УХВАЛА

23 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 916/3620/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 (колегія суддів: Поліщук Л. В., Богатир К. В., Аленін О. Ю.) у справі

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідачів: 1) Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", 2) Південного міжрегіонального управління юстиції, про визнання права власності, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, скасування права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 році заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (далі - ПрАТ "Укрпрофоздоровниця"), Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" та державного реєстратора цього комунального підприємства Морозової Ольги Станіславівни (далі реєстратор) про:

- визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, на підставі яких зареєстровано право приватної власності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на нерухоме майно об`єднання санаторно-курортних закладів на курорті «Куяльник»;

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на це ж нерухоме майно;

- визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на це майно.

Згодом місцевий господарський суд замінив первісних відповідачів: КП «Агенція реєстраційних послуг» та реєстратора на належного відповідача - Південне міжрегіональне управління юстиції.

08.06.2022 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення про відмову в позові.

17.01.2023 Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, повний текст якої склав 23.01.2023, про скасування цього рішення в частині відмови у задоволенні позову саме до ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" та ухвалив в цій частині нове рішення про його задоволення, тоді як у частині відмови у задоволенні позову до Південного міжрегіонального управління юстиції судове рішення місцевого господарського суду залишив без змін.

13.02.2023 ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування цієї постанови та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Оскільки касаційна скарга не відповідала вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), то її ухвалою Верховного Суду від 07.03.2023 залишено без руху для усунення відповідних недоліків шляхом подання суду доказів сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги та обґрунтувань підстави касаційного оскарження.

21.03.2023 на виконання вимог ухвали від 07.03.2023 на електронну пошту суду надійшло клопотання ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» із доказами сплати судового збору, а 22.03.2023 до суду надійшов його паперовий примірник.

Проте, ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" не повністю виконало вимоги ухвали від 07.03.2023, оскільки не обґрунтувало визначену ним підставу касаційного оскарження, на необхідність чого наголошувалось в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху. Тому 06.04.2023 Верховний Суд постановив ухвалу про повернення цієї касаційної скарги.

17.05.2023 ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою з аналогічними вимогами, заявивши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 288 ГПК України.

Обґрунтовуючи це клопотання, скаржник зазначив, що строк на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду у цій справі пропустив з поважних причин, а саме: у зв`язку з відсутністю у штаті ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" працівника, який мав би спеціальні знання у сфері права (фахівець у галузі права), а також фінансової можливості залучити сторонніх осіб (спеціалістів) для здійснення належного захисту та представництва інтересів товариства в суді. Так, скаржник посилається на те, що єдиною відповідальною особою ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", зокрема, щодо представництва та захисту прав та інтересів товариства у всіх судах України є штатний працівник, фахівець у галузі права - начальник управління правового забезпечення. Проте, 30.03.2023 особу, яка обіймала цю посаду, звільнено, а лише 25.04.2023 на цю посаду призначено іншу особу - адвоката Бута Д. В. 26.04.2023 голова правління ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" доручив новому начальнику управління правового забезпечення усунути недоліки касаційної скарги для можливості її повторного направлення до Верховного Суду, а 16.05.2023 - уточнену касаційну скаргу передано на погодження голові правління.

06.06.2023 Верховний Суд постановив ухвалу, якою визнав неповажними названі вище причини пропуску ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" строку на касаційне оскарження та залишив касаційну скаргу без руху на підставі частини третьої 292 ГПК України для усунення недоліків шляхом подання суду клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску такого строку.

07.07.2023 до Верховного Суду надійшли заперечення Фонду державного майна України проти відкриття касаційного провадження у цій справі, в яких позивач просить повернути касаційну скаргу ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", посилаючись на те, що такі обставини як скрутне фінансове становище скаржника та відсутність юриста на підприємстві не можуть бути поважними причинами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. А 23.06.2023 заперечення зі схожими ж мотивами та з вимогою відмовити у відкритті касаційного провадження надійшли від Одеської обласної прокуратури.

Ухвалу, в якій скаржнику встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня її вручення, він отримав 12.06.2023, а 21.06.2023 - направив до суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду від 17.01.2023.

Відповідно до частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частинами другою і третьою цієї статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

За змістом частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Тож суд, ураховуючи конкретні обставини справи, має оцінити поважність причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення чи відмову в поновленні цього строку. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржник посилається на таке:

- з 11.04.2024 до цього часу на усі банківські рахунки ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" накладений арешт в межах виконавчих проваджень, відкритих за заявою Одеської обласної прокуратури. При цьому виконавчі документи пред`явлені до виконання під час дії відстрочки виконання відповідного судового рішення;

- для підготовки касаційної скарги у цій справі необхідний юрист/адвокат з відповідними навичками та досвідом, ураховуючи високі стандарти допуску касаційної скарги до розгляду. В період з 14.04.2023 до 24.04.2023 скаржник не мав у штаті кваліфікованого юриста або адвоката з належним рівнем досвіду, необхідними для підготовки повторної касаційної скарги. Протягом цього часу скаржник не знайшов кваліфікованого адвоката з належним рівнем кваліфікації та досвіду або адвокатську компанію, які би погодились надати безкоштовну правову допомогу з підготовки повторної касаційної скарги;

- в Україні введений воєнний стан, а в травні 2023 року відбулися ракетні обстріли по місту Києву і як наслідок викликані цією обставиною - повідомлення відповідних служб про небезпеку оповіщеннями населення про повітряні тривоги, що підтверджується листами Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у місті Києві, Департаменту муніципальної безпеки Київської міської державної адміністрації. Так, у період з 25.04.2023 до 17.05.2023 (23 дні) повітряні тривоги у місті Києві було оголошено у 14-ти днях;

- лише 25.04.2023 на посаду начальника управління правового забезпечення ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" призначено адвоката Бута Д. В., якому голова правління 26.04.2023 доручив роботу з усунення недоліків касаційної скарги для можливості її повторного направлення до Верховного Суду. Касаційну скаргу (повторну) адвокат підготував протягом 23 днів, з яких у 14-ти днях відбувалася велика кількість ракетних обстрілів по місту Києву;

- ракетні обстріли міста Києва та загроза життю персоналу ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", яке знаходиться на вулиці Шота Руставелі у місті Києві, існували поза волею скаржника та об`єктивно перешкоджали якнайшвидшій підготовці повторної касаційної скарги.

Як зазначалось раніше та вказувалось в ухвалі касаційного суду від 06.06.2023 у цій справі, Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову 17.01.2023, а її повний текст склав 23.01.2023. Скаржник вперше звернувся з касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду 13.02.2023 в межах встановленого законом строку на касаційне оскарження постанови, однак ухвалою Верховного Суду від 07.03.2023 скаргу залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання суду доказів сплати судового збору за її подання у сумі 1 383 120 грн та обґрунтувань підстави касаційного оскарження.

У строк, визначений в ухвалі від 07.03.2023, ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" усунуло один із двох виявлених недоліків, подавши лише докази слати судового збору. Однак не усунуло інший недолік, оскільки взагалі не обґрунтувало підстави касаційного оскарження. Тому 06.04.2023 Верховний Суд постановив ухвалу про повернення цієї касаційної скарги у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 07.03.2023.

Подаючи заяву про усунення недоліків, на виконання ухвали від 07.03.2023 заявник у своїй заяві не зазначав про неможливість усунення іншого недоліку касаційної скарги або наявність обставин які б перешкоджали усуненню цього недоліку. Отже, усуваючи недоліки саме первинно поданої касаційної скарги, заявник мав можливість виконати відповідні вимоги процесуального законодавства так і вказаної ухвали суду.

Таким чином визначальним у поновленні процесуальних строків для касаційного оскарження, є необхідність оцінки їх пропуску в сукупності із попередніми діями скаржника щодо усунення недоліків касаційної скарги.

Обставини, на які посилається скаржник, вдруге звернувшись із касаційною скаргою, мали місце в подальшому, саме після звернення з касаційною скаргою. При цьому об`єктивно непереборних причин пропуску строку на касаційне оскарження, враховуючи часткове виконання заявником вимог ухвали від 07.03.2023, не вбачається.

ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" отримало ухвалу про повернення касаційної скарги 14.04.2023, а повторно звернулось із касаційною скаргою лише 17.05.2023, тобто більше ніж через місяць після отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги, що навіть перевищує встановлений статтею 288 ГПК України двадцятиденний строк на касаційне оскарження судового рішення.

Що стосується аргументів скаржника про неможливість залучення кваліфікованого юриста для підготовки повторної касаційної скарги у зв`язку з відсутністю коштів слід зазначити, що відповідно до доданих до заяви документів арешти на кошти на рахунках скаржника були накладені лише у межах сум стягнення, а не на всі кошти, які могли на них знаходитися, доказів зворотного суду не надано.

Зрештою, призначивши на посаду начальника юридичного управління адвоката, який, за твердженням скаржника, володіє відповідними кваліфікацією і досвідом, сам скаржник зазначив, що повторну касаційну скаргу адвокат підготував за 23 дні з моменту відповідного доручення, що також перевищує навіть строк на звернення до суду із касаційною скаргою.

Разом з тим, володіючи професійними знаннями, а тому будучи обізнаним зі встановленими процесуальним законодавством строками звернення до суду з касаційною скаргою та підставами для їх поновлення, скаржник та його адвокат мали діяти з достатнім поспіхом. Враховуючи також те, що касаційна скарга подавалася повторно, а тому об`єктивно потребувала менше часу для її підготовки ніж первісно подана.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що такі обставини як відсутність у штаті скаржника фахівця у галузі права, а також фінансової можливості залучити сторонніх осіб для здійснення належного захисту та представництва інтересів товариства в суді зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника, мають суб`єктивний характер і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання належним чином оформленої касаційної скарги у встановлений законом строк. Отже, є суб`єктивними, тобто такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника.

Щодо посилань скаржника на обставини, пов`язані із введеним в Україні воєнним станом, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Введення воєнного стану дійсно є підставою для поновлення особі строку касаційного оскарження у випадку, якщо особа зазначає конкретні обставини, що у зв`язку із введенням воєнного стану завадили їй вчасно подати касаційну скаргу (наприклад виїзд з місця проживання в зв`язку з проведенням в місці проживання бойових дій, відсутність інформації про результати розгляду справи та неможливість вчасно її отримати, тощо).

Проте, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатися поважною причиною пропуску цих строків. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Слід також зауважити, що на території міста Києва та Київської області бойові дії не ведуться з 02 квітня 2022 року.

Доводи скаржника про те, що він під час повітряних тривог не міг вчасно реалізувати право касаційного оскарження не можуть бути розцінені судом поважними або непереборними обставинами для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки вони є суб`єктивними, залежали від організації роботи скаржника як юридичної особи та його працівників. До того ж вперше подана касаційна скарга була повернута скаржнику у зв`язку із не усуненням лише одного її недоліку.

На переконання колегії суддів, скаржник в достатній мірі не обґрунтував та не подав суду належних доказів того, яким чином запровадження воєнного стану в Україні і часті повітряні тривоги та ракетні обстріли унеможливили своєчасне виконання вимог суду щодо усунення недоліків та підготовки вдруге поданої касаційної скарги, так само приведення її у відповідність із вимогами статті 290 ГПК України та подання її повторно без зайвих зволікань.

Касаційний суд зазначає, що існування обставини повернення касаційної скарги, яка не позбавляє скаржника на повторне звернення до суду касаційної інстанції, не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше/вдруге поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обв`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більше, за відсутності поважних причин.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Отже, органи державної влади, суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Верховний Суд також враховує, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частина друга статті 114 ГПК України).

Скаржник не надав доказів, які би підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій, спрямованих на дотримання вимог процесуального закону стосовно строків на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, доказів на підтвердження наведених скаржником підстав неможливості звернутися з касаційною скаргою у межах встановленого строку та які би підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили зверненню з касаційною скаргою у передбачені процесуальним законодавством строки, скаржник не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає неповажними підстави, наведені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" на постанову суду апеляційної інстанції від 17.01.2023 у цій справі.

Керуючись статтями 234, 235, 288, 290, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 916/3620/19.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику, а її копію залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач