УХВАЛА

про повернення заяви

м. Київ

27.06.2023Справа № 910/13243/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали

за заявою стягувача - Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина"

про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2021 року

у справі № 910/13243/21

за позовом Виконуючого обов`язки заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури (56500, м. Вознесенськ, пров. Костенка, 2) в інтересах держави в особі

1. Фонду державного майна України (01133, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГЕНЕРАЛА АЛМАЗОВА, будинок 18/9)

2. Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина" (57047, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, село Варюшине, ВУЛИЦЯ ТОПОЛИНА, будинок 30)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ролінс" (03055, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІКТОРА ЯРМОЛИ, будинок 4, офіс 90)

про стягнення коштів за договором підряду у розмірі 636502,77 грн

без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ :

Виконуючий обов`язки заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - позивач-1) та Державного підприємства " Радгосп "Виноградна Долина" (далі - позивач - 2) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ролінс" (далі - відповідач) про стягнення коштів за договором підряду у розмірі 636502,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем зобов`язань за Договором №10 щодо виконання робіт по збиранню врожаю озимих культур (озима пшениця) від 06.06.2019, зокрема, шляхом не виконання відповідних роботи у строк та не повернення сплачених на виконання договору коштів позивачу 2, що призвело до погіршення майнового стану Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина" і стало підставою звернення виконуючого обов`язки заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Державного підприємства " Радгосп "Виноградна Долина" з вимогою про стягнення суми заборгованості у розмірі 636502,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання по розгляду справи по суті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2021 року у справі № 910/13243/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ролінс" (03055, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІКТОРА ЯРМОЛИ, будинок 4, офіс 90, ) на користь Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина" (57047, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, село Варюшине, ВУЛИЦЯ ТОПОЛИНА, будинок 30, ) 636 502 (шістсот тридцять шість тисяч п`ятсот дві) грн. 77 коп.; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ролінс" (03055, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІКТОРА ЯРМОЛИ, будинок 4, офіс 90,) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Спаська, будинок 28; ) 9 547 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

На примусове виконання рішення у даній справі судом 21.02.2022 року видано відповідні накази, зокрема, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ролінс" (03055, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІКТОРА ЯРМОЛИ, будинок 4, офіс 90, ) на користь Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина" (57047, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, село Варюшине, ВУЛИЦЯ ТОПОЛИНА, будинок 30, ) 636 502 (шістсот тридцять шість тисяч п`ятсот дві) грн. 77 коп.; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ролінс" (03055, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІКТОРА ЯРМОЛИ, будинок 4, офіс 90,) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Спаська, будинок 28; ) 9 547 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору, який 22.02.2022 року направлено на адресу стягувача - ДП "Радгосп" Виноградна Долина".

Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 932 наказ суду від 21.02.2023 року вручено ДП "Радгосп" Виноградна Долина" 06.04.2022 року.

Поряд із цим стягувачем - Державним підприємством "Радгосп" Виноградна Долина" через канцелярію суду 05.06.2023 року подано заяву № 10/05-18 від 15.05.2022 року про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2021 року у справі № 910/13243/21, у зв`язку з втратою виконавчого документа.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з відпусткою судді Демидова В.О. заяву передано на розгляд судді Селівону А.М.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 року виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк з дня надходження заяви.

За приписами частини 3 статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань, а саме згідно ч. 1 ст. 170 будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Також згідно п. 17.3 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 року № 270 (далі - Постанова) розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення іншим учасникам справи засобами поштового зв`язку заяви про видачу дубліката наказу та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Проте, як встановлено судом, заявником жодних доказів на підтвердження направлення заяви № 10/05-18 від 15.05.2022 року про видачу дубліката наказу від 21.02.2022 року у справі № 910/13243/21 на адресу інших учасників справи, зокрема, боржника, до останньої не додано.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Отже, необхідною передумовою дотримання судом основних засад господарського судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи (боржнику) тексту самої заяви про видачу дубліката наказу, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та, за бажанням, можливості реалізувати своє процесуальне право підготовки пояснень/заперечень на відповідну заяву.

Таким чином, неотримання учасниками справи копії заяви про видачу дубліката наказу порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє боржника як учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, та, в разі необхідності, надати свої доводи і заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За наведених обставини, оскільки заява стягувача - Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 року у справі № 910/13243/21 не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне повернути вказану заяву та додані до неї документи без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 232, 234, 235, п. 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву стягувача - Державного підприємства "Радгосп" Виноградна Долина" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 року у справі № 910/13243/21 повернути заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон