ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. Справа №921/14/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.І. Матущака

Г.В. Орищин,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» б/н від 09.05.2023 (вх. № 01-05/1503/23 від 09.05.2023)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.05.2023 (повний текст ухвали складено 03.05.2023, м. Тернопіль, суддя М.С. Стадник)

за скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № б/н від 27.04.2023 (вх. № 3640 від 28.04.2023)

на дії органу державної виконавчої служби

у справі № 921/14/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», м. Кременець Тернопільської області

про стягнення 6 033 619,49 грн по договору купівлі-продажу природного газу № 16-219-Б від 30.12.2015, з яких: 4 188 997,66 грн - основний борг, 754 823,22 грн - пеня; 206 439,61 грн - 3 % річних, 883 359,00 грн - інфляційні втрати.

за участі представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шовкопляс О.Ф., Гуславський А.А.;

від органу ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2018 (залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 та постановою Верховного Суду від 26.02.2019) позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 4 188 997,66 грн - основного боргу, 377 411,61 грн - пені, 206 439,61 грн - 3% річних, 883 359,00 грн - інфляційних втрат та 90 504,29 грн - судового збору. На виконання рішення суду 29.05.2018 видано наказ.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало до Господарського суду Тернопільської області 28.04.2023 скаргу на дії органу державної виконавчої служби, у якій просило суд:

- прийняти скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1;

- скаргу задовольнити в повному обсязі, визнати неправомірними дії державного виконавця Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1;

- зобов`язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (усунути порушення, відновити порушене право Стягувача) при здійсненні контролю скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Ухвалою від 03.05.2023 Господарський суд Тернопільської області скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № б/н від 27.04.2023 на дії органу державної виконавчої служби (в порядку вимог ст. 339 ГПК України) у справі № 921/14/18 залишив без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що оскаржувана постанова щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 винесена державним виконавцем 28.12.2022, проте Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця 28.04.2023, тобто через 4 місяці після прийняття постанови.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу б/н від 09.05.2023 (вх. № 01-05/1503/23 від 09.05.2023), в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.05.2023 скасувати, скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо оскарження постанови про зупинення вчинення виконавчих дій задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державна виконавча служба не надсилала для стягувача копії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП№60919672 всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тому про порушення свого права стягувач дізнався лише 21.04.2023 з відповіді на запит ДВС.

З огляду на таке, апелянт вважає, що відлік десятиденного строку на оскарження дій та бездіяльності державного виконавця почався 21.04.2023.

Разом з тим, апелянт вказує на те, що бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Державне підприємство «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» 05.06.2023 подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.05.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 13.06.2023 представник позивача не з`явився, на адресу суду 09.06.2023 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 13.06.2023 з`явився представник відповідача, надав пояснення, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні такого, з огляду на наступне.

Подане клопотання мотивоване тим, що 13.06.2023 адвокат Конопліцький І.В. перебуватиме у раніше запланованому відрядженні і не матиме змоги взяти участь у судовому засіданні.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №924/369/19, де, зокрема, вказано на таке.

Положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального Кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального Кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

А тому, беручи до уваги те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в своєму клопотанні обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до п. 4 ст. 269 Господарського процесуального Кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При винесення постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У статті 341 Господарського процесуального кодексу України визначені строки для звернення із скаргою.

Згідно з ч. 1 даної статті Господарського процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України містить чітку норму щодо моменту, з якого відраховується десятиденний строк на подання скарги. Аналогічні положення містить Закон України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду із скаргою на рішення та дії приватного виконавця, скаржник повинен зазначити у скарзі та обґрунтувати належними доказами, що скарга подається ним у строк, встановлений у ст. 341 Господарського процесуального кодексу України (у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав).

Судом встановлено, що 28.12.2022 головним державним виконавцем Ковальчуком О.А. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВПНОМЕР_1.

Не погоджуючись з постановою про зупинення вчинення виконавчих дій у ВПНОМЕР_1, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 28.04.2023 подало до Господарського суду Тернопільської області скаргу на дії органу державної виконавчої служби.

В обґрунтування пропуску встановленого строку, позивач зазначає про те, що державна виконавча служба не надсилала для стягувача копії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВПНОМЕР_1 всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тому про порушення свого права стягувач дізнався лише 21.04.2023 з відповіді на запит ДВС.

Положеннями ст.18 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 ст.19 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до абзаців 1, 3 ч.1 ст.28 Закону «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Враховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано може покладатись на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г зазначив, що за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях ст.341 ГПК, він доходить висновку про презумцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржник як юридична особа, яка багато років здійснює професійну господарську діяльність на ринку України і має значний досвід участі у судових процесах (як свідчать дані є Єдиного державного реєстру судових рішень), міг усвідомлювати порушення свого права державним виконавцем та передбачити відповідні процесуальні обмеження в подальшому ( аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №918/333/13-г).

У справі, що переглядається, встановлено, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 винесена державним виконавцем 28.12.2022, проте Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з заявою про хід виконавчого провадження тільки 20.03.2023, тобто через 3 місяці після прийняття постанови.

Доводи апелянта про те, що бездіяльність виконавця є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається не беруться судом до уваги, оскільки апелянт оскаржує рішення, а не бездіяльність державного виконавця.

За приписами статті 118 Господарського процесуального Кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, статті 78, статті 79 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 86 названого Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, слід вважати, що апелянт висновків суду першої інстанції не спростував. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятої ним ухвали у даній справі та дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення без розгляду скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № б/н від 27.04.2023 (вх. № 3640 від 28.04.2023) на дії органу державної виконавчої служби (в порядку вимог ст. 339 ГПК України) у справі № 921/14/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального Кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 Господарського процесуального Кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 03.05.2023 у справі № 921/14/18 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» б/н від 09.05.2023 (вх. № 01-05/1503/23 від 09.05.2023) залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.05.2023 у справі № 921/14/18 залишити без змін.

3.Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.06.2023.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючого судді О.С. Скрипчук

суддя О.І. Матущак

суддя Г.В. Орищин