ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2023 р. Справа№ 910/746/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача - Степанова О.В.;

відповідача - Руденко О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023

у справі №910/746/23 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Приватної агрофірми "Верхньокам`янська"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Приватна агрофірма "Верхньокам`янська" звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" про стягнення заборгованості за договором поставки №PC01115-PREP від 08.02.2022 у загальному розмірі 496174,62 грн, з яких: 352001,72 грн - основний борг, 56898,91 грн - пеня, 77986,93 грн - інфляційні втрати та 9287,06 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 відкрито провадження у справі №910/746/23 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 у справі №910/746/23 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" та вирішено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 (повне рішення складено 01.05.2023) у справі №910/746/23 позов Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на користь позивача 352001,72 грн основного боргу, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою згідно якої просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення не досліджено всі обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що за умовами п. 6.1.2 договору, строки оплати 14% вартості товару не настали через нездійснення позивачем належного розрахунку коригування до податкової накладної по факту поставки товару 12.02.2022 та ненадання апелянту електронних копій фінального рахунку, розрахунку коригування до податкової накладної №09022022 від 09.02.2022. а відтак відповідач має право зупинити виконання свого обов`язку по оплаті 14% вартості товару відповідно до вимог ст. 538 ЦК України.

Також скаржник стверджує, що неврахування місцевим господарським судом норм ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» призвело до ухвалення неправомірного рішення на користь позивача, який незаконно здійснює свою діяльність без зміни податкової адреси на контрольовану територію України (місцезнаходженням позивача є Луганська обл., Попаснянський р-н., с. Верхньокам`янка).

Порушення норм процесуального права, на переконання відповідача, полягає в тому, що суд першої інстанції безпідставно залишив без розгляду подані відповідачем пояснення до відзиву на позов, в той час як заперечення позивача проти поданих пояснень взято судом до уваги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" у справі №910/746/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/746/23, справу призначено до розгляду на 27.06.2023.

16.06.2023 через підсистему «Електронний суд» до суду від Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зауважує, що товариством виконано всі умови п. п. 4.2, 6.1.3 договору, про що свідчать погоджені та підписані сторонами видаткові накладні, зареєстровані податкові накладні, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 до податкової накладної №1 від 09.02.2022.

З приводу ненадання відповідачем фінального рахунку на оплату позивач відмічає, що рахунки на оплату №2 від 11.02.2022 та №3 від 12.02.2022 були виписані та надіслані відповідачу відповідно даних видаткових накладних. При цьому на підставі даних податкової накладної позивачем не могло бути виписано рахунок на суму 352001,72 грн, оскільки податкова накладна не є первинним документом та відповідно, підставою для оформлення такого рахунку.

Крім того позивач повідомляє, що повноваження Головного управління ДПС у Луганській області покладено на Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

На електронну адресу суду 21.06.2023 від представника Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" надійшла заява про участь адвоката Степанової Ольги Володимирівни у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 задоволено заяву представника Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" про участь у судовому засіданні 27.06.2023 у справі №910/746/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

27.06.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" надійшли пояснення до апеляційної скарги (заперечення на відзив на апеляційну скаргу).

В судове засідання 27.06.2023, яке відбулося в режимі відеоконференції, з`явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, з мотивів наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 08.02.2022 між Приватною агрофірмою "Верхньокам`янська", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сателлит", як покупцем, було укладено договір поставки №PC01115-PREP, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець - прийняти і оплатити насіння соняшнику українського походження врожаю 2021 року, іменоване в подальшому "товар" на умовах FCA (Завантажено у транспортний засіб, Попаснянський р-н (с.Золотарівка) Інкотермс 2020.

Згідно з п. 2.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 08.02.2022 загальна кількість товару в заліковій вазі становить 105,540 тон.

Пунктами 3.1, 3.5 договору сторони погодили, що ціна товару становить 17368,42 грн без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 14% - 2431,58 грн. Загальна вартість товару, що постачається, становить 2089691,88 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 8 лютого 2022 до 15 лютого 2022.

