ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Справа № 915/470/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Марілайф» (39600, м. Кременчук, пров. Медовий, буд. 2В; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 42638760)

до відповідача: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; адреса електронної пошти: , ; ідентифікаційний код 31448144)

про: стягнення 744 705,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

27.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Марілайф» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 68 від 20.03.2023 (з додатками), в якій, з урахуванням заяви б/н від 15.05.2023 про зміну предмету позову, просить суд:

1. Винести рішення, яким стягнути з міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (, 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Марілайф», (39600, м. Кременчук, пров. Медовий, 2В, р/р НОМЕР_2 Акціонерне товариство «ОТП Банк», МФО 300528) заборгованість за договором № 09/09-2022-В від 09 вересня 2022 року в сумі 744 705,00 грн.

2. Витрати по справі стягнути з Відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору поставки № 09/09-2022-В від 09.09.2022 з додатком до нього; меморандуму про взаєморозуміння між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та Міжнародним Комітетом Червоного Хреста» від 29.08.2022; видаткових накладних (9 шт.); товарно-транспортних накладних (9шт.); податкових накладних (9 шт.), з квитанціями про їх реєстрацію в ЄРПН; рахунків на оплату (9 шт.); платіжних доручень (9 шт.); претензії № 15 від 12.01.2023, з відповіддю на неї № 118/36 від 19.01.2023; застосування норм статей 11, 526, 655, 712 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193, 224 Господарського кодексу України; та мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 20.04.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/470/23 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 16 травня 2023 року о 10:40; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

02.05.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 670/36 від 01.05.2023, у якому підприємством викладено свої доводи щодо позовних вимог.

12.05.2023 до суду від учасників справи надійшла така кореспонденція:

- заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Марілайф» б/н від 12.05.2023 (вх. № 6039/23) про вступ у справу як представника;

- клопотання Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» № 769/36 від 12.05.2023 про розгляд справи без участі представника відповідача.

15.05.2023 до суду від позивача надійшла заява б/н від 15.05.2023 про зміну предмету позову.

16.05.2023 до суду від позивача надійшла заява б/н від 15.05.2023 (вх. № 6158/23) про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою суду від 16.05.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Марілайф» б/н від 15.05.2023 про зміну предмету позову у справі № 915/470/23 було прийнято до розгляду; запропоновано відповідачу подати суду та направити позивачу письмові пояснення щодо суті позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмету позову; відкладено підготовче засідання у справі № 915/470/23 на 13 червня 2023 року о 10:00.

29.05.2023 до суду від відповідача надійшла заява № 857/36 від 25.05.2023 про визнання позову з урахуванням заяви про зміну предмета позову, у якій Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» визнає заборгованість за Договором поставки №09/09-2022-В від 09 вересня 2022 року, в сумі 744 705,00 гри., однак зазначає про неможливість виконання грошового зобов`язання за Договором через скрутне фінансове становище, що виникло у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та знаходженням нашого підприємства на прифронтовій території, через що періодично зазнавало значних пошкоджень та руйнувань.

Крім того, у вказаній заяві відповідач посилається на приписи ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

13.06.2023 учасники справи своїх представників в підготовче засідання не направили, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до змісту статей 185, 240 ГПК України, 13.06.2023 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2022 року між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Марілайф», як постачальником, був укладений Договір поставки № 09/09-2022-В (далі - Договір), відповідно до предмета якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п.1.2. цього Договору (далі - товар), а покупець - прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1). Найменування Товару: ДК 021:2015 за кодом Єдиного закупівельного словника 24310000-0 Основні неорганічні хімічні речовини (Хлор рідкий в контейнерах). Найменування, максимальна кількість, одиниці виміру, асортимент Товару, що підлягає поставці за цим Договором зазначено у Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2); Місцем виконання договору є: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161 (п. 1.5).

За умовами наведеного Договору:

- загальна сума цього Договору складає 6 976 800,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 % - 1 162 800,00 грн. Ціни за одиницю Товару, який поставлятиметься за цим Договором, зазначені у Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.1);

- розрахунки здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування Місією. Міжнародного Червоного Хреста на зазначений у розділі 13 цього Договору поточний рахунок Постачальника грошових коштів на умовах, визначених цим Договором (п. 4.1);

- право власності на Товари переходить від постачальника до покупця з моменту прийняття Товарів покупцем в місці поставки за видатковою накладною (п. 5.6);

- покупець зобов`язаний: прийняти поставлені Товари у порядку, визначеному цим Договором; оплатити Товари своєчасно та в повному обсязі згідно умов цього Договору (п. 6.1);

- постачальник зобов`язаний, зокрема: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором (п. 6.3.1); забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору (п. 6.3.2);

- цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє: в частині поставки - до закінчення періоду дії воєнного стану, в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання. У разі продовження воєнного стану дія Договору автоматично продовжується на період на який продовжено воєнний стан (п. 11.1).

