ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/174/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

позивача: Кулачко Т.М. адвокат,

відповідач не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМІТАД»

до Фізичної особи - підприємця Гордієнка Максима Андрійовича

про стягнення 83 357,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМІТАД» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Гордієнка Максима Андрійовича про стягнення 83 357,98 грн заборгованості на підставі договору № У-278 про надання послуг лідогенерації від 01.05.2018, укладеного між сторонами у справі: 64 980,83 грн основного боргу, 6507,39 грн пені, 8790,29 грн інфляційних втрат, 3079,47 грн 3 % річних та відшкодування судових витрат сплаченого судового збору, витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193, 230 Господарського кодексу України (ГК України), ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 611, 625 Цивільного кодексу України (ЦК України) та умовами договору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем відповідно до умов цього договору послуг.

Ухвалою від 22 лютого 2022 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою від 22 березня 2022 року Господарський суд Черкаської області у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, відповідно до рекомендацій Ради суддів України, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, відклав розгляд справи до стабілізації ситуації в регіоні, з урахуванням місцезнаходження учасників судового провадження та їх представників.

Ухвалою від 23 березня 2023 року Господарський суд Черкаської області за клопотанням представника позивача, беручи до уваги наявність належних умов для здійснення судочинства, призначив справу до судового розгляду по суті на 25.04.2023.

Ухвалою від 25 квітня 2023 року Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, відклав розгляд справи по суті на 11 травня 2023 року.

08 травня 2023 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 08 травня 2023 року) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує повністю, обґрунтовуючи таким.

Матеріали справи не містять належних доказів надання позивачем послуг на вказану ним суму. Так, пунктом 2.4. договору сторони погодили, що для обліку надання послуг за договором, у тому числі здійснення лідів замовника та обробки статистики використовується система управління інтернет-рекламою та аудиту виконавця, дані якої будуть використовуватись для визначення обсягів наданих послуг і для розрахунку їх вартості.

Однак жодного документа з інформацією з цієї системи чи іншої первинної документації, які б підтверджували надання послуг, їх обсяг та вартість, до позовної заяви не додано.

Додані позивачем до позовної заяви копії (не посвідчені у встановленому порядку) рахунків та актів наданих послуг (не погоджених відповідачем) є неналежними доказами, в зв`язку з чим суд не може брати їх до розгляду. Всупереч вимогам п. 2.3 договору додана позивачем копія заявки № 5 від 10.01.2020 (не посвідчена у встановленому порядку) не містить відомості про обсяги послуг, терміни їх надання, відповідно суперечить умовам договору, не може бути прийнята як допустимий доказ.

Послуги належним чином не надавалися, відсутні докази лідогенерації чи конверсій за кожним виставленим рахунком та актом, які додані до позову.

Предметом договору, погодженого сторонами в п. 2.1 договору, є розміщення РІМ замовника на веб-сайтах за розсудом виконавця, за винятком заздалегідь обумовлених джерел, форматів тощо.

Із заявки № 5 вбачається, що контекстна реклама по бренду не є дозволеним видом трафіку.

Всупереч умовам договору, позивач розміщував рекламу по забороненому брендовому трафіку поза рекламним кабінетом відповідача.

Замовником було направлено електронного листа до виконавця з вимогою усунення порушення договору, на що виконавець підтвердив наявність порушення.

Таким чином ліди проходили по забороненому договором трафіку, а тому не підлягають оплаті, оскільки це не є предметом договору, визначеного п. 2.1.

До відзиву додані докази листування.

Відповідач зазначив, що поніс судові витрати: сплатив гонорар адвокату за надання правничої допомоги на підставі договору № 15/23 від 21.04.2023 в розмірі 5800,00 грн та очікує понести витрати з оплати участі адвоката в судових засіданнях, виходячи з розрахунку 25 % мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Понесені судові витрати відповідач просить стягнути з позивача на свою користь.

Відзив містить клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву.

Ухвалою від 11 травня 2023 року Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, встановив строк подання відповіді на відзив; відклав розгляд справи по суті на 13 червня 2023 року. Суд поновив процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, приєднав відзив до матеріалів справи.

12 червня 2023 року (поштове відправлення від 07 червня 2023 року) від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідно до умов договору сторони підписали заявку № 5 від 10.01.2020, на підставі якої він надав відповідачу послуги на загальну суму 62 281,28 грн, що підтверджується актами надання послуг № 762 від 30.04.2020, № 936 від 31.05.2020, № 1187 від 30.06.2020, № 1395 від 31.07.2020.

