ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року м.Дніпро Справа № 904/276/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Михайлова К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 (прийняте суддею Дупляк С.А., повне судове рішення складено 01.05.2023) у справі № 904/276/23

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС"

про стягнення грошових коштів та заміну поставленого товару неналежної якості,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС", у якій позивач просить суд:

- зобов`язати відповідача замінити із дня набуття чинності рішення суду за цією справою поставлений товароодержувачу (в/ч НОМЕР_2 ) товар неналежної якості - масло солодко вершкове селянське 72,5% жиру в кількості 2.000 кг, вартістю 280 320,00 грн за договором від 09.02.2022 №21-22, яке зберігається на складі в/ч НОМЕР_2 ;

- стягнути з відповідача 42 048,00 грн штрафних санкцій за поставку недоброякісної продукції за договором від 09.02.2022 №21-22.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/276/23:

- позовні вимоги задоволено частково;

- стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІСПОЛІН ПЛЮС" на користь ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ 1471 28 032,00 грн штрафу, 1 654,08 грн судового збору;

- в решті позовних вимог (про зобов`язання відповідача замінити товар та про стягнення 14 016,00 грн штрафу) відмовлено;

- стягнуто з ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІСПОЛІН ПЛЮС" 3 500,00 грн витрат на оплату професійної правової допомоги.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин, встановлення поставки неякісного товару відповідачем позивачу на підставі договору від 09.02.2022 №21-22 до військових частин 9971 у м. Луцьку та 2195 у м. Чернівці. Умовами п. 7.4. договору передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення вимог щодо якості товару.

Також, суд дійшов висновку, що на момент подання позову строки позовної давності, встановлені законодавством для звернення до суду із позовом про стягнення штрафних санкцій, у зв`язку із поставкою товару неналежної якості були зупиненими на підставі п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України, у зв`язку з чим, зазначений позов заявлено в межах строків позовної давності.

Витрати на професійну правову допомогу визнано судом обґрунтованими в розмірі 7 000,00 грн, які підлягають розподілу і покладенню на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 3 500,00 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/276/23, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" на користь Військової частини НОМЕР_1 штрафу у розмірі - 28 032, 00 грн. та 1 654, 08 грн. - витрат по сплаті судового збору та прийняти нове рішення в цій частині про відмову у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" на користь Військової частини НОМЕР_1 штрафу у розмірі - 28032, 00 грн. та 1 654, 08 грн. - витрат по сплаті судового збору; задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 500, 00 грн. з Військової частини НОМЕР_1 .

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що позивачем порушено строк пред`явлення позову до відповідача в частині стягнення штрафу через поставку неякісного товару, адже строк заявлення відповідного штрафу сплив 21.09.2022. Суд першої інстанції з власної ініціативи застосував п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України, а саме щодо зазначення обставин зупинення відповідних строків заявления такого позову з боку позивача, через обставини непереборної сили карантин внаслідок короновірусної хвороби, однак жодних доказів, що такі обставини настали саме для позивача, немає в матеріалах справи.

Апелянт заперечує факт поставки неякісного товару, належним чином підтвердження та оформлення цього факту позивачем. Судом не було досліджено обставини не укладення відповідних актів огляду харчових продуктів з боку відповідача та його представників, порушення процедури вказаних військових частин дослідження якості поставленого товару від, зокрема визначення якості товару лабораторним шляхом, адже уповноважені військові особи зазначених частин не є фаховими особами у визначенні якості товару.

Також, суд у рішенні вказує, що відповідач не вчиняв протягом року дій спрямованих на зобов`язання позивача прийняти товар чи здійснити його оплату, а відтак в тому числі "мовчазною згодою" визнав поставку продукції неналежної якості, з чим відповідач не погоджується. Так, 29.03.2022 р. між Сторонами, було укладено Додаткову угоду № 2-22, умови якої визначено позивачем, якою було достроково розірвано укладений між Сторонами спірний Договір № 21-22 від 09.02.2022 р. в силу неможливості постачання товару з боку відповідача, а відтак в подальшому у відповідача відпали обставини подавати пропозиції, листи, вживати дій щодо зобов`язання приймати товар позивачем в силу укладення вказаної угоди від 29.03.2022 р. та закінчення дії Договору, адже така в подальшому поставка товару була б поза межами дії Договору. При цьому, станом на момент підписання угоди, з боку позивача не було будь-яких претензій щодо якості поставленої продукції.

Апелянт вважає, що оскільки заперечення з боку позивача додо необґрунтованості заявлених правових витрат у розмірі 15 500, 00 грн. з боку позивача не були подані, з позивача мають бути стягнуті витрати у повному обсязі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач проти задоволення скарги заперечує. Акти огляду харчових продуктів від 21.03.2022 є тими документами, які пов`язані із здійсненням поставки (перевезенням) продукції, що належить відповідачу і її передання представникам військової частини, а отже у представників відповідача були відповідні повноваження для їх підпису. Акт і товар були повернуті відповідачу 21.03.2022. Матеріали справи не містять жодних заперечень відповідача, адресованих позивачу щодо незгоди з актами огляду харчових продуктів від 21.03.2022. Також, відповідач протягом більше року не вживав жодних заходів спрямованих на зобов`язання позивача прийняти товар чи здійснити його оплату. Окрім того, оскільки товар не був прийнятий позивачем і повернувся на адресу відповідача, то саме відповідач був обізнаний з 21.03.2022, що товар позивачем не прийнятий, однак ані з вимогами прийняти товар, ані з вимогами провести експертизу спірного товару, ані з іншими вимогами відповідач до позивача не звертався.

Щодо позовної давності позивач зазначає, що з 17.03.2020 карантин на законодавчому рівні було визнано обставиною непереборної сили та, відповідно, з даного моменту має застосовуватися правило п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України щодо зупинення строків позовної давності. Останній день шестимісячного строку позовної давності за вимогами, що випливають з поставки товарів неналежної якості, спливав 21.09.2022, тобто після визнання карантину обставиною непереборної сили, то строки позовної давності за вимогами про стягнення штрафу за поставку товару неналежної якості є зупиненими в силу правила п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України.

Враховуючи, специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, судом першої інстанції було правомірно встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі є завищеним, тобто ціна позову складала 42 048,00 грн, а правова позиція сторін у справі під час провадження у справі не змінювалась, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини

16.06.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване зайнятістю представника в іншій справі.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки причини з яких позивач просить відкласти розгляд справи не є поважними. Чинне процесуальне законодавство не визначає пріоритетності одних судових процесів перед іншими. Окрім того, суд не визнавав явку представників обов`язковою у судове засідання, а позиція позивача викладена у відзиві на скаргу.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою; ухвалено розгляд справи призначено в судове засідання на 22.06.2023 о 16:50 год.

В судовому засіданні 22.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) був укладений договір №21-22 від 09.02.2022 (далі - договір) (арк. 35-44, том 1), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у визначені договором строки передати замовнику (товароодержувачу) у власність масло вершкове (код 15530000-2) (далі товар), якість, кількість, асортимент і ціна якого, зазначені у специфікації та технічному завданні, які є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1), (додаток 3), а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1 загальна сума договору складає 4 737 408,00 грн, у тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ - 20%) 789 568,00 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору сторони домовились, що "Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості№ від 15.06.1965 №П-6 та "Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості від 25.04.1966 №П-7 не застосовуються до умов цього договору.

Як визначено сторонами в договорі (п. 2.1), якість товару, що постачається постачальником повинна відповідати показникам згідно ДСТУ 4399:2005, зокрема органолептичним показникам (смак, запах, консистенція, зовнішній вигляд, колір).

Так, масло ДСТУ 4399:2005, має бути виробленим з вершків та/або продуктів переробки молока, повинно мати специфічний притаманний молоку смак, запах та пластичну консистенцію за темпер. (12±2)°С, з вмістом молочного жиру не менше ніж 72,5%, кольором від блідо-жовтого до майже білого. Масло вершкове має бути щільним, однорідним, поверхня на зрізі має бути блискуча, колір світло-жовтий, смак і запах характерний маслу вершковому, без сторонніх запахів і присмаків. Без ГМО, що має бути зазначено на упаковці. Виготовлене тільки з коров`ячого молока або продуктів його переробки та призначене для безпосереднього вживання в їжу, кулінарних цілей. Воно не повинно містити ніяких спеціальних харчових добавок.

В силу приписів п. 5.7 договору присутність представника постачальника під час приймання товару замовником (товароодержувачем) є обов`язковою. Представник постачальника повинен мати підтверджуючий документ (доручення, довіреність), який уповноважує його на участь в прийманні товару, відборі зразків для проведення досліджень щодо якості товару (у разі потреби). У разі відсутності підтверджуючих документів, які уповноважують представника постачальника на участь в прийманні замовником (товароодержувачем) товару, відборі зразків для проведення досліджень щодо якості товару, приймання товару замовником (товароодержувачем) не проводиться.

Відповідно до п. 5.7.1 договору при поставці кожної партії товару, замовник (товароодержувач) проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності товару, що постачається постачальником. Обов`язкова перевірка включає в себе перевірку безпечності та окремих показників якості - за зовнішнім виглядом, органолептичними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) товару, що постачається відповідно до умов цього договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за цим договором, відповідно до вимог ст. 44 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" та іншим нормативно-правовим документам.

За результатами аналізу п. 5.7 та п.п. 5.7.1 договору, відбір проб має відбуватися саме при прийманні товару, враховуючи, що такі органолептичні показники як смак та колір входять до переліку обов`язкової перевірки саме позивача, яка здійснюється при прийманні товару від відповідача.

У абзаці 2 п.п. 5.7.1 договору вказано, що при перевірці доставленого товару та у разі виявлення представниками замовника (товароодержувача) порушень вимог щодо якості та безпечності, або маркування, або тари, або упаковки, встановлених вимогами нормативних документів (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), відомості про такі порушення зазначаються в Акті огляду та повернення товару (додаток 4), який є невід`ємною частиною цього договору. Вищезазначений акт складається у 3-ох примірниках, які підписуються представниками замовника (товароодержувача), що здійснювали перевірку та представником постачальника. У разі відмови представника постачальника від підписання та отримання примірника акту, - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника (товароодержувача), та в подальшому такий акт протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом і описом вкладення, то вважається належним доказом ознайомлення постачальника з вищезазначеним актом.

В якості додатку №4 до договору визначено форму Акта огляду та повернення товару (арк. 48, том 1), в абзаці 2 визначено, що у присутності представника постачальника ПІБ, який діє за дорученням №__ від __.__.20__, комісія позивача здійснила огляд (найменування товару, дата виробництва товару, об`єм партії товару, метод транспортування товару, метод пакування товару, супровідні документи: фінансові та якісні, ТТН, тощо).

У абзаці третьому п.п. 5.7.1 договору визначено, що якщо під час проведення перевірки, за вимогою замовника (товароодержувача), виникає потреба підтвердження якості товару лабораторним шляхом, зразок такого товару відбирається комісією замовника (товароодержувача), за участі постачальника (представника постачальника) та у відповідності до вимог чинного законодавства направляється до уповноваженої лабораторії, яка може проводити лабораторні дослідження (випробовування) для цілей державного контролю (далі - уповноважена лабораторія), яку визначає замовник та узгоджує з постачальником (представником постачальника), для проведення лабораторних досліджень. Такими уповноваженими лабораторіями можуть бути лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

У пункті 2.3 договору закріплено, що на вимогу замовника (товароодержувача) проведення експертизи щодо якості поставленого товару в акредитованих лабораторіях проводиться за рахунок коштів постачальника. Постачальник зобов`язаний надавати замовнику (товароодержувачу) результати проведених досліджень не пізніше 2 робочих днів з дати отримання таких документів.

В силу ж абз. 4 п.п. 5.7.1 договору при встановленому порушенні вимог щодо якості за результатом лабораторного дослідження, навіть за одним з показників якості, постачальник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання результатів дослідження, має право звернутись з листом до замовника (товароодержувача) щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії у подвійній кількості та направити до уповноваженої лабораторії, яку визначає замовник за узгодженням з постачальником (представником постачальника). Результати повторних досліджень є остаточними, але виключно якщо вони проводились за зверненням постачальника. У разі відсутності у визначений термін звернення постачальника про проведення повторного відбору зразків (проб), остаточними є результати первинних досліджень.

Пунктом 5.7.2 договору визначено, що у разі проведення лабораторного дослідження під час приймання товару фактично поставленого на адресу замовника (товароодержувача), партія товару, з якої було здійснено відбір зразків (проб) вважається переданою на тимчасове зберігання замовнику (товароодержувачу). Така партія товару розміщується на складі замовника (товароодержувача), з дотриманням вимог щодо умов зберігання, на строк достатній для встановлення показників якості товару. У разі встановлення порушення вимог щодо якості, партія товару, яка знаходиться на тимчасовому зберіганні підлягає поверненню постачальнику у найкоротші терміни, але не більше 5 (п`яти) робочих днів з дати повідомлення постачальника про таке порушення.

У абзаці другому п. 5.7.2 договору визначено, що факт приймання замовником (товароодержувачем) партії товару на тимчасове зберігання, засвідчується сторонами шляхом підписання акта приймання на тимчасове зберігання, який складається у двох примірниках протягом 24 годин з моменту направлення відібраних зразків (проб) до уповноваженої лабораторії. Один примірник залишається у замовника (товароодержувача), другий примірник надається представнику постачальника під підпис, а у разі відмови від підписання акта приймання на тимчасове зберігання засвідчується підписами (у складі не менше трьох осіб) представників замовника (товароодержувача) та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення постачальника з вищезазначеним актом.

Цей договір складено українською мовою у 3-х автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, з них 2 примірника замовнику та один примірник постачальнику. Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Дата закінчення строку дії цього договору 31.12.2022 (п. 10.1 договору).

Між сторонами підписано специфікацію до договору (арк. 45, том 1), у якій замовник та постачальник узгодили: товар масло вершкове, ДСТУ 4399:2005, що відповідає положенням п. 2.1 договору поставляється позивачу за ціною 140,16 грн з ПДВ.

Оскільки специфікацією визначено такі міста поставки товару як Харків, Маріуполь, Лисичанськ, Суми, Краматорськ, то позивач, керуючись положеннями п. 6.2 договору (який дає замовнику право, зокрема, коригувати місця постачання), звернувся до відповідача з листом від 14.03.2022 №70/672-22-Вих. щодо перенесення термінів та місця постачання (арк. 29, том 1), у якому повідомив про перенесення постачання з в/ч НОМЕР_3 , зокрема, на в/ч НОМЕР_2 (у місті Львові, поставка товару відбулася 14.03.2022), з в/ч НОМЕР_4 на в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 (у містах Чернівці та Луцьку, відповідно, поставка товару мала відбутися 21.03.2022, проте була повернута відповідачу).

Щодо поставки товару до військової частини НОМЕР_6 у

АДРЕСА_1 позивача проведено огляд продовольства за якістю, а саме: масла солодко вершкового селянського 73% жиру, ДСТУ 4399:2005, що надійшло 21.03.2022 о 09:30 год, в кількості 2.000,00 кг. В акті вказано, що огляд продукції проведено в присутності водія ОСОБА_1 , який діяв на підставі доручення №18 від 21.03.2022, зі строком дії до 31.12.2022.

За результатами огляду складено акт №1 від 21.03.2022, у якому встановлено, що смак масла не характерний для продукції масло селянське, смакові якості властиві для спреду. Крім цього, при проведенні люмінісцентного аналізу масла солодко вершкового селянського 73% жиру апаратом "Люмінікоп" виявлено, що дослідний зразок люмінесценціює світло-блакитним кольором, що свідчить про фальсифікацію масла рослинними жирами (натуральне вершкове масло люмінесценціює світло-жовтим кольором).

Акт №1 від 21.03.2022 підписаний комісією позивача у складі чотирьох осіб та представником постачальника Кушніром Богданом.

До матеріалів справи №904/276/23 долучено довіреність №18 від 21.03.2022, зі строком дії до 31.12.2022, (арк. 19, том 1), згідно із якою відповідач уповноважує водія ОСОБА_1 на передачу товару представникам військової частини НОМЕР_6 . Також вказано, що довіреність надається з правом підписування документів, пов`язаних виключно із здійсненням поставки (перевезення) продукції, що належить відповідачу та її передання представникам військової частини НОМЕР_6 .

Фактично продукція не була прийнята позивачем і була забрана відповідачем.

Щодо поставки товару до військової частини НОМЕР_5 у місті Чернівці

Комісією позивача при проведенні огляду продовольства за якістю, а саме масла солодко вершкового селянського 73% жиру, ДСТУ 4399:2005, що надійшло 21.03.2022 о 11:00 год в кількості 2.000,00 кг, складено акт №1 від 21.03.2022 огляду та повернення харчових продуктів (арк. 20-21, том 1). Згідно із вказаним актом, при проведенні органолептичних досліджень комісією позивача виявлено, що смак масла солодко вершкового не властивий даному виду продукції, а смакові якості властиві для маргарину. Крім цього, при проведенні люмінісцентного аналізу масла солодко вершкового селянського 73% жиру апаратом "Люмінікоп" виявлено, що дослідний зразок люмінесценціює світло-блакитним кольором, що свідчить про фальсифікацію масла рослинними жирами (натуральне вершкове масло люмінесценціює світло-жовтим кольором).

Враховуючи виявлені факти комісія позивача дійшла висновку, що поставлений товар - масло солодко вершкове селянське 73% жиру, ДСТУ 4399:2005, що надійшло 21.03.2022 о 11:00 год в кількості 2.000,00 кг заборонено для вживання особовому складу та підлягає поверненню постачальнику у повному обсязі.

До матеріалів справи №904/276/23 долучено довіреність №12 від 21.03.2022, зі строком дії до 31.12.2022, (арк. 125, том 1), згідно із якою відповідач уповноважує водія ОСОБА_2 на передачу представникам військової частини НОМЕР_5 товару. Також вказано, що довіреність надається для права підписувати документи, пов`язані виключно із здійсненням поставки (перевезення) продукції, що належить відповідачу та її передання представникам військової частини НОМЕР_5 .

Представник постачальника акт №1 від 21.03.2022 огляду та повернення харчових продуктів не підписав. Акт підписаний комісією позивача у складі чотирьох осіб.

Фактично продукція не була прийнята позивачем і була забрана відповідачем.

Також, 29.03.2022 позивач та відповідач уклали додаткову угоду №2-22 про розірвання договору, у пункті 1 якої визначено, що замовник і постачальник дійшли згоди розірвати договір від 09.02.2022 №21-22, у зв`язку із істотними змінами обставин, що призвели до неспроможності постачання товару (масла вершкового) з боку постачальника, за винятком сплати штрафних санкцій замовнику щодо якості та порушення строків поставки товару з боку постачальника на умовах цього договору, станом на момент підписання цієї додаткової угоди.

Вказана угода, в силу п. 4, вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами, тобто з 29.03.2022.

Позивач вважає, що відповідач поставив до військових частин позивача товар неналежної якості, а тому наявні підстави для стягнення штрафу.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідач не погоджується з рішенням суду в частині стягнення штрафу за поставку неякісного товару до військової частини НОМЕР_6 у АДРЕСА_1 та до військової частини НОМЕР_5 у місті Чернівці. В решті судове рішення не оскаржується та не переглядається апеляційним судом.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.

Згідно статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (стаття 679 Цивільного кодексу України).

Аналізуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, органолептичні показники продукції, яка доставлялася відповідачем до військових частини позивача могли бути виявлені саме під час приймання продукції та що сторонами було дотримано процедуру приймання товару, а саме був присутній представник відповідача, повноваження якого підтверджуються довіреністю. Окрім того, за умовами договору у випадку відмови від підписання акту є достатнім підписання акту комісією позивача у складі не менше трьох осіб представника замовника. За результатами приймання товару складені акти огляду та повернення товару від 21.03.2022.

Здійснюючи юридичний аналіз довіреностей представників відповідача, їх уповноважено на передачу представникам військової частини товару, а також надано право підписувати документи, пов`язані виключно із здійсненням поставки (перевезення) продукції, що належить відповідачу та її передання представникам військової частини.

Отже, акти огляду харчових продуктів від 21.03.2022 і є тим документами, які пов`язано із здійсненням поставки (перевезенням) продукції, що належить відповідачу і її передання представникам військової частини.

Окрім того, враховуючи тривалий проміжок часу, матеріали справи не містять жодних заперечень відповідача, адресованих позивачу щодо незгоди з вказаними актами та фактом повернення товару, як неякісного. Відповідач протягом року не вживав заходів спрямованих на зобов`язання позивача прийняти товар чи здійснити його оплату. Також не звертався до позивача з вимогами провести експертизу спірного товару. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, в тому числі і "мовчазною згодою", визнав поставку продукції неналежної якості. Протилежне, свідчить про суперечливу поведінку відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 7.4 договору у разі поставки товару з порушенням вимог щодо якості товару постачальник зобов`язується сплатити замовнику штраф у розмірі 5% вартості недоброякісного товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача штраф за поставку товару неналежної якості до військової частини НОМЕР_6 у місті Луцьку у розмірі 14 016,00 грн (2000,00 кг х 140,16 грн х 5%) та за поставку товару неналежної якості до військової частини НОМЕР_5 у місті Чернівці у розмірі 14 016,00 грн (2000,00 кг х 140,16 грн х 5%).

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено поставка відповідачем товару неналежної якості колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 28 032,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи викладені в апеляційній скарзі, зокрема щодо перевірки я кості товару некомпетентними особами.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони відповідно до ст. 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, укладаючи договір, сторони вільні у виборі умов та визначають їх на власний розсуд і за взаємною згодою.

Підписавши договір сторони погодили його умови та були обізнані про такі умови.

Як вже було зазначено в п.п. 5.7, 5.7.1 Договору встановлено, що продукція, яка відвантажується, підлягає обов`язковому контролю представником постачальника щодо якості за участі постачальника.

Посилання відповідача, що за довіреностями Кушнір Б.П. та Гора В.Ю. є лише перевізниками та не уповноважені на проставлення підпису щодо визначення підстав повернення товару відповідачу, не спростовує обставин, що саме в присутності даних представників мав бути переданий товар та перевірений замовником за кількістю та якістю, оскільки іншого представника, постачальником не направлялося.

Колегія суддів звертає увагу, що вимог до представника замовника, який здійснює перевірку товару за зовнішнім виглядом, органолептичними показниками, відповідності маркування п. 5.7.1 договору не визначає.

При цьому відповідач, у разі незгоди з актами огляду та повернення продовольства не був позбавлений можливості ініціювати здійснення відбору зразків поставленого ним товару для передачі їх в акредитовану лабораторію з метою здійснення лабораторних досліджень. Проте в матеріалах справи відсутні докази, що спростовували б висновки комісії викладені в актах, як відсутні і докази заміни неякісного товару.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності на момент підписання Додаткової угоду № 2-22 від 29.03.2022 з боку позивача не було будь-яких претензій щодо якості поставленої продукції. За змістом п. 1 цієї угоди сторони домовилися розірвати спірний договір за винятком сплати штрафних санкцій замовнику щодо якості та порушення строків поставки товару з боку постачальника на умовах цього договору, станом на момент підписання цієї додаткової угоди.

Колегія відхиляє доводи апелянта, про пропуск позивачем строку, встановленого ч.8 ст. 269 Господарського кодексу України, згідно якої позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів, оскільки згідно з приписами п.7 Прикінцевих та перехідних положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні було введено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 та на час звернення з позовними вимогами не був скасований, отже, позивач не пропустив строк позовної давності.

При цьому, з обґрунтуванням поважних причини пропущення позовної давності сторона має звертатися у випадку пропуску такого строку, що у даній справі не встановлено.

Окрім того, суд не вбачає підстав для скасування рішення в частині розподілу витрат на професійну-правничу допомогу з огляду на наступне.

23.01.2023 між адвокатом Мондріч Аліною Євгеніївною (далі - адвокат) та відповідачем (далі відповідач, клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги №2301НК/23 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати йому правову допомогу на умовах, передбачених п.2.1 цього договору під час розгляду справи №904/276/23 про стягнення грошових коштів та заміну поставленого товару неналежної якості, у відношенні клієнта.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та укладений на строк до 31.12.2023 та доки не будуть вичерпані всі надані національним законодавством засоби захисту і в справі не буде прийнято остаточного рішення (п. 7.1 договору).

На підтвердження виконання вказаного договору між позивачем та адвокатом був підписаний акт оплати надання юридичних послуг №1/НК/23 на суму 15 500,00 грн (арк. 72-73, том 2).

Для оплати послуг з надання професійної правової допомоги адвокатом виставлено рахунок №2301/23 від 23.01.2023 на суму 11 500,00 грн (арк. 85, том 1) та рахунок №2403/23 від 24.03.2023 на суму 4 000,00 грн (арк. 74, том 1).

Платіжною інструкцією №1207 від 24.01.2023 на суму 11 500,00 грн (арк. 79, том 1) та платіжною інструкцією №827 від 24.03.2023 на суму 4 000,00 грн (арк. 75, том 1) підтверджується оплата позивачем послуг за надання професійної правової допомоги у загальному розмірі 15 500,00 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 - 6 статті 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд першої інстанції надав оцінку наданим відповідачу послугам професійної правової допомоги та скориставшись своїм правом, з власної ініціативи застосовував критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляв такі витрати повністю.

Суд дійшов висновку, що з огляду на специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі є завищеним, а, отже, не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 15 500,00 грн у суді першої інстанції у даній справі і обґрунтованими визначено судом витрати в розмірі 7 000,00 грн, які розподілено пропорційно розміру задоволених позовних вимог (стягнуто 28 032, 00 грн.), а саме у розмірі 3 500,00 грн.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вказаних висновків.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/276/23

залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/276/23 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.06.2023

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко