ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14 червня 2023 рокуСправа № 921/23/22
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. , розглянувши скаргу №б/н (вх. №3804) від 03.05.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд" на рішення та дії державного виконавця у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд"
до відповідача Відкритого акціонерного товариства Чортківський завод "Агромаш"
про зобов`язання забезпечити доступ до оригіналів документів товариства, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність ВАТ Чортківський завод "Агромаш" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021 на підставі вимог ТОВ "Тернопільрембуд" від 05.11.2021 (вх.№239) та від 23.11.2021 (вх.№ 253).
за участі представників:
позивача: Степанов В.В. - адвокат;
відповідача: Сеньків П.П.- голова правління , Гурин В.А. - адвокат;
ДВС: не прибув.
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд" до ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" про, з урахуванням зміненого предмета позову, зобов`язання забезпечити доступ до оригіналів документів товариства, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність ВАТ Чортківський завод "Агромаш" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021, на підставі вимог від 05.11.2021 (вх.239) та від 23.11.2021 (вх. 253).
За результатами її розгляду, судом 29.06.2022 року було прийнято рішення, а 23 та 29 березня 2023 року видані судові накази для його виконання.
На адресу суду 03.05.2023 від ТОВ "Тернопільрембуд" поступила скарга №б/н (вх. №3804) від 03.05.2023 на рішення та дії державного виконавця. Ухвалою від 04.05.2023 призначено судове засідання для її розгляду.
Звертаючись до суду скаржник зазначає, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження та, як наслідок, винесення оспорюваної постанови є неправомірними, оскільки органом ДВС не проведені всі необхідні процесуальні (виконавчі) дії для забезпечення примусового виконання судового рішення. Закінчуючи виконавче провадження №71442937 після повідомлення боржником про знищення документів, державний виконавець не з`ясувала, не витребувала відповідних документів, пояснень від ВАТ Чортківський завод "Агромаш", що стосувалися знищення документів. Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2023 винесена передчасно і незаконно, а отже підлягає скасуванню.
Представники боржника у судовому засіданні проти поданої скарги заперечили з підстав, викладених у запереченнях №55 від 15.05.2023. Акціонерне товариство вважає постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення №921/23/22 від 24.04.2023 такою, що відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, зазначає, що Акт державного виконавця від 19.04.2023 не містить жодних зауважень (застережень) від представника стягувача Бойчука В.М. щодо документів, до яких йому не забезпечено доступу боржником.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали судом встановлено наступне.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.06.2022 позов задоволено частково: зобов`язано Відкрите акціонерне товариство "Чортківський завод "Агромаш" з моменту набрання рішенням законної сили забезпечити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд" доступ до оригіналів документів визначених пунктами 5-11, 13, 14, 16-23 частини 1 ст.77 Закону України "Про акціонерні товариства" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021, а також доступ до будь-яких інших документів товариства, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність Відкритого акціонерного товариства Чортківський завод "Агромаш" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд" 1 135 грн в рахунок повернення судового збору.

За наслідками апеляційного провадження зазначене судове рішення залишено без змін, тобто набрало законної сили, з огляду на що для його примусового виконання 23.03.2023 та 29.03.2023 судом видані відповідні накази.

На підставі заяви стягувача від 30.03.2023, керуючись ст.ст.3,4,24,25,26,27 Закону України "Про виконавче провадження", головним державним виконавцем Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батрин О.М. 03.04.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71442937 з виконання наказу суду №921/23/22 від 29.03.2023 про зобов`язання Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" з моменту набрання рішенням законної сили забезпечити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд" доступ до оригіналів документів визначених пунктами 5-11, 13, 14, 16-23 частини 1 ст.77 Закону України "Про акціонерні товариства" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021, а також доступ до будь-яких інших документів товариства, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність Відкритого акціонерного товариства Чортківський завод "Агромаш" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021.

Крім цього, виконавцем винесено постанови від 03.04.2023 в межах виконавчого провадження №71442937 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

19.04.2023 державний виконавець розпочав примусове виконання наказу суду, про що складено відповідний Акт. Так, 19.04.2023 здійснено вихід виконавцем за адресою боржника вул. Кн. Володимира Великого, 29, м. Чортків, Тернопільська область, в результаті чого з`ясовано, що Акціонерним товариством надано документи для ознайомлення, де здійснено фотозйомку. Перелік документів зазначено у самому Акті та додатку до нього.

В подальшому, державним виконавцем винесено постанову від 24.04.223 про закінчення виконавчого провадження №71442937, у зв`язку з виконанням боржником рішення суду в повному обсязі. Підставою для винесення вказаної постанови слугував Акт від 19.04.2023.

Однак, як стверджує скаржник, складений виконавцем Акт не надавав належної підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки не підтверджував повного обсягу виконання судового рішення. Враховуючи вище наведене, ТОВ "Тернопільрембуд" вважає, що при вчиненні виконавчих дій державний виконавець діяв неправомірно, а тому ці дії та прийняті за їх наслідками рішення й оскаржуються у суді.

Дослідивши подані докази, заслухавши повноважних представників учасників справи, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, про що неодноразово наголошувалося Європейським Судом з прав людини (Справа ЄСПЛ "Горнсбі проти Греції", від 19.03.1997, "Жовнер проти України" від 29.06.2004), Конституційним Судом України (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012; перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012; абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013), Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 08.06.2022 у справі № 2-591/11).

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.06.2021 у справі №201/12569/16 виклав наступну правову позицію, яка стосується виконавчого провадження. Забезпечення виконання судових рішень покладається, у тому числі, на суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №910/7310/20 вказано, що установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки КГС ВС виклав у пункті 13 постанови від 30.08.2018 у справі №916/4106/14 та підпункті 8.12 постанови від 25.09.2020 у справі №924/315/17.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом із цим Закон передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (п.п. 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).

Відповідно до висловлених раніше висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII (див. mutatis mutandis пункти 77, 79 постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця. За його положеннями, саме на органи ДВС покладається обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення та вчинення всіх послідовних дій щодо такого виконання.

Так, відповідно до ст. 1 цього нормативно - правового акту виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню .

За умовами ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен дотримуватись указаних вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону: верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження. Порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

Зі змісту ч.1 ст. 13 Закону вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи зміст наведених норм, суд зазначає, що розглядаючи скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо їх (рішень, дій, бездіяльності) правомірності/неправомірності, суд має надати оцінку законності дій останнього, тобто встановити, чи було ним дотримано приписи законодавства, які регламентують його діяльність у спірних правовідносинах, та саме в залежності від вказаних обставин, дійти висновку про задоволення або відмову у задоволенні скарги.

Стаття 63 Закону регламентує порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач звернувся до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу суду №921/23/22 від 29.03.2023, в результаті чого державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2023.

Державним виконавцем було направлено боржнику виклик №7633 від 03.04.2023 про зобов`язання керівника надати необхідну інформацію.

Боржник листом №43 від 12.04.2023 повідомив виконавчу службу про те, що 31.03.2023 повноважний представник ТОВ "Тернопільрембуд" прибув на ВАТ Чортківський завод "Агромаш" із заявою про доступ для ознайомлення з оригіналами документів згідно рішення суду. На дану заяву йому був наданий доступ для ознайомлення з документами і з проханням фіксування передачі таких документів. Однак, представник стягувача відмовився від ознайомлення, що задокументовано в Акті від 31.03.2023.

19.04.2023 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника, в результаті чого з`ясовано, що Акціонерним товариством надано документи для ознайомлення та здійснено фотозйомку. Перелік документів зазначено у самому Акті та додатку до нього. На підставі цього державним виконавцем винесено постанову від 24.04.223 про закінчення виконавчого провадження №71442937, у зв`язку з виконанням боржником рішення суду в повному обсязі.

З даного приводу суд зазначає, що за приписами спеціального законодавства, зокрема пункту 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Мін`юсті 02.04.2012 за №489/20802 (далі - Інструкція), акт це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Матеріали справи дають суду підстави для висновку, що в ході вчинення виконавчих дій стягувачу не забезпечено в повному обсязі доступу для ознайомлення з оригіналами документів згідно рішення суду.

Так, у матеріалах виконавчого провадження знаходиться Акт про знищення (спалення) бухгалтерських документів від 09.01.2023. Однак, встановити його походження, період та дату надходження цього документа до матеріалів виконавчого провадження суду не видається за можливе, оскільки надходження останнього від боржника вхідною кореспонденцією органу ДВС не підтверджується, а подання його ВАТ "Агромаш" державному виконавцю безпосередньо під час вчинення виконавчих дій у акті від 19.04.2023 року, чи будь якому іншому документі не зафіксовано.

До того ж, із змісту самого лише Акту про знищення (спалення) бухгалтерських документів від 09.01.2023 неможливо встановити ні точного періоду за яких були знищені документи, ні переліку самих документів, що були спалені.

Саме для з`ясування цих обставин, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а також пунктом 3 частини 3 зазначеної статті законодавець, з метою захисту інтересів стягувача, наділив державного виконавця правом, зокрема, одержувати безоплатно від посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Однак у спірних правовідносинах переліченими правомочностями в ході виконавчого провадження державний виконавець не скористався, що серед іншого, підтверджується і його клопотанням до суду про витребування доказів у боржника (підтверджуючих документів про знищення, номенклатури справ, яким чином визначався період знищення, тощо). В той же час, маючи відповідні повноваження, з метою належного виконання судового рішення встановити/спростувати факт знищення документів, їх вичерпного переліку, слід було в ході вчинення виконавчих дій, а не після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

З наведеного слід прийти до висновку, що у спірних правовідносинах, всупереч статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, вчиняючи не в повному обсязі виконавчі дії, діяв не ефективно.

Як наслідок, у матеріалах виконавчого провадження та у судовій справі відсутні належні докази виконання боржником у повному обсязі рішення суду від 29.06.2022 року, зокрема, в частині доступу стягувача до документів товариства, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність Відкритого акціонерного товариства Чортківський завод "Агромаш" за період з 01.03.2018 по 23.11.2021.

Враховуючи вище наведене, суд констатує, що у державного виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження. В свою чергу, закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Таким чином, скарга позивача в частині визнання дій головного державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої служби Батрин О.М. у виконавчому провадженні №71442937 щодо закінчення виконавчого підлягає до задоволення.

За змістом абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, наявність чинної постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження унеможливлює відновлення виконавчого провадження.

У розгляді цієї скарги суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 зі справи №910/7310/20 згідно з яким: "Передбачений частиною першою статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" та статтею 339 Господарського процесуального кодексу України судовий захист прав та законних інтересів, порушених рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд. Відповідно до висловлених раніше висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону №1404-VIII (див. mutatis mutandis пункти 77, 79 постанови від 03.11.2020 у справі №916/617/17) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови".

З огляду на викладене, ефективним способом захисту порушених прав стягувача у цій частині заявлених вимог буде саме скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №71442937 від 24.04.2023, а відтак в цій частині скаргу також слід задовольнити.

Водночас, суд констатує про відсутність правових підстав для задоволення вимог скаржника про відновлення виконавчого провадження №71442937 та зобов`язання державного виконавця продовжити виконавче провадження №71442937 чи інше виконавче провадження щодо виконання судового рішення №921/23/22. Звертаючись із даного приводу до суду стягувач залишив поза увагою, що безпосередньо суд не вправі самостійно відновлювати виконавче провадження. Такі дії, як і забезпечення виконання судового рішення в повному обсязі є обов`язком державного виконавця та належать до його виключної компетенції. При цьому, за законодавчими приписами є неприпустимим підміна судом суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Висновок суду в цій частині відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду № 826/14580/16 від 18 червня 2019 року.

Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми, спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджено та скаржником доведено, що державним виконавцем при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадженні від 24.04.2023 ВП №71442937 порушено норми Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому слід зазначити, що інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та заперечення учасників цього спору були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 234, 339-342 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Визнати дії головного державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батрин О.М. у виконавчому провадженні ВП №71442937 щодо закінчення цього виконавчого провадження неправомірними (протиправними).

3. Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2023 року у ВП №71442937 винесену головним державним виконавцем Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батрин О.М.

4. В решті скарги відмовити.

5. Ухвалу направити учасникам справи:

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд", вул. Гайова, 30, м. Тернопіль, 46400;

- Відкритому акціонерному товариству Чортківський завод "Агромаш", вул. Кн. Володимира Великого, 29, м. Чортків, Тернопільська область, 48500;

- Чортківському відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. вул. Ринок, буд. 10, м. Чортків, Тернопільська область, 48500.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту підписання суддею в порядку ст. 235 ГПК України та оскаржується в порядку та строки, визначені ст.ст.254-256 ГПК України. Повний текст ухвали складено 23.06.2023.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко