ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа№ 911/2653/17 (756/15873/16)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Доманської М.Л.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ фірма «Добробут»: Діхтяренко О.М. - за ордером серія АА № 1102476 від 05.05.2021

та ОСОБА_10

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут»

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2

про визнання недійсним договору

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2653/17

за заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

08.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» (надалі - ТОВ фірма «Добробут»/позивач) звернулося до Оболонського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 /відповідач) про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг.

На обгрунтування позовних вимог ТОВ фірма «Добробут» зазначає, що оспорюваний договір не відповідає чинному законодавству України, внутрішній волі, не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором та дає законні підстави позивачу звернутися до суду з позовом про визнання його недійсним.

Історія справи

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.12.2016 відкрито провадження у справі № 756/15873/16-ц (суддя Васалатій К.А.).

Відповідно до протоколу судового засідання від 22.01.2018: залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи; відмовлено у задоволенні клопотання про прийняття позовної заяви третьої особи.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17.08.2020 у справі № 756/15873/16-ц позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» до ОСОБА_1 про визнання недійсними договору про надання юридичних послуг залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.11.2020 у справі № 756/15873/16-ц скасовано ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17.08.2020; справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12.04.2021 у справі № 756/15873/16-ц зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі № 916/585/18 (916/1051/20).

Постановою Київського апеляційного суду від 01.07.2021 у справі № 756/15873/16-ц скасовано ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12.04.2021; справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2021 цивільну справу № 756/15873/16-ц передано до Господарського суду Київської області для розгляду в межах справи № 911/2653/17 про банкрутство ТОВ фірма «Добробут».

Після надходження матеріалів справи № 756/15873/16-ц до Господарського суду Київської області вказану справу відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду було передано судді Наріжному С.Ю. для розгляду в межах справи № 911/2653/17; присвоєно єдиний унікальний номер справи № 911/2653/17 (756/15873/16).

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 03.10.2017 відкрито провадження у справі № 911/2653/17 про банкрутство ТОВ фірма «Добробут».

Постановою Господарського суду Київської області від 31.07.2018 у справі № 911/2653/17 визнано банкрутом ТОВ фірма «Добробут» та відкрито його ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.02.2021 у справі № 911/2653/17 ліквідатором ТОВ фірма «Добробут» призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

На даний час провадження у справі № 911/2653/17 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2021 справу №756/15873/16 прийнято до провадження судді Наріжного С.Ю. для розгляду за правилами загального позовного провадження у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2653/17 про банкрутство ТОВ фірма «Добробут»; підготовче засідання призначено на 25.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.05.2022 закрито підготовче провадження у справі № 911/2653/17 (756/15873/16); призначено справу для розгляду по суті на 21.06.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.06.2022 розгляд справи № 911/2653/17 (756/15873/16) відкладено на 12.07.2022.

12.07.2022 ухвалено рішення суду, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Узагальнені доводи учасників справи по суті спору

Доводи ТОВ фірма «Добробут» зводяться до наступного.

Під час розгляду судової справи № 756/14325/13 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Добробут» про стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг від 24.12.2007 ТОВ фірма «Добробут» дізналось про існування відповідного договору.

В ході розгляду справи № 756/14325/13 ТОВ фірма «Добробут» доводило факт того, що оспорюваний Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007 не укладався генеральним директором товариства ОСОБА_10 та не підписувався директором.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13.08.2015 у справі № 756/14325/13 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення коштів за Договором, оскільки надані ОСОБА_1 документи містять ознаки фальсифікації.

Проте, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.08.2015 у справі № 756/14325/13 скасовано, позов ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Добробут» про стягнення коштів за Договором задоволено. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007 не визнаний недійсним, виконання договору позивачем підтверджено Актом приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, отже Договір підлягає виконанню сторонами.

Позивач зазначає, що питання визнання Договору недійсним не заявлялось ТОВ фірма «Добробут» з тих підстав, що такого договору в природі не існувало і такий правочин не міг бути вчинений директором ТОВ фірма «Добробут».

Враховуючи, що факт наявності та дійсності Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 було встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015, тільки після прийняття цього рішення ТОВ фірма «Добробут» звернулось з позовом про визнання недійсним Договору.

Таким чином ТОВ фірма «Добробут» вважає, що останнім не було пропущено строк позовної давності для звернення з позовом про визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007.

Позивач стверджує, що ОСОБА_10 не підписувала і не могла підписувати оспорюваний Договір, оскільки вона не мала належних повноважень на укладення Договору без дозволу зборів учасників товариства, так як вартість послуг зазначена в Договорі становила суму (від восьми до десяти мільйонів гривень), яка значно перевищує максимальний розмір суми грошових коштів, якими генеральний директор товариства вправі розпоряджатися відповідно до статуту в редакції станом на 2007 рік (300 000,00 грн).

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2013 у справі № 911/3297/13 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ фірма «Добробут» про визнання недійсним рішення позачергових зборів, визнано недійсним рішення позачергових зборів засновників (учасників) ТОВ фірма «Добробут», оформлене протоколом № 8 від 21.12.2007 про надання дозволу генеральному директору ОСОБА_10 на укладення і підписання договору про надання юридичних послуг на суму від восьми до десяти мільйонів гривень з юристом ОСОБА_1 , а також на прийняття послуг, складення і підписання актів приймання-передачі юридичних послуг та проведення розрахунків.

Позивач звертає увагу на те, що ОСОБА_1 працював заступником генерального директора ТОВ фірма «Добробут» з 03.07.2008 та був звільнений 21.07.2008 у зв`язку з відсутністю фонду заробітної плати у товариства. В той же час, відповідач протягом зазначеного періоду мав доступ до печатки товариства та аркушів паперу з підписами генерального директора, які залишались для вирішення поточних питань підприємства при відсутності директора.

Позивач зазначає, що перелік послуг, зазначений у спірному Договорі від 24.12.2007 та Акті приймання-передачі від 09.04.2009 фактично ТОВ фірма «Добробут» не надавався. З наданих документів не вбачається, що які саме консультації та юридичні послуги надавались ОСОБА_1 , яка робота та в якому обсязі проведена ним на виконання спірного Договору. Крім того, Акт від 09.04.2009 не містить положень, що перелічені в ньому послуги надавалися саме по Договору від 24.12.2007.

Як вбачається зі змісту Договору від 24.12.2007, його предметом було надання широкого спектру послуг і, як суто юридичних, так і розробка далекоглядних бізнес-проектів та планів розвитку Товариства на майбутнє, томі логічно було б виконавцю звітувати про виконання кожної послуги окремо та в певний проміжок часу (по мірі виконання, або за 1 місяць, квартал чи рік). Однак, відповідач усі надані ним послуги оформив єдиним Актом від 09.04.2009 всупереч положень наданого відповідачем Договору, відповідно до якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання складати та передавати замовнику акти про надання послуг по факту їх надання (п. 4.1.3.).