Кожен автомобіль з товаром повинен супроводжуватися товарно-транспортною накладною з підписом та відбитком круглої печатки постачальника (п. 4.2 договору).

Датою поставки та передачі (відвантаження) товару є дата прийняття товару покупцем у місці призначення, вказаному в п. 7.1 цього договору.

За умовами п. 6.1 договору покупець здійснює оплату товару в наступному порядку:

- покупець здійснює передоплату в розмірі 86% вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника на основі підписаного договору та копії рахунку на передплатну суму, після надання належним чином оформленого гарантійного листа про наявність товару на складі та у власності постачальника, а також отримання підтвердження від представника покупця про завантаження товару у транспортні засоби покупця або наявність цього товару на складі (п. 6.1.1);

- інші 14% оплачуються протягом 2 (двох) робочих днів після підтвердження покупцем отримання товару і оригіналів документів, визначених в пп. 4.2. цього договору, а також електронних копій фінального рахунку, видаткової та податкової накладних, квитанції про реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно до вимог ст. 201. Податкового кодексу України (п. 6.1.2).

Постачальник зобов`язується, протягом 2 (двох) робочих днів з дня здійснення передачі товару, надати покупцю оригінали видаткової накладної та примірник підписаного договору. Податкова накладна на товар на повну суму оплати повинна бути складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у формі та у відповідності до вимог чинного законодавства України. На вимогу покупця постачальник зобов`язаний надати протягом п`яти робочих днів з моменту надіслання вимоги оригінали рахунків за договором (п. 6.1.3 договору).

Згідно з п. 6.2 договору обов`язки покупця по оплаті товару вважаються виконаними в момент списання грошових коштів з поточного рахунку покупця при здійсненні оплати вартості товару відповідно до реквізитів, зазначених в цьому договорі. При цьому, у випадку не виконання постачальником зобов`язань за п. 6.1.3 та п. 4.2 цього договору, покупець має право зупинити та/або не здійснювати оплату вартості товару до належного виконання постачальником зобов`язань згідно наведених пунктів договору, та у такому випадку до покупця не застосовуються жодні штрафні санкції та/або негативні наслідки передбачені цим договором та/або чинним законодавством.

Умовами п. 8.7 договору сторони погодили, що у разі порушення постачальником терміну реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець вправі без звернення до господарського суду, зменшити оплату вартості товару на суму 14% від загальної вартості товару згідно п. 6.1.2. Постачальник не має права вимагати сплати суми 14% від загальної вартості товару за податковою накладною, що не була своєчасно зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, або зареєстрована з порушенням ст. 201. Податкового кодексу України.

Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених даним договором. Після підписання цього договору всі попередні переговори щодо предмету даного договору вважаються недійсними. Цей договір, додатки, додаткові угоди до даного договору, а також будь-які пов`язані з його виконанням документи (довіреності, акти, розрахункові документи тощо) мають бути завірені печатками кожної зі сторін (п. 13.3 договору).

Так, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар (насіння соняшника) врожаю 2021 року на суму 2089691,88 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних №1 від 11.02.2022 на суму 1522729,46 грн (78,26 т. за ціною 17067,82 грн), №2 від 12.02.2022 на суму 532072,17 грн (27,28 т. за ціною 17108,87 грн), та податкових накладних №1 від 09.02.2022, №3 від 12.02.2022, а також розрахунком коригування кількісних і якісних показників від 11.02.2022 до податкової накладної №1 від 09.02.2022. Обставини поставки товару визнаються обома сторонами.

В матеріалах справи містяться квитанції про реєстрацію податкових накладних, з яких вбачається реєстрація податкових накладних за вищевказаними поставками.

09.02.2022 постачальником виставлено рахунок на оплату №2 на суму 1702799,90 грн, 11.02.2022 виставлено рахунок на оплату №2 на суму 1522729,46 грн та 12.02.2022 виставлено рахунок на оплату №3 на суму 532072,17 грн.

Разом з тим відповідач лише частково оплатив поставлений товар на суму 1702799,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1547 від 09.02.2022. Решта вартості товару в сумі 352001,72 грн залишається несплаченою.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати поставленої продукції позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.11.2022 вих. №45 з вимогою про сплату 408900,62 грн, з яких 352001,72 грн основної заборгованості за договором та пені у розмірі 56898,90 грн. Проте поштовий конверт з претензією повернуто адресату з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Несплата відповідачем суми вартості товару у розмірі 352001,72 грн і стала причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім цього, враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача також 56898,91 грн пені, 77986,93 грн інфляційних втрат та 9287,06 грн 3% річних.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував на те, що строк оплати вартості 14% товару не настав у зв`язку з невиконанням позивачем п. п. 5.2, 6.1.2, 6.1.3 договору в частині реєстрації коригування до податкової накладної в ЄРПН по поставці товару 12.02.2022.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином виконано всі умови спірного договору поставки, а відтак відповідач повинен виконати зобов`язання щодо оплати вартості 14% товару. При цьому суд відмітив, що за поданими позивачем податковими накладними та розрахунком коригування обов`язкові реквізити податкових накладних відповідають первинним документам на поставку товару. А враховуючи, що позивачем було виставлено рахунки на оплату на ту ж кількість товару та за ціною, яка зазначена у видаткових накладних, відсутність фінального рахунку не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу. Поряд з цим суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних з огляду на неможливість встановлення початку періоду прострочення.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржником оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення суми основної заборгованості за договором.

З огляду на положення ст. 269 ГПК України, враховуючи, що судом не встановлено порушення норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, предметом даного апеляційного дослідження є позовні вимоги Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" лише в частині стягнення 352001,72 грн заборгованості за договором поставки №PC01115-PREP від 08.02.2022.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" в частині стягнення заборгованості за спірним договором, враховуючи наступне.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

За ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 629, ч. 1 ст. 530 ЦК України і ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений договором строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм §3 гл. 54 ЦК України та § 1 гл. 30 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1-2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ч. 1 ст. 662 і ч. 1 ст. 691 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Аналіз наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №910/8612/19). Обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати (аналогічний висновок міститься у п. 7.3 постанови Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №908/2258/18).

З огляду на умови укладеного між сторонами договору поставки, виникнення обов`язку покупця по оплаті товару поставлене в залежність від виконання постачальником певних дій, зокрема, надання доказів реєстрації податкових накладних, розрахунку коригування до податкової накладної, та саме після здійснення вказаних дій у покупця виникає обов`язок здійснити остаточний розрахунок за поставлений товар (14%), що вказано в п. 6.1.2 договору.

Відповідно до п. 6.1.2 договору покупець здійснює оплату товару в розмірі 14% протягом 2 (двох) робочих днів після підтвердження покупцем отримання товару і оригіналів документів, визначених в п. 4.2. цього договору, а також електронних копій фінального рахунку, видаткової та податкової накладних, квитанції про реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно до вимог ст. 201. Податкового кодексу України.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, позивачем належним чином виконано умови договору поставки в частині поставленого товару - насіння соняшника у кількості 105,54 т. на загальну суму 2054801,62 грн, про що свідчать підписані між сторонами видаткові накладні №1 від 11.02.2022 на суму 1522729,46 (ціна за 1 т. - 17067,82 грн) грн та №2 від 12.02.2022 на суму 532072,17 грн (ціна за 1 т. - 17108,87 грн).

Крім того, позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №1 від 09.02.2022 на загальну суму 1702799,90 грн з ПДВ. Реєстрація вказаної податкової накладної в ЄРПН здійснена 15.02.2022 за №.

11.02.2022 постачальником було складено та зареєстровано в ЄРПН розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 до податкової накладної №1 від 09.02.2022. Реєстрація вказаного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників здійснена в ЄРПН 15.02.2022 за №.

12.02.2022 позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №3 від 12.02.2022 на суму 352001,72 грн з ПДВ. Реєстрація вказаної податкової накладної в ЄРПН здійснена 15.02.2022 за №.

За твердженнями скаржника, позивачем не було складено та зареєстровано в ЄРПН розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №3 від 12.02.2022, оскільки така податкова накладна складена з порушенням ст. 201 Податкового кодексу України. Вказані обставини, на думку скаржника, є підставою для нездійснення оплати вартості товару у розмірі 14%.

Абзацом 1 ст. 201 Податкового кодексу України (ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 ПК України.

Згідно пп. «в» п. 5.1 договору постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну та у разі необхідності розрахунки коригування до неї.

За приписами п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вже відмічалося, позивачем 11.02.2022 було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних та вартісних показників №2 до податкової накладної №1 від 09.02.2022. Необхідності складання розрахунку коригування до податкової накладної №3 від 12.02.2022 скаржником не доведено.

Між тим, слід зазначити, що визнаючи заборгованість за поставлений товар у розмірі 352001,72 грн, заперечення відповідача зводяться до помилок в розрахунку коригування (замість невірно вказаних 9,094467 т по ціні за одиницю товару 17368,42 грн треба зазначити 9, т з ціною постачання за одиницю товару 17108,87 грн). Однак, як вірно відмічено судом першої інстанції, загальні обсяги постачання товару та суми ПДВ є незмінними та відповідають первинним документам на поставку, що спростовує твердження скаржника про порушення позивачем при складенні податкової накладної №3 від 12.02.2022 вимог ст. 201 ПК України.

Поряд з цим положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України унормовано, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

Тобто, в разі незгоди із зареєстрованими позивачем податковими накладними та/або розрахунком коригування відповідач мав можливість подати скаргу на Приватну агрофірму "Верхньокам`янська". Проте з матеріалів справи не вбачається, що відповідач звертався до контролюючого органу з подібною скаргою, що вказує на погодження останнього з даними податкових накладних та розрахунку коригування.

Крім того, слід звернути увагу, що виходячи з положень статей 173, 174 ГК України, не здійснення реєстрації податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов`язання, оскільки обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Водночас зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної) не є правопорушенням у сфері господарювання та не є умовою, яка звільняє відповідача від обов`язку оплатити поставлений товар.

Також колегія суддів звертає увагу скаржника, що умовами договору сторони дійшли згоди, що право покупця на зупинення та/або неоплату вартості товару виникає у останнього в разі не виконання постачальником зобов`язань передбачених п. 6.1.3 та п. 4.2 договору. Згідно вказаних пунктів договору постачальник зобов`язується надати покупцю оригінали видаткової накладної та підписаного договору, товарно-транспортні накладні, а також передбачено обов`язок постачальника скласти та зареєструвати податкові накладні.

Оскільки матеріалами справи підтверджено надання постачальником покупцю передбачених зазначеними положеннями договору документів, а податкові накладні та розрахунок коригування були своєчасно складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у формі та у відповідності до вимог чинного законодавства, відсутні підстави для зупинення та/або неоплати відповідачем вартості поставленного позивачем товару.

Щодо тверджень скаржника про неможливість сплати позивачу заборгованість за поставлений товар у розмірі 352001,72 грн внаслідок ненадання позивачем фінального рахунку на вказану суму, суд відмічає наступне.

Як вбачається з реєстру надходжень товару, 11.02.2022 відповідач прийняв 78,260 т товару, 12.02.2022 - 27,300 т.

За цією кількістю товару позивачем виписані видаткові накладні №1 від 11.02.202 на 78,26 т за ціною 17067,82 грн та №2 від 12.02.2022 на 27,28 т за ціною 17108,87 грн. Видаткові накладні підписані обома сторонами та скріплені печаткою відповідача.

На підставі видаткових накладних позивачем були виставлені рахунки на оплату №2 від 11.02.2022 та №3 від 12.02.2022 на ту ж кількість товару та за такою ж ціною, яка зазначена у відповідних видаткових накладних.

Тож відсутність фінального рахунку, на що посилається скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги, за наявності в матеріалах справи інших доказів, якими підтверджується постачання позивачем відповідачу товару за спірним договором поставки на суму 2054801,63 грн та неоплату його відповідачем на суму 352001,72 грн, не є підставою для невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання з оплати поставленого йому товару.

До того ж, необхідно зазначити, що видаткова накладна є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", яким підтверджується факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи до іншої. Податкові ж накладні не є первинними документами та підтверджують лише порядок оподаткування цієї операції, тому на підставі даних податкової декларації позивачем не могло бути виставлено рахунок на суму 352001,72 грн як того вимагає відповідач.

Таким чином з огляду на виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки товару, прийнявши поставлену продукцію у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" виник обов`язок щодо її оплати. При цьому отримання але часткове не здійснення відповідачем оплати товару є порушенням договірних зобов`язань, позаяк обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (ст. ст. 655, 692, 712 ЦК України, ст. 265 ГК України).

Враховуючи те, що апелянтом не спростовано обов`язку останнього оплатити вартість отриманої продукції у повному обсязі та не зазначено підстав для звільнення від такої о плати, тоді як строк виконання зобов`язання з оплати товару у розмірі 14% настав, а сума боргу в розмірі 352001,72 грн за поставлений товар підтверджується належними доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача 352001,72 грн заборгованості за договором.

Стосовно тверджень скаржника про неправильне застосування судом норм ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд відмічає наступне.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207) здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичним особам-підприємцям та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На відміну від звичайних нікчемних правочинів, такий правочин не може бути визнаний судом дійсним, оскільки на нього не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України.

Переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється.

Відповідно до матеріалів справи, місцезнаходженням позивача є: Луганська обл., Попаснянський р-н, с. Верхньокам`янка. Позивач, як суб`єкт господарювання, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанська ДПІ, м. Лисичанськ.

За даними переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, територія Попаснянської міської територіальної громади Сєвєродонецького району є тимчасово окупованою з 07.05.2022.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції відмічає, що укладення та виконання спірного договору зі сторони позивача здійснювалось (товар поставлено 11 та 12 лютого 2022 року) до початку вторгнення російської федерації на територію України (24.02.2022) та відповідно, до видання вищезазначеного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. А відтак, договір поставки №РСО11155-PREP від 08.02.2022 не може вважатись нікчемним, оскільки він укладений та виконаний зі сторони позивача до затвердження наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022.

До того ж, згідно наказу Державної податкової служби України №173 від 28.03.2022 виконання окремих повноважень Головного управління Державної податкової служби у Луганській області покладено на Державну податкову службу Івано-Франківської області.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 15.06.2023 №468 "Про внесення змін до наказу Державної податкової служби від 28.03.2022 №173" Головне управління ДПС у Луганській області з 21.06.2023 року поновило виконання своїх повноважень за адресою: м. Київ, проспект Володимира Івасюка, 58.

Відтак не має жодних підстав стверджувати про невиконання позивачем своїх податкових зобов`язань.

Також слід звернути увагу, що посадові особи Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" не знаходяться на тимчасово окупованій території України, що вбачається з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Крім того не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з огляду на залишення без розгляду поданих відповідачем пояснень до відзиву на позов.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк до 20.02.2023 для подання сторонами додаткових доказів, клопотань, заяв, пояснень.

При цьому пояснення до відзиву на позов подано відповідачем до суду 23.03.2023 тобто, поза межами встановленого судом строку та без клопотання про його поновлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, з огляду на пропуск відповідачем строку на подання письмових пояснень та відсутність клопотання про його продовження (поновлення), Господарський суд міста Києва правомірно залишив без розгляду подані позивачем 23.02.2023 пояснення до відзиву на позов. З оскаржуваного рішення не вбачається, що судом під час розгляду справи взято до уваги заперечення позивача на письмові пояснення відповідача до відзиву на позов.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом під час апеляційного перегляду, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/746/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/746/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.06.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов