ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.06.2023 Справа № 914/1936/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я. за участю секретаря судових засідань Бернацької Л. В. розглянув у відкритому судовому засіданні

заяву: Приватного підприємства «Західний Буг» (надалі Заявник або ПП «Західний Буг»),
про:забезпечення позову у справі,
за позовом: Приватного підприємства «Західний Буг»,
до відповідача:Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області (далі Рада),
про:визнання недійсним та скасування рішення, визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною.
У судовому засіданні взяли участь представники:
заявника:Тиховський М. О.,
відповідача:Кушнерик Р. М.
I. Процедури.

1. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов ПП «Західний Буг» до Ради про визнання недійсним та скасування рішення, визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною. Разом з позовом Заявник подав заяву про забезпечення позову (далі Заява).

2. Ухвалою від 23.06.2023 суд призначив розгляд Заяви у судовому засіданні 26.06.2023.

II. аргументи сторін.

Позиція заявника.

3. З червня 2016 року Заявник орендує земельну ділянку сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів. Станом на сьогодні ця земля засіяна кукурудзою.

4. Оскільки строк дії договору оренди закінчувався, Заявник звернувся до власника землі з листом про продовження договору оренди з проектом відповідної додаткової угоди, як цього вимагало законодавство.

5. Власник землі надіслав Заявнику лист про відмову у продовженні договору оренди з вимогою повернути земельну ділянку. У випадку неповернення земельної ділянки Рада мала намір звернутися до правоохоронних органів. Заявник вважає, що відмова власника землі продовжити договір оренди є необґрунтованою та суперечить вимогам законодавства.

6. Заявник оскаржив рішення власника землі про відмову в продовженні договору оренди землі та в судовому порядку намагається визнати договір укладеним на новий строк.

7. ПП «Західний Буг» вважає, що власник землі до вирішення справи у суді може вчиняти незаконні дії щодо припинення дії договору оренди землі та самостійно зібрати урожай кукурудзи. Крім того, Рада може в будь-який час вчинити дії з поділу земельної ділянки, зміни її цільового призначення, що суттєво утруднить захист прав та інтересів Приватного підприємства «Західний Буг».

8. Заявник пропонує такі заходи забезпечення позову:

8.1. Заборонити власнику вживати дії щодо земельної ділянки, а саме приймати рішення про припинення права оренди та її передачі в оренду, користування чи власність третім особам.

8.2. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації, припинення, зміни права, іншого речового права щодо спірної земельної ділянки.

Позиція зацікавлених осіб.

9. Рада повністю заперечила вимоги за заявою. Вказала, що Заявник не обґрунтував наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову.

10. Рада не планує вчиняти дій ні зі збору урожаю, ні з поділу земельної ділянки чи зміни її цільового призначення. Твердження Заявника ґрунтуються винятково на припущеннях.

III. Мотивувальна частина ухвали.

Фактичні обставини.

11. ГУ Держгеокадастру у ЛО та ПП «Західний Буг» 09.06.2016 уклали договір оренди землі сільськогосподарського призначення (60,9933 га рілля, кадастровий номер :10:000:0113) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі Земельна ділянка). Земельна ділянка на час укладення договору перебувала у державній власності, оскільки знаходилася за межами населених пунктів. Договір укладено на 7 років.

12. Власник землі передав її ПП «Західний Буг» за актом прийому-передачі земельної ділянки від 09.06.2016. ПП «Західний Буг» зареєстрував право оренди 15.06.2016.

13. Згідно зі звітом ПП «Західний Буг» Державній службі статистики України про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2023 року, ПП «Західний Буг» посіяв такі сільськогосподарські культури на землі площею 10 022,40 га:

13.1. 2284,30 га пшениця озима.

13.2. 1125,90 га кукурудза.

13.3. 3282 га соя.

13.4. 1026,10 га ріпак озимий.

13.5. 749,80 га соняшник.

13.6. 1553,50 га буряк цукровий фабричний.

14. Згідно з довідкою ПП «Західний Буг» від 09.06.2023 на Земельній ділянці знаходяться посіви (здійснюється вирощування) кукурудзи урожаю 2023 року. Площа посівів 60,9933 га включена у державну статистичну звітність. В судовому засіданні 26.06.23 представник Ради підтвердив наявність посівів кукурудзи на орендованій земельній ділянці.

15. Земельну ділянку згодом передали у комунальну власність Підберізцівської сільської ради, про що 25.11.2020 внесено реєстраційний запис.

16. ПП «Західний Буг» 28.04.2023 надіслало Раді лист з проханням продовжити договір оренди на новий строк з проектом додаткової угоди.

17. Рада 15.05.2023 прийняла рішення № 54-14-2023, яким відмовила ПП «Західний Буг» у поновлені договору оренди Земельної ділянки, на сільського голову покладено обов`язок забезпечити повернення Земельної ділянки. У випадку її неповернення вирішено звернутися до правоохоронних органів.

18. Рада надіслала ПП «Західний Буг» лист від 29.05.2023 про відмову продовжити договір оренди. У листі також зазначила про необхідність її повернути 15.06.2023 о 17:30 год, для чого в цей час орендарю слід прибути за місцем знаходження Земельної ділянки. У випадку неможливості прибути в цей час, зазначено про необхідність завчасно повідомити про це. Також вказано, що у випадку неповернення Земельної ділянки у передбачений строк Рада звертатиметься до правоохоронних органів.

Загальні засади забезпечення позову.

19. Правове регулювання порядку вжиття заходів забезпечення позову міститься у главі 10 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. При чому процесуальний закон визначає, що забезпечення позову допускається у випадку, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

20. Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен з`ясувати предмет позову та у зв`язку з цим оцінити, наскільки запропоновані заходи забезпечення позову пов`язані з предметом позову.

21. Частинами 1 та 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, серед іншого: забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору… (пункт 4). Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

22. Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд повинен оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу між інтересами сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

23. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Щодо заходів, зазначених у пункті 8.1 цієї ухвали.

24. Відповідно до статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

25. Частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності … передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

26. Статтею 134 Земельного кодексу України передбачено перелік випадків, коли земельні ділянки державної чи комунальної власності не підлягають передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).

27. Отже, за загальним правилом земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення може бути передана в оренду шляхом проведення земельних торгів.

28. Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 135 Земельного кодексу України порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються продаж земельних ділянок державної та комунальної власності, передача їх у користування за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Частиною 2 статті 135 Земельного кодексу України врегульовано, що земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів (далі - цінова пропозиція).

29. Підготовка до проведення та порядок проведення земельних торгів регламентовані статтею 137 Земельного кодексу України, з якої вбачається, що така процедура є тривалою та на початковому етапі передбачає публікацію в електронній торговій системі оголошення про проведення земельних торгів.

30. В матеріалах справи відсутні докази того, що Рада розпочала процедуру підготовки до земельних торгів з метою надання Земельної ділянки в оренду іншій особі. Матеріали справи не містять жодних даних про намір Ради поділити Земельну ділянку чи змінити її цільове призначення. Наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування запропонованих заявником видів забезпечення позову не підтверджена жодними доказами. Застосування заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися припущеннях.

31. У частині заборони передавати Земельну ділянку у власність такий захід є безпідставним. Адже зміна власника земельної ділянки не стосується правовідносин оренди цієї земельної ділянки. Відповідно до частини 1 статті 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

32. В частині заборони Раді приймати рішення про припинення права оренди Заявника, то суд відзначає, що для припинення права оренди внаслідок спливу строку дії договору прийняття спеціального рішення не потрібно.

Щодо заходів, зазначених у пункті 8.2 цієї ухвали.

33. Згідно з приписами статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Статтею 19 Закону України «Про оренду землі» встановлено право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

34. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав.

35. Законодавець передбачив випадки продовження договорів оренди нерухомого майна в судовому порядку в абзаці 2 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: у разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, …, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, …, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав … проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, …, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

36. Таким чином, незалежно від того буде зареєстровано припинення права оренди чи не буде, закон передбачає механізм реєстрації такого права на підставі судового рішення. У випадку задоволення позовних вимог Заявнику не потрібно буде ініціювати нове судове провадження для продовження орендних правовідносин.

37. Абзацом 7 частини 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява про державну реєстрацію припинення речового права на земельну ділянку, похідного від права власності, незалежно від наявності чи відсутності відомостей про поновлення договору може бути подана в будь-який час до припинення такого права.

38. Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких реєстраційних дій органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державними реєстраторами) щодо Земельної ділянки без зазначення конкретних дій, що стосуються предмету спору, прямо заборонено положеннями пункту 4 частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

39. Посилання Заявника на те, що Рада планує звернутися до правоохоронних органів, не має значення для забезпечення позову.

40. Зважаючи на вказане, у задоволенні Заяви необхідно відмовити.

Зважаючи на вказане, керуючись статтями 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову повністю.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено і підписано 27.06.2023.

Суддя Рим Т.Я.