які набрали законної сили.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/7116, ДП "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою та просить скасувати згадане рішення господарського суду міста Києва як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права (ст.ст. 174, 193, 196, 233 ГК України, ст.ст. 525, 526, 551, 625 ЦК України, ст.ст. 33, 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 19, 92, 129, 129-1 Конституції України», ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та процесуального права (ст.ст. 2,7,13,73,74,86,202,236, пар. 2-4 Глави 6 Розгляду справи по суті ГПК України), та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виходячи з умов укладеного договору та Порядку купівлі-продажу гарантованим покупцем електричної енергії у продавців за «зеленим» тарифом, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 № 641 обов`язок Гарантованого покупця з оплати 100 % вартості відпущеної продавцям за «зеленим тарифом» електричної енергії відносно кожного попереднього розрахункового періоду виникає лише з другого робочого дня після настання однієї із обставин: отримання Гарантованим покупцем підписаного акту купівлі-продажу електроенергії, затвердження Регулятором розміру вартості послуги, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому періоді. Також, скаржник зазначає, що регулювання зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим тарифом» не вичерпується умовами договору. При цьому на НЕК "Укренерго" покладено обов`язок по забезпеченню надходження грошових коштів гарантованому покупцеві для оплати останнім електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом у повному обсязі, тоді як відповідач повинен провести розрахунки з такими продавцями, з урахуванням сплачених НЕК "Укренерго" грошових коштів для забезпечення гарантованому покупцеві здійснення вказаної оплати, адже НЕК "Укренерго" є таким же учасником спірних відносин, як і гарантований покупець. Окрім того, скаржник зазначає, що місцевим судом безпідставно не застосовано в даному випадку норми ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Позиції інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу - без змін, зазначаючи при цьому, що за оскаржуваним відповідачем рішенням з відповідача стягнуто лише компенсаційні відшкодування у зв`язку із тривалим невиконанням грошових зобов`язань, в той же час, факт несвоєчасної оплати за електроенергію та періоди прострочення були встановлені в рішеннях господарського суду міста Києва за участю сторін даної справи від 28 жовтня 2020 у справі №910/7972/20, від 25 лютого 2021 у справі № 910/16088/20, які набрали законної сили.

Розгляд клопотань учасників справи

ДП "Гарантований покупець" заявлені клопотання про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України, Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (НЕК "УКРЕНЕРГО") та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У судовому засіданні представник ДП "Гарантований покупець" їх підтримав і просив задовольнити. Представник ТОВ "Смілаенергопромтранс" заперечив проти задоволення вказаних клопотань.

Обґрунтовуючи підстави необхідності залучення до участі у справі в якості третьої особи Кабінету Міністрів України, відповідач зазначив, що останній є органом управління відповідача, а прийняття рішення у даній справі безпосередньо вплине на його права та обов`язки як органу управління та вищого органу виконавчої влади, який зобов`язаний вживати дії щодо врегулювання ситуації щодо фінансування ДП "Гарантований покупець" з метою своєчасних розрахунків з виробниками електричної енергії.

В обґрунтування необхідності залучення до участі у справі НКРЕКП відповідач вказав, що на останнього покладено обов`язок створення таких умов виконання спеціальних обов`язків ринку, що забезпечують покриття економічно обґрунтованих витрат зазначених суб`єктів та відповідно повну та своєчасну оплату електричної енергії виробникам електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі і позивачу, крім того, відповідно до закону НКРЕКП зобов`язано здійснювати моніторинг зобов`язань, що є змістом укладеного між позивачем та відповідачем договору, а тому, на думку відповідача, НКРЕКП має бути залучене до участі у даній справі.

Клопотання про залучення до участі у справі НЕК "УКРЕНЕРГО" як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, мотивоване тим, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки вказаного товариства. Обґрунтовуючи це клопотання заявник зазначає, що спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що зводяться до оплати виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом, в т.ч. позивачу, покладені законодавством, як на відповідача, так і на НЕК "УКРЕНЕРГО". Тобто, на НЕК "УКРЕНЕРГО" покладено обов`язок забезпечити надходження відповідачу грошових коштів в обсязі, необхідному для здійснення повної оплати електричної енергії продавцям за "зеленим" тарифом, в тому числі за рахунок коштів, що є складовою тарифу на його передачу, тоді як відповідач повинен провести розрахунки з такими продавцями, з урахуванням сплачених НЕК "УКРЕНЕРГО" грошових коштів забезпечення відповідачу вказаної оплати. Внаслідок задоволення судом вимог про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за прострочення оплати електричної енергії позивачу, що є збитками в розумінні 225 ГК України, відповідач має право на стягнення таких збитків з НЕК "УКРЕНЕРГО". Отже, предметом цього судового розгляду є правовідносини, що стосуються прав та обов`язків НЕК «Укренерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 50 ГПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч. 4 ст. 50 ГПК України).