Позивач неодноразово направляв відповідачу акти надання послуг та рахунки на оплату.

Відповідач заперечень щодо не надання позивачем послуг за зазначеними актами не направляв, оплатив послуги лише за актом № 762 від 30.04.2020.

Також відповідно до п. 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 18.07.2019 до договору сторони домовилися про фіксовану щомісячну абонентську плату. Відповідні акти щодо даної абонентської плати та рахунки про сплату даної плати неодноразово направлялися відповідачу.

Відповідач зауважень до даних актів не направляв.

До відповіді на відзив додані належним чином засвідчені копії договору та додаткової угоди до договору, заявки, рахунків на оплату, актів надання послуг, накладних кур`єрської служби, витягу з виписок по рахунку, претензії з доказами її відправлення, копії яких були також додані до позовної заяви.

Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України «ДСТУ 4163:2020», який прийнято з наданням чинності з 01.09.2021 наказом № 144 від 01.07.2020 Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» «Про прийняття та скасування національних стандартів», відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Додані в копіях до позову додатки дійсно не містять відмітку про їх засвідчення відповідно до вказаних вимог.

Додані повторно до відповіді на відзив копії документів є доказами у розумінні ч. 2 ст. 91 ГПК України, оскільки засвідчені належним чином.

Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності господарського судочинства закріплений у ст. 2, 13 ГПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно з метою запобігання занадто формальному підходу до вирішення питання про прийняття наданих повторно позивачем документів з відповіддю на відзив, суд залучає подані докази до матеріалів справи.

Крім того позивач повідомляє, що відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази понесення ним у зв`язку із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Судом постановлялися ухвали про забезпечення проведення судових засідань для Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМІТАД» в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів.

У судове засідання 13.06.2023 з`явився представник позивача, надав пояснення по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

01 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АДМІТАД» (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Гордієнком Максимом Андрійовичем (замовник) було укладено договір про надання послуг лідогенерації № У-278 (договір).

Сторони у договорі погодили зокрема таке.

2.1. На підставі наданих замовником заявок виконавець у строки, в порядку та на умовах, що визначаються договором, зобов`язується надавати замовнику такі послуги:

- здійснювати розміщення РІМ замовника в мережі Інтернет на веб-сайтах за своїм розсудом, за винятком заздалегідь обговорених джерел, форматів тощо;

- здійснювати облік провадження лідів і надавати замовнику відповідно до умов цього договору статистичні звіти про надання послуг.

2.2. Замовник зобов`язується прийняти послуги надані виконавцем, відповідно п. 2.1. договору, та оплатити в передбаченому цим договором порядку.

2.3. Параметри здійснення лідів, обсяги і терміни надання послуг й інші істотні умови узгоджуються сторонами в заявках замовника на надання послуг.

2.4. Сторони дійшли згоди, що для обліку надання послуг за договором, у тому числі здійснення лідів замовника та обробки статистики використовується система управління інтернет-рекламою та аудиту виконавця, дані якої будуть використовуватися для визначення обсягів наданих послуг і для розрахунку їх вартості. Замовник згоден із тим, що будь-яка інша система підрахунку обсягу наданих послуг, у тому числі здійснення лідів, не може бути офіційним джерелом інформації для розрахунку.

2.5. Сторони дійшли згоди, що замовник передає виконавцю права на публікацію, розміщення та використання матеріалів використаних в РІМ на території України та інших країн, в межах, які необхідні для виконання умов даного договору.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 18 липня 2019 року до договору сторони погодились внести зміни до договору та викласти п. 4.2. в новій редакції:

« 4.2. Загальна вартість послуг за даним договором складається з фіксованої щомісячної абонентської плати за використання Системи управління інтернет-рекламою та аудиту виконавця та вартості послуг виконавця за відповідною заявкою до договору.

4.2.1. Фіксована щомісячна абонентська плата за послуги виконавця становить 5000,00 грн (п`яти тисяч гривень) та оплачується замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку виконавцем.

4.2.2. Оплата послуг за відповідною заявкою у розмірі, зафіксованому у відповідній заявці до договору, здійснюється замовником щомісяця протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку виконавцем».

