ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р. Справа №914/2/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача (скаржника) - Мельник О.С.

від відповідача - Гарбузюк Р.О.

від третьої особи - Будник К.А. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", б/н від 01 травня 2023 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2023 року, (підписана 24.04.2023), суддя Запотічняк О.Д.

про призначення експертизи та зупинення провадження

у справі №914/2/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про стягнення 826 214 771,87 грн.

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про стягнення 826 214 771,87 грн. (з яких: 583 853 395,01 грн. заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу, 160 655 638,29 грн. - пеня, 20 738 525,59 грн. - три відсотки річних та 60 967 212,98 грн. - інфляційні втрати).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2021 року рішення Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 62 932 665,44 грн. - основної заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 4 192 354,00 грн. - пені, 2 869 319,58 грн. - інфляційних втрат, 711 144,87 грн. - 3% річних, 69 839,76 грн. - судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 104 759,64 грн. - судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Закрито провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 164 850 886,08 грн. основної заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу. В решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25 серпня 2022 року скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2021 року, а справу передано до Господарського суду Львівської області на новий розгляд в іншому складі суду.

В процесі нового розгляду справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2023 року у справі №914/2/19 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи суд поставив наступні запитання:

- Акціонерне товариство «Укртрансгаз» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу від 17.12.2015, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи ?

- Які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи ?

- Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи ?

- Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу?

- Чи була у АТ «Укртрансгаз» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу ?

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи мотивована необхідністю з`ясування обставин, що мають значення для справи, для чого необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення 826214 771,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які мають бути сплачені ним на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 у частині оплати послуг балансування. Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 зазначив, що для правильного вирішення спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам необхідно, у тому числі, встановити обставини, пов`язані з наданням послуг транспортування газу. Суд в ухвалі зазначає, що транспортування газу включає у себе 3 складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС; переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС. Передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачуванням газу у газорозподільчий газопровід позивачем. Позивач ствердив, що відповідач відбирав газ з ГТС, в той час, як відповідач заперечує зазначені доводи та доводить технічну неможливість відбору газу, оскільки технічно можливо лише закачати газ Оператором ГТС. Також відповідач доводить, що позивач закачував газ всупереч норм Кодексу ГТС та умов договору транспортування понад обсяги підтверджених номінацій у той час, як технічної можливості не приймати (обмежувати) обсяги газу, який закачується у газорозподільні мережі у нього не було. Відтак, на думку суду першої інстанції дані питання потребують спеціальних знань, а відтак проведення експертизи є необхідним.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач - Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2023 року у справі №914/2/19 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, зазначає, що матеріали справи містять докази, з яких можливо встановити підстави, порядок надання послуг балансування та вирішити спір по суті. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково призначено судову експертизу під час нового розгляду справи та за відсутності мотивованого клопотання. Разом з тим, наголошує, що поставлені на вирішення експертизи питання не входять до предмету доказування при вирішенні цієї справи, а відповіді експерта на поставлені судом питання жодним чином не вплинуть на дані, відображені у первинних документах, що підписані обома сторонами. На думку апелянта, у суду достатньо доказів для правильного вирішення цього спору без призначення судової експертизи, що в протилежному випадку слугує затягуванням розгляду спору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Зокрема, зазначав, що позивачем заявлено позов про стягнення заборгованості за надані послуги, відтак, необхідним є з`ясування обставин, пов`язаних з фактичним наданням послуг транспортування газу та відбору газу АТ «Львівгаз» з газотранспортної системи, а обставини відбору чи закачування газу в розподільні мережі є предметом доказування.

У письмових поясненнях третя особа підтримала вимоги апеляційної скарги та зазначила, що суд першої інстанції виніс оскаржувану ухвалу з порушенням приписів ст.99 ГПК України. Зокрема, зазначив, що у суду не було достатньо підстав для призначення судової експертизи.

Поряд з цим, апелянтом подано до суду заперечення на відзив на апеляційну скаргу від 31 травня 2023 року та письмові пояснення від 16 червня 2023 року.

Судові засідання з розгляду апеляційної скарги проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon, за клопотанням третьої особи та на підставі відповідних ухвал суду.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2023 року у справі №914/2/19 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги позивача, просив такі задоволити.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників учасників у справі, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1 ЗУ «Про судову експертизу»).

Згідно з ст.98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч.6 ст.99 ГПК України).

Відповідно до ст.100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00 від 01 червня 2006 року).

Поряд з тим, призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 ст.99 ГПК України, і таке призначення не може розцінюватися як порушення норм процесуального права (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №910/9564/20).

Судом встановлено, що предметом позову у цій справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 826 214 771,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які повинні бути сплачені ним на підставі договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року у частині оплати послуг балансування.

Поряд з цим, скасовуючи рішення та постанову судів першої і апеляційної інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2022 року зазначив, що для правильного вирішення спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам необхідно, у тому числі, встановити обставини, пов`язані з наданням послуг транспортування газу.

Як правильно зазначає суд першої інстанції, транспортування газу включає у себе три складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС; переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС. При цьому, передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачування газу у газорозподільчий газопровід позивачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач серед іншого посилається на те, що відповідач відбирав газ з ГТС, в той час, як відповідач заперечує зазначене та доводить технічну неможливість відбору газу, оскільки технічно можливо лише закачати газ Оператором ГТС. Також відповідач доводить, що позивач закачував газ всупереч норм Кодексу ГТС та умов договору транспортування понад обсяги підтверджених номінацій, у той час, як технічної можливості не приймати (обмежувати) обсяги газу, який закачується у газорозподільні мережі у нього не було.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що наведені питання потребують спеціальних знань, якими суд не володіє, з огляду на що, судом першої інстанції і призначено судову експертизу.

З метою виконання вказівок Верховного Суду для правильного вирішення спору, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про призначення у справі судової експертизи для можливості повно, об`єктивно та всебічно надати оцінку усім фактичним обставинам справи.

Поряд з тим, колегія суддів відхиляє твердження скаржника про безпідставність призначення у цій справі судової експертизи, з посиланням на інші докази, оскільки, згідно з ч.ч.1,2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Поряд з тим, статтею 104 ГПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Щодо заперечень апелянта в частині визначення експертної установи, якій суд доручив проведення експертизи, колегія суддів зазначає, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно (ч.3 ст.99 ГПК України). Поряд з цим, при поданні клопотання про призначення судової експертизи відповідачем запропоновано доручити її проведення Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, одночасно, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, представники позивача та третьої особи не заперечили проти проведення експертизи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає безпідставними доводи скаржника в цій частині.

Одночасно колегія суддів відхиляє твердження скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з огляду на те, що справа перебувала на новому розгляді після скасування Верховним Судом судових рішень першої та апеляційної інстанцій, відтак, на думку скаржника у суду не було підстав для призначення експертизи на цій стадії, разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що після скасування Верховним Судом рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду і передачі справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, розгляд справи починається спочатку, суд призначає та проводить підготовче засідання в загальному порядку, а сторони не позбавлені можливості скористатися правами, наданими ГПК України, зокрема, і правом заявляти клопотання про призначення експертизи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права при призначенні судом першої інстанції судової експертизи у цій справі, за наявності відповідного клопотання відповідача, який у своїх запереченнях щодо позовних вимог посилається на обставини, з`ясування яких потребують спеціальних знань, у сфері іншій, ніж право, якими суд не володіє.

Беручи до уваги все наведене вище, з огляду на предмет доказування у цій справі, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши поставлені на вирішення експертизи питання, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого господарського суду про призначення у справі судової експертизи відповідає вимогам закону, а підстави для її скасування - відсутні.

Поряд з тим, суд першої інстанції правомірно зупинив провадження у справі на час проведення судової експертизи, що відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.228 та п.6 ч.1 ст.229 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про призначення експертизи (п.11) та зупинення провадження у справі (п.12).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення судової експертизи, відтак, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.98-100, 236, 255, 270, 271, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 19 квітня 2023 року у справі №914/2/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - без задоволення.

Матеріали справи №914/2/19 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повну постанову складено 21 червня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.