ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023р. Справа № 904/2475/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг», м. Дніпро

До: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альянс», м. Дніпро

Про: стягнення 171 214, 06 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: Хоменко С.О. (адвокат);

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Компанія Янг» (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Альянс» (відповідач) про стягнення 171 214, 06 грн. (в т.ч. 154531,20 грн. основна заборгованість; 673,00 грн. - 3% річних, 4790,47 грн. - інфляційні збитки, 11 214,06 грн. пеня) за договором страхування №23.0023678.03 від 18.12.20 р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 05.09.22р. було відкрито провадження у справі №904/2475/22, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою суду від 26.12.22р. здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/2475/22 за правилами загального позовного провадження; справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

ПрАТ «Страхова компанія «Альянс» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку копії ухвал суду на електронну адресу відповідача, зазначену у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «Компанія Янг» є власником автомобіля марки DАF ХF95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 18.11.2015р. Вказаний транспортний засіб застрахований за договором страхування наземного транспорту, а також добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 23.0023678.03 від 18.12.2020, який укладений між ТОВ «Компанія Янг» та ПрАТ «Страхова компанія «Альянс».

24 грудня 2021 року о 22год.00хв. на а/д Н-08 за участю застрахованого автомобіля відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого йому було завдано значних механічних пошкоджень.

На підставі вищезазначеного договору страхування представник ТОВ «Компанія Янг» звернувся до ПрАТ «СК «Альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування.

За результатом огляду автомобіля представником ПрАТ «СК «Альянс» визначено суму страхової виплати, яка становить 154 531,20 грн. шляхом здійснення наступних підрахунків: 327 492,80 (ціна авто на момент ДТП) - 33 000 (франшиза) 139 961,60 (вартість залишків) = 154 531,20 грн. (сума страхової виплати). Однак, як зазначає позивач, на звернення ТОВ «Компанія Янг» про виплату страхового відшкодування, отримано відповідь № 95/15093 від 10.06.2022, якою ПрАТ «СК «Альянс» відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що даний випадок не є страховим, оскільки водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки DАF ХF95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , допущено порушення вимог ПДР.

Дійсно, вина водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.22 р. у справі № 172/25/22 .

Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування. застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно зі ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.17 ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розмір) прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як зазначає позивач, ТОВ «Компанія Янг» звернулось до страхувальника з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 154 531,20 грн. Однак, страхувальником 10.06.22 р. відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що даний випадок не є страховим, оскільки водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки DАF ХF95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , допущено порушення вимог ПДР; з посиланням на п.17.9.4 договору № 23.0023678.03 від 18.12.2020.

Згідно зі змістом п.17.9.4 договору, якщо страхувальник не виконав зобов`язань, передбачених умовами цього договору, і це сприяло або могло сприяти настанню страхового випадку і збільшенню розрахованого розміру заподіяного збитку страховик має право відмовити у страховій виплаті за таким випадком, згідно з цим договором страхування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що згідно з умовами договору добровільного страхування № 23.0023678.03 від 18.12.20р. застосовується програма страхування - «Плати менше». Однією з умов страхування за вказаною програмою є те, що у випадку, якщо в ДТП винен водій застрахованого ТЗ франшиза за ризиком «Збиток внаслідок ДТП» складає 1,0 % від страхової суми. Так, виплата страхування за даною програмою здійснюється і у випадку наявності вини у діях водія застрахованого транспортного засобу.

Також, п. 8.3.1. пункту 8.3. розділу 8 договору страхування визначено, що «Збиток -ДТП» може бути застрахований за однією з наступних умов, зокрема: «Збиток - ДТП» («з вини водія застрахованого ТЗ») - пошкодження або знищення транспортного засобу чи його частин та/чи застрахованого додаткового обладнання внаслідок ДТП, якщо винуватим у скоєнні ДТП є водій транспортного засобу, застрахованого за договором страхування. Факт провини водія повинен бути підтверджений документами компетентних

органів. (п. 8.3.1.3 договору).

Пунктом 8.5 договору страхування визначено, що страхове відшкодування сплачується незалежно від порушення правил дорожнього руху страхувальником, експлуатантом або уповноваженим представником під час керування застрахованим ТЗ.

Таким чином, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водієм ОСОБА_1 завдано пошкоджень транспортному засобу марки DАF ХF95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування у межах страхової суми (ліміту відповідальності) .

Відповідно до статті 988, 990 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк та відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника.

Закон України «Про страхування» та норми Цивільного кодексу України пов`язують виплату страхового відшкодування з настанням страхового випадку. Саме настання страхового випадку є підставою для виплати страхового відшкодування, а також відсутності підстав для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, передбачених пунктом 17.9.4 договору.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до п. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 11.06.22р. по 03.08.22р. у розмірі 11 219,39грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового Зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 11.06.22 по 03.08.22 у розмірі 673,00грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 790,47грн.

Судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунків пеня, 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунки здійснені арифметично правильно. Відповідачем жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві , не надано. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України , позовні вимоги підлягають задоволенню.

У складі судових витрат позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00грн.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В обґрунтування суми понесення витрат на правову допомог, позивачем подано до матеріалів справи договір №25 про надання правничої допомоги від 01.07.22, протокол погодження гонорару від 01.07.22, платіжне доручення №2739 від 06.07.22 на суму 5 000,00грн., свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №544 від 24.11.2010 видане Хоменко С.О., ордер серії АМ №1027388.

Представлені суду докази в підтвердження надання позивачу правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат в заявленому розмірі (20 000,00 грн.).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зважаючи на ту обставину, що ухвалою суду від 22.08.22 р. позовна заява була залишена без руху внаслідок її недоліків ( допущених представником позивача ) , а в подальшому ухвалою суду від 26.12.22 р. ( у зв`язку із ненаданням позивачем всіх доказів , необхідних для встановлення фактичних обставин справи ) здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження ; враховуючи незначну юридичну складність правовідносин, що є предметом даного спору, а також обсяг наданих адвокатом послуг, зважаючи на участь представника відповідача лише в одному судовому засіданні в режимі відео конференції , суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на оплату послуг правничої допомоги до 10 000,00грн. (співрозмірно витраченого адвокатом часу та якості наданих правничих послуг).

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альянс» (49044 м. Дніпро, вул. Катеринославська, 2, оф. 603, ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг» (49054, м. Дніпро, вул. Симона Петлюри, 42, ): 154 531,20 грн. заборгованості, 11 214,06 грн. пені, 673,00 грн. - 3% річних, 4790,47 грн. - інфляційних втрат; 2 568,21грн. витрат на сплату судового збору та 10 000,00 грн. - витрат на оплату послуг правничої допомоги .

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 27.06.2023р.

Суддя Васильєв О.Ю.