ТОВ фірма «Добробут» зауважує, що у спірному Договорі має місце невизначеність ціни за конкретні надані послуги. В п. 3.1. лише зазначено, що вартість послуг складає від восьми до десяти мільйонів гривень, яка визначається сторонами по факту їх надання. Разом з тим в спірному договорі відсутні умови, які б визначили вартість кожної послуги та строки її надання. До того ж, більша частина послуг, зазначена в Договорі, не може бути віднесена до юридичних послуг (здійснення контролю за організацією та виконанням фізичної охорони підприємства та довірених осіб; забезпечення «антирейдерської» безпеки підприємства позивача і т.д.).

Крім того, Перелік послуг, зазначений в п. 2 спірного Договору не відповідає цілям та завданням статутної діяльності Позивача та свідчить про непов`язаність таких операцій з господарською діяльністю Позивача; оплата за такі послуги призвела б до збитковості товариства. Зокрема, у відповідний період товариство не здійснювало фінансово-господарську діяльність, про що свідчить довідка товариства від 05.12.2006, та що встановлено рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.12.2011 у справі № 2-100/2011 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Добробут» про повернення трудової книжки та про стягнення заробітної плати, відповідно до якого станом на липень 2008 року фінансову господарську діяльність ТОВ фірма «Добробут» не здійснювало, прибутків не отримувало, страхові внески не нараховувались.

Позивач стверджує, що не міг замовляти у ОСОБА_1 надання послуг, зазначених у спірному Договорі, оскільки їх виконання не було обумовлене розумними економічними підставами та причинами, суперечили цілям ділового характеру, притаманним діяльності Товариства. Аналіз спірного Договору свідчить про те, що зобов`язання ТОВ фірма «Добробут» за вказаним Договором не є для нього економічно вигідними та виправданими, оскільки за період з грудня 2007 по квітень 2009 позивач отримав прибуток від своєї діяльності значно менший, ніж він би взяв на себе зобов`язання оплатити послуги відповідача за Договором.

07.02.2013 Відділом поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0000364 відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: ОСОБА_1 шахрайським шляхом, використовуючи Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007, акт приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, відповіді на претензію від 03.07.2008, протокол позачергових зборів товариства № 8 від 21.12.2007, які не підписувались директором ОСОБА_10 , намагався заволодіти грошима ТОВ фірма «Добробут».

Постановою слідчого СВ поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 07.06.2021 призначено по кримінальному провадженню № 0000364 від 07.02.2013 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України.

01.07.2021 Київським НДЕКЦ МВС України було складено висновок експерта № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ, яким встановлено, що підпис в графі «Замовник» в оригіналі Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 виконано не ОСОБА_10 , а іншою особою.

Враховуючи, що підпис на Договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007 здійснено іншою особою, а не ОСОБА_10 , то відсутні її наміри та волевиявлення на укладення Договору.

Відтак ТОВ фірма «Добробут» стверджує, що Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акт приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 містять ознаки фальсифікації, є підробленими ОСОБА_1 , отже оспорюваний Договір підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

Доводи ОСОБА_1 проти позову зводяться до такого.

Відповідач заперечує твердження позивача про початок перебігу строку позовної давності з 01.12.2015, оскільки перше письмове заперечення керівника ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 у справі № 756/14325/13-ц датоване 28.01.2009, а перше судове засідання за участю представника ТОВ фірма «Добробут» відбулось 01.02.2010.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за Договором про надання юридичних послуг від 24.12.2007 задоволено; судом у вказаній справі визнано дійсність (укладеність) оспорюваного Договору.

Крім того, протоколом № 12 загальних зборів засновників ТОВ фірма «Добробут» від 19.11.2010 визнано всі позовні вимоги ОСОБА_1 і взято обов`язок про повний розрахунок за Договором.

Висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 22.06.2015 встановлено, що підписи і записи в Протоколі № 12 від 19.11.2010 виконано ОСОБА_10 саме в цей період, а підписи і записи від імені генерального директора ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 в Договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007 виконані в грудні 2007 року, а відтиск печатки на Договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007 нанесені не раніше 26.03.2007 та не пізніше 31.01.2008. Отже судовими експертами доведено справжність всіх документів і не виявлено ознак зістарювання, що спростовує твердження ТОВ фірма «Добробут» про друкування тексту на аркуші паперу з раніше проставленими підписами і печаткою.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ № 10119/10-11 від 05.01.2011 підтверджено, що всі підписи на документах (в тому числі і на Договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007) зроблено самою ОСОБА_10 , отже термін позовної давності слід рахувати з 24.12.2007.

Таким чином ОСОБА_1 вважає відсутніми підстави для задоволення позову у даній справі.

Стосовно вищевказаних доводів ОСОБА_1 позивач зазначив, що Висновок експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 22.06.2015 (проведеної у справі № 756/14325/13-ц) є неналежним доказом, оскільки відповідна експертиза проведена з порушенням п. 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Зокрема, з цих підстав відповідний доказ був відхилений Апеляційним судом міста Києва в рішенні від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц.

Висновок судово-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ № 10119/10-11 від 05.01.2011 ТОВ фірма «Добробут» вважає неналежним доказом, оскільки наведені висновки не спростовують факту, що ОСОБА_1 міг підробити документи шляхом друкування тексту документів на аркушах із підписом, який був заздалегідь проставлений на чистому аркуші.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) (суддя Наріжний С.Ю.) позов задоволено повністю; визнано недійсним договір про надання юридичних послуг від 24.12.2017, укладений між ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ фірма «Добробут» 1 378,00 грн судового збору.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 86, 98 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 3, 11, 13, 15, 16, 202, 203, 205, 207, 215, 216, 229-233, 236, 256, 257, 261, 267, 509, 627, 638, 901-903 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що підпис в договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та в акті приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 не виконано ОСОБА_10 , відтак зазначене свідчить про відсутність намірів та волевиявлення останньої, як керівника ТОВ фірма «Добробут» на укладання оспорюваного Договору.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання поважними причини пропуску ТОВ фірма «Добробут» позовної давності щодо звернення з даним позовом, а отже, порушене право позивача підлягає захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у відповідності якої просить суд, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв?язку з пропуском термінів позовної давності для звернення до суду та існуванням чинного рішення з такого ж приводу і підстав, винесеним 01.12.2015 Апеляційним судом міста Києва в цивільній справі № 756/14325/13-ц і доведеності дійсності договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, зокрема, що:

- місцевий господарський суд не повідомив скаржника про розгляд справи 12.07.2022 та не розглянув жодного його клопотання;

- судом першої інстанції безпідставно поновлено позивачу строк позовної давності без вказання достатніх підстав та наявного клопотання позивача;

- місцевим господарським судом прийнято неправильний висновок експерта № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ від 01.07.2021;

- що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц підтверджено дійсність договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

19.10.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ фірма «Добробут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким позивач просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Полякова Б.М., суддів: ОСОБА_4, Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), зокрема, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) залишено без руху.

01.09.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2615/22 від 05.09.2022 у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2653/17 (756/15873/16).

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Полякова Б.М., суддів: ОСОБА_4, Отрюха Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2653/17 (756/15873/16) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» до ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору; у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2653/17 за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи.

15.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/2653/17 (756/15873/16).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16); розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) призначено на 25.10.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) відкладено на 22.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), зокрема, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) відкладено на 13.12.2022; визнано явку всіх учасників справи обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), поміж іншого, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) відкладено на 17.01.2023; визнано явку ОСОБА_10 обов`язковою.

17.01.2023 оголошено перерву у даній справі до 14.02.2023; зобов`язано ОСОБА_1 надати оригінали доручень.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) заяву головуючого судді Полякова Б.М. про самовідвід у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) задоволено; матеріали справи № 911/2653/17 (756/15873/16) передано для визначення складу суду відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/131/23 від 20.02.2023 у зв`язку із задоволенням заяви судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. про самовідвід у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2653/17 (756/15873/16).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді ОСОБА_4, суддів: Пантелієнка В.О., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) прийнято дану справу до провадження у складі колегії суддів: ОСОБА_4 (головуючий суддя), судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) призначено на 05.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), поміж іншого, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) відкладено на 26.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), поміж іншого, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) відкладено на 17.05.2023; визнано обов`язковою явку ОСОБА_1 , ОСОБА_10 у судове засідання.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/385/23 від 04.05.2023 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2653/17 (756/15873/16).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюха Б.В. суддів: Грека Б.М., Доманської М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Доманська М.Л.; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) призначено на 14.06.2023.

Явка представників сторін

14.06.2023 у судове засідання з`явилися представник ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_10

У судове засідання 14.06.2023 не з`явився ОСОБА_1 та/або його представник, який повідомлявся про час, місце та дату судового засідання завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також, нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) була надіслана судом апеляційної інстанції на електронні адреси позивача та третьої особи, а відповідачу (скаржнику) - в його електронний кабінет, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, якщо учасник справи надав суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає/не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на зазначене, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення позивача, відповідача та третьої особи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_10

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 14.06.2023 представник ТОВ фірма «Добробут» заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

ОСОБА_10 у судовому засіданні 14.06.2023 надала пояснення щодо обставин справи та зазначила, що підтримує позицію представника позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Предметом спору у даній справі є Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007, укладений між ТОВ фірма «Добробут» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) (надалі - Договір), дійсність якого оспорюється Позивачем.

За змістом п. 1.1 Договору, виконавець зобов`язується за завданням замовника надати юридичні послуги, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

В силу п. 2.1. Договору виконавець власними силами і коштами надає замовнику наступні послуги:

- захищає інтереси замовника та його довірених осіб в судах всіх інстанцій, прокуратурі, міліції, СБУ та інших правоохоронних, контролюючих чи дозвільних органах, в органах місцевого самоврядування, в вищих органах влади України;

- здійснює контроль за організацією та виконанням фізичної охорони підприємства та довірених осіб за дорученням замовника;

- здійснює контроль за фінансовою, економічною і юридичною безпекою підприємства та довірених осіб за дорученням замовника;

- забезпечує «антирейдерську» безпеку підприємств замовника, особливо табору відпочинку «Дружний» (смт Ворзель, вул. Леніна, 13) і торгівельного павільйону (смт Ворзель, вул. В.Жовтня, 1);

- представляє інтереси замовника на підприємствах всіх форм власності, в державних установах, веде переговори та підписує всі необхідні документи від імені замовника;

- складає від імені замовника чи його довірених осіб позови, скарги, заяви, листи, претензії, договори, акти та інші документи і подає їх відповідним адресатам;

- організовує створення на території підприємства місцевого осередку ВГО «Національний комітет по боротьбі з корупцією», здійснює громадський контроль за діяльністю Ворзельської селищної ради, контролює проведення сесій;

- консультує за дорученням замовника фізичних і юридичних осіб з правових питань і питань фінансової безпеки на території підприємств замовника;

- результативно захищає замовника від фінансових посягань колишніх представників, адвокатів і кредиторів замовника, убезпечує замовника від виплати їм заборгованих грошових коштів та від банкрутства.

Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору, вартість послуг складає від восьми мільйонів гривень до десяти мільйонів гривень, визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах про надані послуги. Замовник зобов`язаний перерахувати суму зазначену в акті про надані послуги протягом 10 календарних днів з моменту підписання такого акту на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 14.04.2009.

Підписантами Договору зазначено: виконавець - ОСОБА_1; замовник - ОСОБА_10

Як зазначає позивач, керівником ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 оспорюваний Договір не підписувався, у зв`язку з чим у позивача відсутній оригінал Договору, а додана до позову фотокопія здійснена під час розгляду судової справи № 756/14325/13 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за Договором. В матеріалах вказаної справи знаходився єдиний наявний оригінал спірного Договору, який був поданий ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Також в матеріалах справи міститься фотокопія Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, складеного між ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_1 , згідно з умовами якого (п. 1) виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

- захищав інтереси замовника та його довірених осіб в судах всіх інстанцій, прокуратурі, міліції, СБУ та інших правоохоронних, контролюючих чи дозвільних органах, в органах місцевого самоврядування, в вищих органах влади України;

- здійснював протягом 2008 року ефективний контроль за організацією та виконанням фізичної охорони підприємства та довірених осіб за дорученням замовника;

- здійснював ефективний контроль за фінансовою, економічною і юридичною безпекою підприємства та довірених осіб за дорученням замовника;

- забезпечував «антирейдерську» безпеку підприємств замовника, особливо табору відпочинку «Дружний» (смт Ворзель, вул. Леніна, 13) і торгівельного павільйону (смт Ворзель, вул. В.Жовтня, 1);

- представляв інтереси замовника на підприємствах всіх форм власності, в державних установах, вів переговори та підписував всі необхідні документи від імені замовника;

- складав від імені замовника і його довірених осіб позови, скарги, заяви, листи, претензії, договори, акти та інші документи і подавав їх відповідним адресатам;

- 19.05.2008 організував створення на території підприємства місцевого осередку ВГО «Національний комітет по боротьбі з корупцією», організував і здійснював ефективний контроль за діяльністю Ворзельської селищної ради, контролював проведення всіх сесій;

- консультував за дорученням замовника фізичні і юридичні особи з правових питань і питань фінансової безпеки на території підприємств замовника;

- результативно захищав замовника від фінансових посягань колишніх представників, адвокатів і кредиторів замовника, убезпечив замовника від виплати їм великої кількості заборгованих грошових коштів та від банкрутства;

- самостійно добився повернення замовнику великої кількості заарештованого майна (всього 296 найменувань майна);

- особисто захистив інтереси замовника: в Ірпінському міському суді Київської області: в цивільних справах: № 4-С-24/2008, № 2-95/2008, № 2-48/2008, № 2-1642/2006, № 2-16/2006, № 2-95/2007, № 8-23/2008, № 8-6/2008, № 8-3/2008, № 2-291/2003, № 2-2963/2007, № 2-594/2008, № 2-1223/2008, № 2-1190/2008, № 8-7/2009; в адміністративних справах: № 2-а-591/2008, № 2-а-80/2009,№ 2-а-593/2008; в Апеляційному суді Київської області в справах: № 22Ц-3439/2007, № 22Ц-1998/2008, № 22Ц-781/2009, № 22Ц-3439/2007, № 22Ц-3584/2008, № 22Ц-1858/2008, № 22Ц-3134/2008; у Верховному Суді України у справах: № 6-14186ск07, № 6-322ск08, № 6-13194ск08, № 6-21714ск08, № 6-7840ск09; в Господарському суді Київської області у справах: № 5/157-08, № 2-03/380/5, № 6/030-09, а також в багатьох інших справах в судах інших областей України.