4.3. Сплата послуг виконавця проводиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Моментом оплати є день надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

4.4. Виконавець щомісяця, не пізніше 5-ти робочих днів після закінчення календарного місяця, надає замовнику акт приймання-здачі послуг за відповідний календарний місяць. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акту здачі-приймання зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт або мотивовану письмову відмову від його підписання. У випадку, якщо замовник не виконує цю умову, зобов`язання виконавця перед замовником за цим договором вважаються виконаними в повному обсязі і належним чином, а акти здачі-приймання належним чином оформленими. Момент отримання замовником відповідних документів визначається в будь-якому випадку не пізніше 15 робочих днів з дати їх відправки виконавцем рекомендованим листом за адресою, вказаною в договорі.

5.5. У випадку порушення замовником строків сплати наданих послуг більш ніж на 5 (п`ять) робочих днів, у порівнянні зі строками, зазначеними в пункті 4.2. договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % (однієї десятої відсотка) від суми неоплачених послуг за кожен день прострочення, але не більше 10 % (десяти відсотків) від вказаної суми.

5.7. Обов`язок зі сплати неустойки виникає тільки у випадку направлення винуватій стороні іншою стороною письмової претензії, що містить вимогу про сплату санкцій відповідно до положень цього договору.

9.1. Цей договір укладено строком на 1 (один) рік і набуває чинності з моменту підписання його сторонами. Договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо жодна зі сторін за 30 (тридцять) календарних днів до моменту закінчення строку його дії не заявить письмово про свій намір припинити дію договору.

9.2. Сторони мають право за взаємною згодою змінити і доповнити договір. Всі зміни та доповнення до договору є його невід`ємною частиною і дійсні тільки при їх письмовому оформленні та підписанні обома сторонами.

9.3. Сторони встановили, що при виконанні цього договору офіційною є виключно письмова кореспонденція, яка підписується уповноваженими на це особами. Документи, що направляються електронною поштою, мають інформаційний характер. Між сторонами можливий обмін документами з використанням електронного та факсимільного зв`язку, який дозволяє достовірно встановити особу, що направила документ, за умови обов`язкового наступного надання підписаного уповноваженою особою письмового примірника відповідного документа.

Згідно з додатковою угодою № 1 сторони додали п. 9.7, за змістом якого відповідно до ст. 259 ЦКУ до вимог про стягнення неустойки (штрафу) за порушення зобов`язань за даним договором застосовується позовна давність тривалістю 3 (три) роки.

Додаткова угода набирає чинності з 01 серпня 2019 року.

Договір та додаткова угода підписані представниками сторін, підписи посвідчені їх печатками.

10 січня 2020 року сторонами було погоджено заявку № 5 до договору.

Параметри надання послуг:

Набір лідів*** оплачене замовлення

Веб-сторінки контрольних пік селів https://wmarket.com.ua/

Характеристики здійснення лідів cпрацювання контрольного пікселю Виконавця. Час життя Post Click (View) Cookie* - 30 днів. Час холду** - 20 днів.

Ціна ліду, з урахуванням ПДВ 8 %.

*Період прив`язки користувача до трафіку Виконавця. Якщо користувач після переходу на сайт Замовника та/або перегляду РІМ Замовника на веб-сторінці (при використанні Post View) зробив ліди упродовж зазначеного проміжку часу, то ці ліди зараховується на користь Виконавця. Post View - спосіб розміщення РІМ Замовника в Інтернет, при якому Cookie відправляється на комп`ютер користувача при перегляді РІМ на веб-сторінці. При використанні цього виду тренінгу використовується View Cookie, яка записується при перегляді РІМ на веб-сторінці. Лід по технології трекінгу Post View, зараховується Виконавцю за умови, що не було здійснено кліку на РІМ на веб-сторінці і не була записана Click Cookie, яка записується при переході з РІМ на сайт Замовника, але був прямий вхід на сайт Замовника і здійснений лід. Всі ліди по трекінгу Post View зараховуються партнеру з логіном PostView.

**Проміжок часу після здійснення користувачем ліду, який дається Замовнику, щоб повідомити Виконавцю статус цього ліду (відхилений або схвалений). Всі ліди, не відхилені Замовником в системі статистики Виконавця після закінчення вказаного часу, вважаються схваленими і підлягають сплаті.

***Геотаргетинг: Україна

На виконання договору, заявки № 5 позивач надав ФОП Гордієнку Максиму Андрійовичу послуги на загальну суму 74 281,28 грн протягом квітня 2020 липня 2020:

- у квітні 2020 послуги з лідогенерацїї по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 9300,54 грн з ПДВ (акт надання послуг від 30.04.2020 № 762);

- у травні 2020 послуги з лідогенерацїї по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 33 204,30 грн з ПДВ (акт надання послуг від 31.05.2021 № 936);

- щомісячна абонентська плата за використання Системи управління інтернет-рекламою та аудиту виконавця у розмірі 6000,00 грн з ПДВ (акт надання послуг від 30.06.2020 № 1053);

- у червні 2020 послуги з лідогенерацїї по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 12 013,56 грн з ПДВ (акт надання послуг від 30.06.2020 № 1187);

- щомісячна абонентська плата за використання Системи управління інтернет-рекламою та аудиту виконавця у розмірі 6000,00 грн з ПДВ (акт надання послуг від 31.07.2020 № 1332);

- у липні 2020 послуги з лідогенерацїї по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 7762,88 грн з ПДВ (акт надання послуг від 31.07.2020 № 1395).

Акти надання послуг були отримані відповідачем, що підтверджується накладними кур`єрської служби від 15.05.2020 № 6643-75131 (отримано 18.05.2020), від 18.06.2020 № 6648-84423 (отримано 19.06.2020), від 14.07.2020 № 6644-30606 (отримано 15.07.2020), від 15.07.2020 № 6644-31033 (отримано 16.07.2020), від 10.08.2020 № 6643-05943 (отримано 12.08.2020), від 13.08.2020 № 6643-05313 (отримано 14.08.2020).

Повторно акти були направлені відповідачу разом із вимогою від 13.01.2022, яка була отримана особисто ФОП Гордієнко Максимом Андрійовичем 24.01.2022.

Позивач зазначає, що жодних заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг на його адресу не надходило, що свідчить про надання позивачем послуг у повному обсязі і належним чином.

На підставі п.п. 4.2.1 та п.п. 4.2.2. ТОВ «АДМІТАД» виставило рахунки:

рахунок на оплату від 30.04.2020 № 779 за послуги з лідогенерації по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 9300,54 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем 18.05.2020 (накладна кур`єрської служби від 15.05.2020 № 6643-75131);

рахунок на оплату від 31.05.2020 № 902 за послуги з лідогенерації по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 33 204,30 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем 19.06.2020 (накладна кур`єрської служби від 18.06.2020 № 6648-84423);

рахунок на оплату від 02.06.2020 № 860 за щомісячну абонентську плату за використання Системи управління інтернет-рекламою та аудиту Виконавця у розмірі 6000,00 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем 19.06.2020 (накладна кур`єрської служби від 18.06.2020 № 6648-84423);

рахунок на оплату від 30.06.2020 № 960 за послуги з лідогенерації по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 12 013,56 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем 16.07.2020 (накладна кур`єрської служби від 15.07.2020 № 6644-31033);

рахунок на оплату від 06.07.2020 № 942 за щомісячну абонентську плату за використання Системи управління інтернет-рекламою та аудиту Виконавця у розмірі 6 000,00 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем 15.07.2020 (накладна кур`єрської служби від 14.07.2020 № 6644-30606);

рахунок на оплату від 31.07.2020 № УКР-000392 за послуги з лідогенерації по розміщенню рекламних матеріалів в мережі інтернет у розмірі 7 762,88 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем 14.08.2020 (накладна кур`єрської служби від 13.08.2020 № 6643-05313).

Відповідач 27.05.2020 та 01.06.2020 здійснив часткову оплату послуг у розмірі 9300,45 грн на підставі рахунку від 30.04.2020 № 779, що підтверджується витягом з виписки банку по рахунку.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача 03.12.2020 ТОВ «АДМІТАД» було направлено претензію про порушення договірних зобов`язань № 03/12/2020 та вимогу від 13.01.2022 про перерахування на рахунок позивача заборгованості з урахуванням пені, індексу інфляції та 3 % річних.

Претензія та вимога позивача були залишені без відповіді та задоволення.

Отже, позивач зазначає, що ФОП Гордієнко Максим Андрійович у порушення вимог договору не виконав своє зобов`язання перед ТОВ «АДМІТАД» щодо оплати послуг за період квітень-липень 2020 на загальну суму 64 980,83 гривень та звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача неоплаченої заборгованості, а також 6507,39 грн пені, нарахованої на підставі п. 5.5 договору у розмірі 0,1 % від суми неоплачених послуг за кожен день прострочення, 8790,29 грн інфляційних втрат та 3079,47 грн 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини з надання послуг, які регулюються, зокрема, главою 63 ЦК України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом ст. 599, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що протягом квітня липня 2020 року позивач надав відповідачу послуги за договором загальною вартістю 74 281,28 грн, направляв відповідачу акти надання послуг та рахунки на оплату, які отримані замовником.

Відповідно до п. 4.4 договору виконавець щомісяця, не пізніше 5-ти робочих днів після закінчення календарного місяця, надає замовнику акт приймання-здачі послуг за відповідний календарний місяць. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акту здачі-приймання зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт або вмотивовану письмову відмову від його підписання. У випадку, якщо замовник не виконує цю умову, зобов`язання виконавця перед замовником за цим договором вважаються виконаними у повному обсязі і належним чином, а акти здачі - приймання належним чином оформленими. Момент отримання замовником відповідних документів визначається у будь-якому випадку не пізніше робочих днів з дати їх відправки виконавцем рекомендованим листом за адресою, вказаною в договорі.

Жодних доказів мотивованої письмової відмови відповідача від прийняття наданих позивачем послуг матеріали справи не містять.

Відповідач заперечує щодо повного та належного виконання позивачем умов договору через відсутність доказів, що підтверджують надання послуг, їх обсяг та вартість, непогодження ним актів наданих послуг, розміщенням виконавцем реклами по забороненому брендовому трафіку поза рекламним кабінетом відповідача, про що надав переписку сторін електронними листами, якими вважає, що позивач визнав порушення.

Суд критично ставиться до цих заперечень відповідача, оскільки суду не були надані докази заперечень відповідача щодо надання послуг за квітень-липень згідно з отриманими ним актами здачі приймання послуг, а надана суду відповідачем електронна переписка стосується порушення умов договору у серпні 2020 року, за який позивач оплати не вимагає.

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи умови договору, на підставі положень ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що надані докази (акти, рахунки, накладні кур`єрської служби, витяг з виписки банку по рахунку, вимоги) належно підтверджують неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати послуг.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 64 980,83 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 6507,39 грн пені.

Згідно з ч. 1 ст. 546, ст. 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно з ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони пунктом 5.5 договору передбачили, що у випадку порушення замовником строків сплати наданих послуг більш ніж на 5 (п`ять) робочих днів, у порівнянні зі строками, зазначеними у п. 4.2 договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1 % (однієї десятої відсотка) від суми неоплачених послуг за кожен день прострочення, але не більше 10 % (десяти відсотків) від вказаної суми.

Додатковою угодою від 18.07.2019 № 1 до договору про надання послуг з розміщення реклами від 01.05.2018 № У-278 сторони п. 1.4 додали до основного Договору п. 9.7, згідно з яким погодили, що відповідно до ст. 259 ЦКУ до вимог про стягнення неустойки (штрафу) за порушення зобов`язань за даним договором застосовується позовна давність тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умови договору про штрафні санкції, їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Оскільки суд встановив порушення відповідачем умов договору щодо термінів оплати послуг, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої п. 5.5 договору пені.

Суд перевірив нарахування позивачем заявленої до стягнення пені та встановив, що її розмір з урахуванням обмежень, передбачених ч. 2 ст. 343 ГК України та Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», становить 3903,63 грн. Отже позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 3903,63 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 8790,29 грн інфляційних втрат та 3079,47 грн 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної у попередньому абзаці норми ЦК України нараховані інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 та інші).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

В розрахунок інфляційних втрат не може включатися заборгованість менше місяця (постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18).

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

Суд перевірив нарахування позивачем втрат від інфляції та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахування, з урахуванням зазначеної практики ВС про нарахування інфляційних втрат за повний місяць, наведені норми закону, виявив помилки, та оскільки згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, в межах позовних вимог задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції в заявленій сумі 8790, 29 грн.

Розрахунок 3 % річних у сумі 3079, 47 грн є арифметично правильним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

У позовній заяві позивач заявив вимогу про відшкодування понесених судових витрат: сплаченого судового збору 2481,00 грн.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у даній справі виник із неправильних дій відповідача, які призвели до порушення зобов`язання щодо своєчасної плати за послуги, судові витрати покладаються на відповідача.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 30.03.2023 у справі 904/392/22, від 20.04.2023 у справі 904/1754/22.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гордієнка Максима Андрійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМІТАД» (вул. Теліги Олени, будинок, 6, корпус 1, офіс 401, м. Київ, 04112, код 38864442) заборгованість на підставі договору № У-278 про надання послуг лідогенерації від 01.05.2018:

64 980,83 грн основного боргу,

3903,63 грн пені,

8790,29 грн інфляційних втрат,

3079,47 грн 3 % річних,

2481,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 26 червня 2023 року.

Суддя О.В. Чевгуз