Колегія суддів наголошує, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. При цьому зазначення на якій стороні (позивача чи відповідача) може вступити у справу третя особа залежить від того, з якою зі сторін у неї існує правовий зв`язок.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не містить висновків про права та обов`язки осіб, які заявлені до залучення відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, а також розглянувши викладені у вказаних клопотаннях доводи, колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено належного обґрунтування того, яким чином рішення у даній справі, яке стосується питання нарахування санкцій за неналежне виконання умов укладеного між сторонами у даній справі договору, може вплинути на права та обов`язки Кабінету Міністрів України, НЕК "УКРЕНЕРГО" та НКРЕКП, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення клопотань про залучення таких осіб до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Щодо клопотання ДП "Гарантований покупець" про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат до 1 %, мотивованого фінансовими труднощами, зумовленими збройною агресією рф проти України та недоотриманням коштів від НЕК "УКРЕНЕРГО".

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 в справі № 902/417/18.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Зменшення розміру заявлених до стягнення трьох процентів річних є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення.

Питання щодо зменшення розміру санкцій суд вирішує відповідно до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд апеляційної інстанції вважає, що заявник не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення, крім того, наявність чи відсутність збитків, обставини відсутності умислу відповідача щодо невиконання зобов`язання у погоджений строк, а також подальша сплата заборгованості не можуть слугувати підставою для зменшення нарахувань трьох процентів річних, оскільки вимога щодо їх сплати є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець" у справі №910/7116/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7116/22 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 до надходження матеріалів із суду першої інстанції.

У зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В. за розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/360/23 від 20.01.2023 був призначений та проведений повторний автоматизований розподіл судової справи №910/7116/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2023 для розгляду справи визначений склад колегії суддів: Ходаківська І. П. - головуючий (суддя-доповідач), судді: Корсак. В.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання ДП "Гарантований покупець" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/7116/22; апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/7116/22 та призначено її до розгляду в засіданні суду на 31.05.2023.

Представник ДП "Гарантований покупець" у судовому засіданні 31.05.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник ТОВ "Смілаенергопромтранс" у судовому засіданні 31.05.2023 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржене судове рішення - залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору від 17.08.2010 № 6323/02, укладеного між ДП "Енергоринок" та позивачем, останній взяв на себе зобов`язання продавати, а ДП "Енергоринок" - купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно з укладеною між сторонами зазначеного договору та відповідачем додатковою угодою від 30.06.2019 №197/01 у договорі від 17.08.2010 № 6323/02 слова "Державне підприємство "Енергоринок" замінено на "Державне підприємство "Гарантований покупець".

Пунктом 1.1 додаткової угоди встановлено, що виробник за "зеленим" тарифом зобов`язався продавати, а відповідач купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у т.ч. Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26 квітня 2019 (далі - Порядок).

Окрім того, між сторонами спору було укладено додаткову угоду № 197/01 до договору, п.п. 3.1., 3.3. якої визначено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку.

Додатковою угодою від 5 травня 2020 року № 1350/01/20 до договору № 6323/02 від 17 серпня 2010 сторони змінили вищевказаний договір, виклавши його в новій редакції.

На виконання зазначеного договору позивачем продано відповідачу у березні-липні 2020 року 14873880 кВт електричної енергії за "зеленим" тарифом вартістю 62650576,09 грн, яка була оплачена останнім з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії за березень-липень 2020 року, платіжними дорученнями № 19672 від 16 березня 2020 року, № 20920 від 25 березня 2020 року, № 30785 від 12 червня 2020 року, № 32134 від 18 червня 2020 року, № 34138 від 25 червня 2020 року, № 34801 від 30 червня 2020 року, № 37110 від 15 липня 2020 року, № 37793 від 23 липня 2020 року, № 39419 від 30 липня 2020 року, № 39847 від 31 липня 2020 року, № 40479 від 31 липня 2020 року, № 116239 від 14 квітня 2021 року, № 24099 від 15 квітня 2020 року, № 25378 від 24 квітня 2020 року, № 116240 від 14 квітня 2021 року, №№118940, 120156 від 29 квітня 2021 року, № 126939 від 22 червня 2021 року, № 131714 від 21 липня 2021 року, № 135870 від 27 липня 2021 року, № 140785 від 6 серпня 2021 року, № 148784 від 28 серпня 2021 року, № 29170 від 15 травня 2020 року, № 29883 від 25 травня 2020 року, № 140786 від 6 серпня 2021 року, № 148785 від 28 серпня 2021 року, № 153946 від 1 вересня 2021 року, № 31503 від 16 червня 2020 року, № 32801 від 25 червня 2020 року, № 140787 від 6 серпня 2021 року, № 153947 від 1 вересня 2021 року, № 163260 від 5 жовтня 2021 року, № 36403 від 15 липня 2020 року, № 38645 від 24 липня 2020 року, № 140788 від 6 серпня 2021 року, № 163261 від 5 жовтня 2021 року, № 175639 від 5 листопада 2021 року, № 179124 від 12 листопада 2021 року.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати електроенергії, поставленої у березні та квітні 2020 року за договором № 6323/02 від 17 серпня 2010 позивач звертався до господарського суду міста Києва з позовами про стягнення 3 % річних за період 5-31 травня 2020 року та за період 30 травня-20 жовтня 2020 року, які були задоволені рішеннями господарського суду міста Києва за участю сторін даної справи від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/7972/20 та від 25 лютого 2021 у справі № 910/16088/20, які набрали законної сили.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач з посиланням на норми статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення за період з червня 2020 року по жовтень 2021 року та три проценти річних з простроченої суми за період прострочення з 1 червня 2020 року по 14 листопада 2021 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною першою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Приписами частини шостої статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 30, п. 8 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги. Гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з п.п.3.2, 3.3 додаткової угоди розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.12.2019 №2802 до Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (нова назва - Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії) внесені зміни, які набрали чинності з 28.12.2019.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку у новій редакції до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Згідно з пунктом 10.4 Порядку у новій редакції після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Постановами НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" протягом березня-квітня 2020 року, зокрема, 29.04.2020 №902 затверджено розмір вартості послуги у березні 2020 року; постановою від 27.05.2020 №995 затверджено розмір вартості послуги у квітні 2020 року.

На виконання зазначеного договору позивачем продано відповідачу у березні-липні 2020 року 14873880 кВт електричної енергії за "зеленим" тарифом вартістю 62650576,09 грн, яка була оплачена останнім з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії за березень-липень 2020 року.

До того ж, як вірно враховано місцевим господарським судом, обставини в частині постачання у березні та квітні 2020 року електричної енергії та її розрахунку за договором № 6323/02 від 17 серпня 2010 року підтверджуються також рішеннями господарського суду міста Києва за участю сторін даної справи від 28.10.2020 у справі № 910/7972/20, від 25.02.2021 у справі № 910/16088/20, які набрали законної сили, і в силу вимог ст. 75 ГПК України не потребують повторного доказування.

При цьому апеляційний господарський суд зважає на те, що укладений сторонами договір не пов`язує можливість ДП "Гарантований покупець" не здійснювати оплату за продану позивачем електричну енергію у разі неналежного виконання НЕК «Укренерго» обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів на рахунок відповідача в якості розрахунків за передану останнім електроенергію.

До того ж, НЕК «Укренерго» не є стороною укладеного між сторонами спору договору.

За таких обставин та з огляду також на підписані без зауважень акти купівлі-продажу електроенергії, місцевим господарським судом правомірно визначено, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати придбаної у позивача електроенергії протягом березня-липня 2020 року.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Так, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору.

За таких обставин судом правомірно визначено обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за періоди, які не охоплюються судовими рішеннями у справах № 910/7972/20 та № 910/16088/20 у заявленому до стягнення розмірі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Водночас Велика Палата у справі № 902/417/18 виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Отже, Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.

У справі № 910/7116/22 позивачем заявлено до стягнення 3 % річних, а відтак, у даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 233 ГК України та 551 ЦК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/7116/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано - 08.06.2023 (у зв`язку з тривалими повітряними тривогами).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

В.А. Корсак