Пунктом 2 Акту від 09.04.2009 визначено, що вартість наданих виконавцем і прийнятих замовником послуг складає 8 000 000,00 грн. У замовника немає претензій щодо якості та кількості наданих виконавцем послуг і він погоджується повністю оплатити вартість прийнятих послуг.

Підписантами Акту зазначено: виконавець - ОСОБА_1; замовник - ОСОБА_10

Крім цього, ТОВ фірма «Добробут» до позовної заяви додано фотокопії претензії ОСОБА_1 від 24.11.2009 на суму 8 000 000,00 грн та відповіді ТОВ фірма «Добробут» № 02/12 від 11.12.2009 на претензію (за підписом ОСОБА_10 ), згідно якої позивач визнає факт укладення Договору від 24.12.2007 та Акту від 09.04.2009 та визнає розмір заборгованості за Договором в сумі 8 000 000,00 грн.

Слід зазначити, що позивач протягом розгляду справи стверджує, що керівник ТОВ фірма «Добробут» не підписувала зазначених Акту від 09.04.2009 та відповіді на претензію.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за Договором про надання юридичних послуг від 24.12.2007 в сумі 8 000 000,00 грн та крім того 3% річних і інфляційні втрати.

Так, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10.02.2016 (номер справи 756/14325/13-ц), стягнуто з ТОВ фірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 8 000 000,00 грн боргу, 1 480 767,12 грн трьох відсотків річних, 8 904 000,00 грн інфляційних втрат та 1 827,00 грн повернення судового збору, а всього 18 386 594,12 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що існує чинне рішення з такого ж приводу і підстав (рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц), в тексті мотивувальної частини якого зазначено, що Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007 недійсним не визнаний, отже підлягає виконанню сторонами.

Однак необхідно вказати, що питання дійсності Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 не було предметом спору у справі № 756/14325/13-ц.

Поміж іншого, на підтвердження своєї позиції щодо дійсності Договору, ОСОБА_1 залучено до матеріалів справи, що розглядається, копію Протоколу № 8 від 21.12.2007 позачергових зборів засновників (учасників) ТОВ фірма «Добробут», згідно з яким ухвалено дозволити генеральному директору ОСОБА_10 укласти і підписати договір про надання юридичних послуг на суму від восьми до десяти мільйонів гривень з юристом ОСОБА_1 , а також прийняти послуги, скласти і підписати акти приймання-передачі юридичних послуг відповідно до умов цього договору та провести відповідні розрахунки.

Крім того, ОСОБА_1 залучено до матеріалів справи, що розглядається, копію Протоколу № 12 від 19.11.2010 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ фірма «Добробут», у відповідності до якого підтверджено, що з відповідачем 24.12.2007 дійсно було укладено Договір про надання юридичних послуг і 09.04.2009 затверджено Акт приймання-передачі юридичних послуг на суму 8 000 000,00 грн, але розрахунок, з невідомих причин проведений не був. У зв`язку з цим загальними зборами, поміж іншого, було ухвалено: дозволити генеральному директору ОСОБА_10 укласти і підписати мирові угоди з ОСОБА_1 , котрі завірити в судовому порядку; визнати і сплатити ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 8 000 000,00 грн відповідно до виконаного Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 і Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009.

Підписантом вказаних протоколів № 8 від 21.12.2007 та № 12 від 19.11.2010 значиться засновник ОСОБА_10

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2013 у справі № 911/3297/13 за позовом ОСОБА_2 (співзасновник позивача) до ТОВ фірма «Добробут» визнано недійсним рішення позачергових зборів засновників (учасників) ТОВ фірма «Добробут» від 21.12.2007, оформлене протоколом № 8 від 21.12.2007.

Як стверджує позивач, ОСОБА_10 не підписувала вказаних протоколів, засновнику ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 не було відомо про наявність таких протоколів, оскільки протоколи та інші документи були створені ОСОБА_1 для заволодіння грошовими коштами підприємства шахрайським шляхом, що є предметом відповідного кримінального провадження № 0000364.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_10 , обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позиції учасників справи ґрунтуються на протилежних висновках судових експертиз, щодо спірного питання.

Так, відповідно до Висновку № 10119/10-11 судово-почеркознавчої експертизи, складеного 05.01.2011 судовим експертом Київського НДІСЕ Драпей Н.Г., у справі Оболонського районного суду міста Києва № 2-1761/10, копія якого залучена ОСОБА_1 до справи, «підписи від імені ОСОБА_10 , виконані барвником чорного кольору, в договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007, акті приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, відповіді на претензію від 24.11.2009 виконані самою ОСОБА_10 ».

Посилання на вказаний висновок судової експертизи міститься в рішенні Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц, без деталізації змісту висновку.

Із рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц вбачається, що у вказаній справі проводилась також технічна експертиза документів. У відповідності до висновку технічної експертизи від 22.06.2015 «підписи та записи від імені генерального директора ТОВ фірми «Добробут» ОСОБА_10 у договорі про надання юридичних послуг, датованому 24 грудня 2007р., акті приймання-передачі юридичних послуг, датованому 9 квітня 2009р., та відповіді на претензію від 24 листопада 2009р, датованій 11 грудня 2009р., виконано пастою однієї рецептури у спільний період («одночасно») пізніше грудня 2007р. Встановити більш точну дату виконання цих підписів і записів у досліджених документах, не виявилося можливим із причин відсутності зразків порівняння із штрихами паст такої ж рецептури, як і у цих підписах і записах, виконаних пізніше грудня 2007р.».

Разом з тим, Апеляційним судом міста Києва в рішенні від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц зазначено, що висновок технічної експертизи, складений експертом Родюковою О.С. з порушенням вимог п. 4.15. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, зокрема, не містить експертної оцінки результатів дослідження печатки ТОВ фірма «Добробут» на зразках, датованих 2009 роком.

Поміж іншого, в ході розгляду Апеляційним судом міста Києва справи №756/14325/13-ц судом викликались судові експерти для надання роз`яснень щодо висновків, за результатами чого, відповідно до змісту рішення суду, «експерти Посільський О.О. та Гріненко Ж.Г. стверджували, що висновок про те, що підписи виконані пізніше грудня 2007 р. включає і період 24 грудня 2007р., а експерт Цимбал О.В. пояснив, що це малоймовірно, хоча не виключено».

Як вбачається зі змісту Висновку № 10119/10-11 судово-почеркознавчої експертизи від 05.01.2011, для порівняльного аналізу судовому експерту були надані зразки підписів ОСОБА_10 : в матеріалах справи № 2-1761/10 вільні: в копіях акту приймання-передачі від 31.12.2008, звернення вих. № 26/12 від 25.12.2007, особової картки від 23.05.2008, сторінки 1 паспорта НОМЕР_1 ; умовно-вільні: в довіреності на ім`я ОСОБА_1 від 03.02.2009, копії посвідчення № 02 від 03.07.2008, довіреності на ім`я ОСОБА_9 від 14.10.2009, запереченні на позовну заяву ОСОБА_1 від 18.12.09 про стягнення заборгованості від 28.01.2009, копії заяви про залишення заяви без розгляду від 11.01.2010, заяві до Оболонського районного суду м. Києва вих. № 129 від 29.09.2010; експертиментальні: на одному аркуші формату А4 запису «ОСОБА_10», на одному аркуші підпису.

Відповідно до Висновку № 10119/10-11, досліджувані підписи ОСОБА_10 складаються з умовно-прочитаної літери «Н», двох окремих штрихів, виконані рухами високого ступеню виробленості, в швидкому темпі; розмір елементів підписів великий, розгін малий, нахил правий, перерв рухів немає; форма лінії основи підписів ламана, напрям наближається до горизонтального.

При порівнянні досліджуваних підписів між собою в кожному випадку порівняння були встановлені збіжності наведених вище загальних, а також суттєвих окремих ознак почерку, достатніх для висновку про те, що ці підписи виконані однією особою (на Договорі від 24.12.2007, Акті від 09.04.2009, відповіді на претензію від 24.11.2009).

При порівнянні досліджуваних підписів із зразками підписів ОСОБА_10 були встановлені збіжності наведених загальних, а також окремих почергових ознак: форми рухів при виконанні верхньої частини першого сегменту літери «Н», нижньої частини першого елементу літери «Н», верхньої частини третього елементу літери «Н», нижньої його частини; напряму рухів при виконанні почергової частини літери «Н» (варіанти: лівоокружний; правоокружний), низхідної частини першого елементу літери «Н» (лівоокружний у верхній частині та правоокружний у нижній частині), низхідної частини третього елементу літери «Н» (варіанти: лівоокружний у верхній частині; лівоокружний у верхній частині та правоокружний у нижній частині); форми і напряму рухів при виконанні окремих штрихів; відносної протяжності рухів по вертикалі при виконанні першого і третього елементів літери «Н» (протяжність третього елементу більша); способу початку рухів при виконанні початкової частини літери «Н»; взаємного розміщення рухів по горизонталі при виконанні верхніх частин першого і третього елементів літери «Н» (стикаються); взаємного розміщення рухів при виконанні низхідних частин першого і третього елементів літери «Н» (варіанти: паралельно один одному; нижня частина третього елементу відхилена вліво); розміщення точки початку рухів при виконанні літери «Н» (нижче горизонтальної лінії цієї літери).

Відтак, судовим експертом при порівнянні досліджуваних підписів із зразками підписів ОСОБА_10 були встановлені збіжності загальних, а також окремих почергових ознак, які визнані експертом суттєвими та такими, що утворюють індивідуальну сукупність, достатню для висновку про те, що досліджувані підписи від імені ОСОБА_10 виконані самою ОСОБА_10

Водночас, у Висновку № 10119/10-11 судово-почеркознавчої експертизи від 05.01.2011 зазначено, що ОСОБА_10 в суді визнала недостовірними підписи на наступних документах (які у т.ч. були предметом дослідження судового експерта): довіреностях на ім`я ОСОБА_1 від 25.08.2008 та від 03.02.2009, наказі № 32 від 03.07.2008, листі директору ПП «Сапсан» вих. № 17/07 від 01.07.2008, копії посвідчення № 02 на ім`я ОСОБА_1 , акті приймання-передачі від 31.12.2008, зверненні до директора Київської обласної філії СПД «Укрспецюст» вих. № 26/12 від 25.12.2007.

Слід зазначити, що 07.02.2013 Відділом поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0000364 відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: ОСОБА_1 шахрайським шляхом, використовуючи Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007, акт приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, відповідь на претензію від 03.07.2008, протокол позачергових зборів товариства № 8 від 21.12.2007, які не підписувались директором ОСОБА_10 , намагався заволодіти грошима ТОВ фірма «Добробут».

Постановою слідчого СВ поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 07.06.2021 призначено по кримінальному провадженню № 0000364 від 07.02.2013 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України.

01.07.2021 судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України Світланою Мендриною було складено висновок експерта № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ, яким встановлено, що підпис в графі «Замовник» в оригіналі Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та оригіналі Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 виконано не ОСОБА_10 , а іншою особою.

ОСОБА_1 заперечуючи проти Висновку експерта № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ зазначив, що постанова від 07.06.2021 про призначення експертизи та висновок є незаконними, оскільки надані для проведення експертизи документи є сфальсифікованими, а безпосередньо експертиза проведена на підставі ксерокопій досліджуваних документів і за відсутності достатньої кількості порівняльних зразків.

Однак, зазначені вище доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, так як із наданих суду доказів вбачається, що на підставі клопотання слідчого Кравченка А.В. про тимчасовий доступ до речей і документів від 29.04.2021 та ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області Карабази Н.Ф. від 14.05.2021 у справі № 367/3190/21, слідчим Кравченком А.В. було вилучено з матеріалів справи № 756/14325/13-ц оригінали Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, які в подальшому були надані судовому експерту С.Мендрині для проведення почеркознавчої експертизи.

При цьому, зі змісту висновку експерта № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ від 01.07.2021 вбачається, що судовий експерт попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Так, на експертизу надано об`єкти:

- оригінал Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007, укладеного між ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_1 ;

- оригінал Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, підписаного ОСОБА_1 та ТОВ фірма «Добробут» в особі генерального директора ОСОБА_10 ;

- копія Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007, укладеного між ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_1 ;

- копія Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, підписаного ОСОБА_1 та ТОВ фірма «Добробут» в особі генерального директора ОСОБА_10 ;

- порівняльний матеріал: вільні зразки підпису ОСОБА_10 в наступних документах: оригінал протоколу засідання загальних зборів засновників ТОВ фірма «Добробут» № 13 від 19.06.2001; оригінал акту прийому здачі будівель споруд від 04.1998; звернення ТОВ фірма «Добробут» вих. №01/02 від 02.2008; оригінал заяви ОСОБА_10 від 05.04.2016 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 01.12.2015 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10.02.2016; оригінал платіжного доручення № 4 від 05.02.2015; оригінал акту виконаних робіт № 1 від 06.01.2015; оригінал податкової декларації з плати за землю від 11.02.2016; оригінал відомості про наявні земельні ділянки від 24.01.2015; оригінал додатку ІВ до рядка 06.3 Податкової декларації з податку на прибуток підприємця за звітний період 2014 року; оригінал заяви ОСОБА_10 вих. № 1/07 від 10.07.2008; оригінал скарги ОСОБА_10 вих. 090 від 31.05.2001; оригінал книги наказів ТОВ фірма «Добробут» за період з 11.06.1998 по 16.12.2009 в пронумерованому і прошитому вигляді;

- умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_10 в наступних документах: оригінал протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 23.10.2019; оригінал договору на надання юридичних послуг та представництво інтересів № /21 від 09.06.2019; оригінал протоколу отримання зразків для експертизи від 22.06.2021 із умовно-вільними зразками підписів ОСОБА_10 ;

- експериментальні зразки підпису ОСОБА_10

У відповідності до Висновку № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ, при вивченні підписів (у підписах фрагментарно відсутні окремі частини підпису), які підлягають дослідженню, встановлено, що у підписах виявлено комплекс загальних та окремих ознак, достатніх для проведення порівняльного дослідження.

Досліджувані підписи від імені ОСОБА_10 - виконано в безбуквенній транскрипції і складається з нечитаємого штриха, розчерка та 2-х нечитаємих штрихів. Загальний вигляд підписів - трикутник. Підписи чіткі, за конструктивною складністю - прості. Підписи виконані рухами високого ступеню виробленості та координації. Темп - швидкий. Розмір - великий, розгін - в межах середнього, розстановка - середня. Нахил - правопохилий, зв`язність - інтервально виконуються додаткові нечитаємі штрихи, переважна форма рухів - прямолінійно-дугова, переважний напрямок рухів - лівоокружний. Напрямок, форма лінії письма - прямолінійна, незначно піднімається.

При порівнянні досліджуваних підписів між собою, встановлено співпадання за загальними та окремими ознаками, які утворюють сукупність достатню для висновку про те, що дані підписи виконані однією особою та будуть розглядатись як єдиний почерковий матеріал (підписи на Договорі від 24.12.2007 та Акті від 09.04.2009).

Зразки підпису ОСОБА_10 - виконано в безбуквенній транскрипції і складається з нечитаємих штрихів, розчерка та 2-х нечитаємих штрихів. Загальний вигляд підписів - прямокутник. Підписи чіткі, за конструктивною складністю - прості. Підписи виконані рухами вище середнього ступеню виробленості та координації. Темп - швидкий. Розмір - великий, розгін - в межах середнього, розстановка - нестійка. Нахил - правопохилий, зв`язність - інтервально виконуються додаткові нечитаємі штрихи, переважна форма рухів - прямолінійно-дугова, переважний напрямок рухів - лівоокружний. Напрямок, форма лінії письма - ступінчата, піднімається.

При порівнянні підпису в графі «Замовник» в оригіналі Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та підпису в графі «Замовник» в оригіналі Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, зі зразками підпису ОСОБА_10 , було встановлено розбіжності за деякими загальними ознаками та за наступними окремими ознаками: форма рухів при виконанні заключної частини нечитаємого штриха - прямолінійна, у зразках - дугова; форма рухів при поєднанні нечитаємого штриха та наступного елемента - кутова, у зразках - зворотно-прямолінійна; напрям рухів при виконанні 2-го додаткового нечитаємого штриха - правоокружний, у зразках - лівоокружний; протяжність рухів по горизонталі при виконанні висхідної частини розчерка - збільшена відносно зразків; протяжність рухів по вертикалі при виконанні розчерка - збільшена відносно зразків; розміщення точки початку рухів при виконанні нечитаємого штриха відносно середньої лінії письма - на лінії, у зразках - нижче; розміщення точки початку рухів при виконанні 1-го додаткового нечитаємого штриха відносно крайнього верхнього екстремуму розчерка - значно нижче, у зразках - на одному рівні; розміщення точки закінчення рухів при виконанні розчерка відносно крапки початку 1-го додаткового нечитаємого штриха - нижче, у зразках - вище; розміщення точки перетину рухів при виконанні нечитаємого штриха та наступного елемента відносно точки початку нечитаємого штриха - нижче, у зразках - вище; розміщення точки поєднання рухів нечитаємого штриха з наступним елементом - відносно основної частини нечитаємого штриха - зліва, у зразках - справа; розміщення рухів по вертикалі при виконанні висхідної частини розчерка відносно нечитаємого штриха - на елементі, у зразках - значно правіше.

Отже, за результатом порівняння підпису в графі «Замовник» в оригіналі Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та оригіналі Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 зі зразками підпису ОСОБА_10 судовим експертом було встановлено розбіжності за деякими загальними ознаками та за конкретними окремими ознаками, які вказані вище, внаслідок чого експертом констатовано, що виявлені розбіжні ознаки стійкі, суттєві, в своїй кількості та сукупності достатні для категоричного негативного висновку, а саме висновку про те, що підпис в графі «Замовник» в оригіналі Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та оригіналі Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 виконано не ОСОБА_10, а іншою особою.

В силу ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Приписами ст. 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, дослідивши та проаналізувавши Висновок № 10119/10-11 судово-почеркознавчої експертизи від 05.01.2011 Київського НДІСЕ та Висновок експерта Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ від 01.07.2021, співставивши застосовані судовими експертами методики проведення дослідження, сукупність наданих для проведення експертиз матеріалів (тип, склад та характеристики документів з вільними та умовно-вільними зразками підписів ОСОБА_10); враховуючи наявність заперечень ОСОБА_10 щодо достовірності окремих документів, наданих експерту Київського НДІСЕ, які у т.ч. були предметом дослідження і були враховані експертом; дослідивши безпосередньо копії Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 в сукупності з наданим судовими експертами аналізом підпису, який міститься на Договорі та Акту в порівнянні зі зразками підпису ОСОБА_10 , суд першої інстанції правильного висновку про те, що більш вірогідними твердження та висновки, викладені у Висновку експерта Київського НДЕКЦ С.Мендриної № СЕ-19/111-21/27731-ПЧ від 01.07.2021 відносно того, що підпис в графі «Замовник» в оригіналі Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та оригіналі Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 виконано не ОСОБА_10, а іншою особою.

За таких обставин, судом правомірно відхилено протилежний висновок Київського НДІСЕ № 10119/10-11 за результатом судово-почеркознавчої експертизи від 05.01.2011 щодо автентичності підпису ОСОБА_10 на оспорюваному Договорі від 24.12.2007 та Акті від 09.04.2009.

Положеннями ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Необхідно вказати, що правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасників правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети, породжуючи правовий наслідок; правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Отже, порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 1 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Слід зазначити, що у ч. 1 ст. 215, ст.ст. 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відтак, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Таким чином, з урахуванням встановлених вище обставин, зокрема те, що підпис в Договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акті приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009 виконано не ОСОБА_10 , а іншою особою, то слід дійти висновку про відсутність намірів та волевиявлення у останньої, як керівника ТОВ фірма «Добробут», на укладення оспорюваного Договору.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

В силу ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Разом з вищенаведеним необхідно вказати, що 16.06.2020 Великою Палатою Верховного Суду за результатом розгляду справи № 145/2047/16-ц ухвалено постанову, відповідно до якої сформовано правовий висновок про те, що передбачене ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Підроблення підпису однієї із сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду такий договір слід вважати неукладеним.

Також, у вказаній постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду також висловилася з приводу можливих способів захисту права, порушеного підробленням договору. Велика Палата звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Натомість Велика Палата констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зазначений вище правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України, взято судом до уваги, при цьому також слід вказати таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Тобто укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. Головними умовами, за наявності яких договір вважається укладеним, є такі: сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; таку згоду досягнуто в належній формі.

Приписами ст.ст. 901-903 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, в першу чергу, є домовленістю сторін щодо істотних його умов. Договір як документ - втілення цієї домовленості.

Враховуючи те, що Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007 містить всі істотні умови, то він є укладеним, що також встановлено в рішенні Апеляційного суду Київської області від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц.

Разом з тим, так як Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007 містить усі необхідні реквізити, істотні умови, передбачені ЦК України та є укладеним, вказаний Договір може бути оспорюваним.

Отже, факт непідписання Договору керівником ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10, що підтверджений висновком судової почеркознавчої експертизи, може бути підставою для визнання Договору недійсним за рішенням суду.

Статтею 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відторгає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

В силу ст. 3 ЦК України, принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Відтак, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Положеннями ст.ст. 11, 15 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з огляду на норми статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, ця стаття містить вимогу надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ зазначив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 9 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), N 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, без додаткових (повторних) звернень до суду.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16.

Слід зазначити, що у даній справі правовим наслідком використання ОСОБА_1 оспорюваного підробленого Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 стало прийняття Апеляційним судом Київської області рішення від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц про стягнення з ТОВ фірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 заборгованості за Договором в загальному розмірі 18 386 594,12 грн, часткове звернення стягнення на активи ТОВ фірма «Добробут» під час виконання рішення та подальше відкриття провадження у справі № 911/2653/17 про банкрутство ТОВ фірма «Добробут» на підставі зазначеного рішення Апеляційного суду Київської області від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц.

При цьому, рішення Апеляційного суду Київської області від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц було залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016. Ухвалою Верховного Суду України від 14.04.2016 відмовлено у допуску вказаної справи до провадження Верховного Суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, що протягом розгляду справи № 756/14325/13-ц ТОВ фірма «Добробут» обґрунтовувало свою позицію саме фактом того, що Договір від 24.12.2007 є неукладеним, проте Апеляційний суд Київської області в рішенні від 01.12.2015, з чим погодився Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 10.02.2016, констатував відсутність підстав стверджувати, що Договір від 24.12.2007 не був підписаний генеральним директором ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10, встановив що Договір укладений та акцентував, що Договір не був визнаний недійсним у встановленому порядку (відповідно до актуальної станом на дату прийняття рішення судової практики щодо визнання недійсним договору, підпис однієї із сторін якого є підробленим) і що ТОВ фірма «Добробут» не порушувалось питання про визнання недійсними договору і акту приймання-передачі юридичних послуг.

Отже, у даному випадку, саме визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 є належним та ефективним способом захисту порушених прав ТОВ фірма «Добробут», який дозволить позивачу захистити свої права від необґрунтованих майнових претензій ОСОБА_1 на суму 18 386 594,12 грн на підставі оспорюваного Договору.

Разом з тим, протилежний висновок суду про визнання Договору неукладеним та відмова з цих підстав у задоволенні даного позову не призведе до поновлення порушеного права ТОВ фірма «Добробут», оскільки існують вказані вище судові рішення про стягнення грошових коштів з позивача на користь відповідача за Договором, що в свою чергу призведе до порушення права ТОВ фірма «Добробут» на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням зазначених вище обставин в сукупності, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007, укладеного між ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Стосовно строків позовної давності, необхідно вказати таке.

В силу ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, оспорюваний Договір про надання юридичних послуг датований 24.12.2007.

Відповідач заперечуючи проти позову акцентував увагу на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Як зазначає позивач, останньому у 2007 році не було відомо про наявність оспорюваного Договору, ТОВ фірма «Добробут» дізналось про наявність вказаного Договору під час розгляду судової справи № 756/14325/13 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Добробут» про стягнення коштів. В матеріалах вказаної справи наявний єдиний оригінал спірного Договору, який був поданий ОСОБА_1 під час розгляду справи.

У справі № 756/14325/13 ТОВ фірма «Добробут» доводило факт того, що Договір не укладався генеральним директором товариства ОСОБА_10 та не підписувався нею, такого Договору в природі не існувало, у зв`язку з чим на думку позивача такий Договір не міг бути визнаний недійсним в порядку ст. 215 ЦК України.

Водночас, враховуючи, що факт наявності Договору був встановлений рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц, тільки після цього рішення позивач звернувся до суду з позовом про визнання Договору недійсним, і як вважає ТОВ фірма «Добробут», саме з 01.12.2015 почався перебіг строку позовної давності для відповідної вимоги про визнання Договору недійсним.

Разом з тим, судом вище встановлено, що вказаний Договір від імені ТОВ фірма «Добробут» підписаний не керівником ОСОБА_10 , а іншою особою, а відтак, твердження позивача про те, що ТОВ фірма «Добробут» не було відомо у грудні 2007 року про укладення оспорюваного Договору є обґрунтованими.

При цьому, з матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, керівнику ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 стало відомо про наявність оспорюваного Договору принаймні з 28.01.2010 (дата перших письмових заперечень генерального директора ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 на позовну заяву ОСОБА_1 від 18.12.2009) та 01.02.2010 (дата першого судового засідання за участю представника ТОВ фірма «Добробут» у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором). Зазначення у вказаних запереченнях дати 28.01.2009 суд вважає технічною опискою, оскільки письмові заперечення заявлено проти позовної заяви від 18.12.2009.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності для позивача щодо заявлення позову про визнання Договору недійсним розпочався 29.01.2010 і закінчився - 29.01.2013.

Проте, з позовом про визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 ТОВ фірма «Добробут» звернулося 08.12.2016, отже, позивачем пропущено строк позовної давності.

Слід зазначити, що протилежні доводи позивача є необґрунтовані, оскільки приписи ч. 1 ст. 261 ЦК України пов`язують початок перебігу строку позовної давності з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не з датою прийняття судового рішення за результатом розгляду справи про стягнення заборгованості за оспорюваним договором.

Як вже зазначалось, приписами ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Водночас, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Необхідно вказати, що ОСОБА_1 під час розгляду даної справи неодноразово акцентовано увагу на пропуск позивачем строку позовної давності.

Водночас, у додаткових поясненнях від 22.01.2018 (а.с. 85-86, т. 1) позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності у разі визначення судом того факту, що строк позовної давності пропущено, зокрема, задля забезпечення права позивача на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Щодо клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності в комплексі з фактичними обставинами справи, які встановлені вище, слід вказати таке.

Договір про надання юридичних послуг датований 24.12.2007. Акт приймання-передачі юридичних послуг за Договором датований 09.04.2009.

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ фірма «Добробут» з позовом про стягнення заборгованості за Договором про надання юридичних послуг від 24.12.2007. Судові процеси щодо розгляду справи про стягнення заборгованості тривали до лютого 2016 року.

Так, протягом розгляду судового спору про стягнення заборгованості з 2009 по 2016 роки ТОВ фірма «Добробут» доводило відсутність обов`язку сплачувати відповідні грошові кошти за Договором, оскільки Договір від 24.12.2007 та Акт від 09.04.2009 не підписувались позивачем, а були сфальсифіковані ОСОБА_1 з метою заволодіння майном позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2011 керівник ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 звернулась до правоохоронних органів, зокрема Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_1 .

Постановою слідчого СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області від 13.10.2011 порушено відповідну кримінальну справу за фактом замаху на заволодіння майном Позивача, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.

В подальшому, ГУ НП у м. Києві було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 07.02.2013. На даний час триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У відповідності до Витягу від 11.08.2021 з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000364 від 07.02.2013, проведеним досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_1 шахрайським шляхом, а саме використовуючи документи: договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007, акт приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, відповіді на претензії від 11.12.2009, наказ № 32 від 03.07.2008, про призначення на посаду заступника директора ОСОБА_1 , наказ № 33 від 03.07.2008 про створення штатного розкладу та встановлення посадових окладів, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено посадовий оклад в розмірі 38 000,00 грн, наказ № 2 від 04.01.2009 про створення штатного розкладу та встановлення посадових окладів, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено посадовий оклад в розмірі 38 000,00 грн, протокол позачергових зборів товариства № 8 від 21.12.2007 відповідно до якого ОСОБА_10 надано право підписати з ОСОБА_1 договір про надання юридичних послуг на суму від восьми до десяти мільйонів гривень, протокол загальних зборів товариства № 12 від 19.11.2010 відповідно до якого товариство визнає заборгованість перед ОСОБА_1 за надані юридичні послуги та зобов`язується сплатити йому грошові кошти на суму 1 046 839,71 грн від імені генерального директора ТОВ ТВП фірма «Добробут» ОСОБА_10 , які останньою не підписувались і не видавались, та намагався заволодіти грошима ТОВ фірма «Добробут».

Відтак, позивач протягом всього періоду спірних правовідносин, починаючи від січня 2010 року, коли ТОВ фірма «Добробут» стало відомо про наявність оспорюваного Договору, вживає заходи з метою захисту порушеного права, як в судовому процесі у справі № 756/14325/13-ц (з 2009 по 2016 роки), у відповідному кримінальному провадженні (з 2011 року по теперішній час), так і у даній справі № 911/2653/17 (756/15873/16) (з 2016 року по теперішній час) з метою доведення факту того, що керівник позивача не підписувала відповідні документи, зокрема, Договір про надання юридичних послуг від 24.12.2007.

Так, зі змісту оспорюваного Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 вбачається, що визначений в п. 2.1.1. перелік послуг містить окремі види послуг, які не є характерними до категорії юридичних послуг, у т.ч.: здійснення контролю за організацією та виконанням фізичної охорони підприємства та довірених осіб; організація створення на території підприємства місцевого осередку ВГО «Національний комітет по боротьбі з корупцією», здійснення громадського контролю за діяльністю Ворзельської селищної ради, контроль за проведенням сесій. Перелік послуг, наведений в п. 2.1.1. не відповідає цілям та завданням статутної діяльності Позивача. Умову щодо ціни Договору (від восьми до десяти мільйонів гривень) слід вважати необґрунтованою та вкрай невигідною для Позивача, враховуючи те, що у 2008 році підприємство не здійснювало фінансово-господарську діяльність та не отримувало прибуток.

Отже, з урахуванням процесуальну поведінку сторін на предмет дотримання принципів добросовісності, справедливості та розумності як загального стандарту поведінки учасників цивільних правовідносин, беручи до уваги встановлені судом обставини відносно того, що оспорюваний Договір не підписувався керівником ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 , а був підписаний іншою особою та використаний ОСОБА_1 для стягнення коштів з товариства та подальшого звернення стягнення на активи ТОВ фірма «Добробут» і ініціювання процедури банкрутства підприємства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідна процесуальна поведінка ОСОБА_1 не відповідає критеріям добросовісності, справедливості та розумності в розумінні ЦК України.

В той час як процесуальна поведінка ТОВ фірма «Добробут» протягом існування спірних правовідносин, з 2010 року по теперішній час, свідчить про вжиття позивачем передбачених законом способів захисту порушеного права.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні особи (позивача) до суду за захистом порушеного права, суди мають виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру, тобто з обставин, які підтверджують ці причини та вказують на існування об`єктивної перешкоди для сторони своєчасно звернутися за захистом порушеного права. З огляду на положення статті 13 ЦК України («Межі здійснення цивільних прав»), суд має враховувати добросовісність поведінки позивача (заявника) та відповідача протягом усього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність є інститутом матеріального, а не процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

З цих причин застосування норм про позовну давність підпорядковується загальним засадам матеріального цивільного права, які мають фундаментальний характер і є нормами прямої дії (постанова Верховного Суду від 25.01.2021 у справі № 758/10761/13-ц), включаючи й загальні положення щодо справедливості, добросовісності та розумності як загального стандарту поведінки учасників цивільних правовідносин.

Так, беручи до уваги все викладене вище, зокрема: встановлені судом фактичні обставини справи щодо підроблення підпису керівника ТОВ фірма «Добробут» ОСОБА_10 на оспорюваному Договорі про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акті приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009; використання ОСОБА_1 оспорюваного підробленого Договору для стягнення коштів з товариства та подальшого звернення стягнення на активи ТОВ фірма «Добробут» і ініціювання процедури банкрутства підприємства; умови оспорюваного Договору, які не відповідають цілям та завданням статутної діяльності Позивача і є вкрай невигідними для Позивача; процесуальну поведінку сторін протягом існування спірних правовідносин, значну тривалість в часі цивільного провадження у справі № 756/14325/13-ц (з 2009 по 2016 роки); значну тривалість в часі кримінального провадження №0000364 (з 2011 року по теперішній час), місцевим господарським судом правомірно визнано поважними причини пропуску ТОВ фірма «Добробут» позовної давності щодо звернення з позовом про визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007, укладеного між ТОВ фірма «Добробут» та ОСОБА_1 , а отже, порушене право ТОВ фірма «Добробут» підлягає захисту.

Відтак, суд першої інстанції належним чином оцінивши матеріали справи дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, доводи викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що місцевий господарський суд не повідомив відповідача про розгляд справи та не розглянув жодного його клопотання, спростовується матеріалами справи №911/2653/17 (756/15873/16), так як останній направляв заяви/клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також отримував процесуальні документи в підсистемі «Електронний суд».

Також є необґрунтованими доводи скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно поновлено позивачу строк позовної давності без вказання достатніх підстав та наявного клопотання ТОВ фірма «Добробут», оскільки в додаткових поясненнях від 22.01.2018 (а.с. 85-86, т. 1) позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності у разі визначення судом того факту, що строк позовної давності пропущено, зокрема, задля забезпечення права Позивача на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції прийнято неправдивий Висновок експерта № CE-19/111-21/27731-ПЧ від 01.07.2021 є лише припущенням, оскільки експертиза була проведена на підставі клопотання слідчого Кравченка А.В. про тимчасовий доступ до речей і документів від 29.04.2021 та ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області Карабази Н.Ф. від 14.05.2021 у справі № 367/3190/21, слідчим Кравченком А.В. було вилучено з матеріалів справи № 756/14325/13-ц оригінали Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 та Акту приймання-передачі юридичних послуг від 09.04.2009, які в подальшому були надані судовому експерту С. Мендрині для проведення почеркознавчої експертизи. При цьому, будь-яких заяв/клопотань про проведення повторної експертизи та/або виклик експерта для надання пояснень відповідачем подано не було.

Поміж іншого, доводи ОСОБА_1 про те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 756/14325/13-ц підтверджено дійсність (укладеність) сторонами договору, є необґрунтованими, так як питання дійсності Договору про надання юридичних послуг від 24.12.2007 не було предметом спору у справі № 756/14325/13-ц.

Інші, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16), а відтак, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2022 у справі № 911/2653/17 (756/15873/16) залишити без змін.

3. Справу № 911/2653/17 (756/15873/16) повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 23.06.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді М.Л. Доманська

Б.М. Грек