До Договору сторонами погоджено Специфікацію на суму 6 976 800,00 грн.

Вищенаведений Договір зі Специфікацією до нього скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, щодо стягнення з відповідача, як покупця, заборгованості за поставлений за договором товар.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмета доказування у даній справі належать обставини порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором, в частині повноти та своєчасності оплати поставленого товару.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір поставки № 09/09-2022-В від 09.09.2022 з додатком до нього;

- меморандум про взаєморозуміння між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та Міжнародним Комітетом Червоного Хреста» від 29.08.2022;

- видаткові накладні (9 шт.);

- товарно-транспортні накладні (9 шт.);

- податкові накладні (9 шт.), з квитанціями про їх реєстрацію в ЄРПН;

- рахунки на оплату (9 шт.);

- платіжні доручення (9 шт.);

- претензія № 15 від 12.01.2023, з відповіддю на неї № 118/36 від 19.01.2023.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- листи Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» № 818/36 від 09.09.2022, № 1096/36 від 31.10.2022;

- Договір поставки № 09/09-2022-В від 09.09.2022 з додатком до нього;

- копії комерційних пропозицій ТОВ «АХПС» № 610 від 08.09.2022, ТОВ «Гідрохім» № 381 від 09.09.2022, ТОВ «Марілайф» № 370 від 09.09.2022, ТОВ «Вотерголд» № 70 від 09.09.2022;

- лист «ADEN-TRANSEXIM» S.R.L. № 101 від 06.09.2022.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Матеріали свідчать про те, що на виконання укладеного між сторонами Договору у період з 11.09.2022 по 30.09.2022 позивач поставив відповідачу, а останній прийняв у власність товар на загальну суму 3 078 000,00 грн, що вбачається з наданих до матеріалів справи:

1. Видаткових накладних, підписаних обома сторонами без будь-яких зауважень і заперечень:

- № 207 від 11.09.2022 на суму 307 800,00 грн

- № 208 від 12.09.2022 на суму 205 200,00 грн;

- № 210 від 16.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 217 від 19.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 218 від 20.09.2022 на суму 205 200,00 грн;

- № 230 від 23.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 231 від 26.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 233 від 28.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 234 від 30.09.2022 на суму 307 800,00 грн.

2. Товарино-транспортних накладних, підписаних обома сторонами без будь-яких зауважень і заперечень:

- № 561 від 11.09.2022 на суму 307 800,00 грн;

- № 562 від 12.09.2022 на суму 205 200,00 грн;

- № 564 від 16.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 571 від 19.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 572 від 20.09.2022 на суму 205 200,00 грн;

- № 581 від 23.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 582 від 26.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 583 від 28.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 584 від 30.09.2022 на суму 307 800,00 грн.

3. Податкових накладних, з квитанціями про їх реєстрацію в ЄРПН (а.с. 35-52).

У відповідності до Меморандуму про взаєморозуміння від 29.08.2022, укладеного між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та Міжнародним Комітетом Червоного Хреста, його сторони погодили надання відповідачу фінансової допомоги на придбання хімічних реагентів, в тому числі хлору рідкого в контейнерах.

Для здійснення оплати позивачем виставлялися рахунки на загальну суму 3 078 000,00 грн:

- № 178 від 11.09.2022 на суму 307 800,00 грн

- № 179 від 12.09.2022 на суму 205 200,00 грн;

- № 184 від 16.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 187 від 19.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 188 від 20.09.2022 на суму 205 200,00 грн;

- № 199 від 23.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 200 від 26.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 202 від 28.09.2022 на суму 410 400,00 грн;

- № 203 від 30.09.2022 на суму 307 800,00 грн.

Вищевказаний товар, за даними позивача, підтвердженими відповідачем, був оплачений лише частково на суму 2 333 295,00 грн, що вбачається з наданих до матеріалів справи платіжних доручень:

- № 21189 від 25.10.2022 на суму 233 329,50 грн;

- № 21190 від 25.10.2022 на суму 311 106,00 грн;

- № 21192 від 25.10.2022 на суму 311 106,00 грн;

- № 21193 від 25.10.2022 на суму 311 106,00 грн;

- № 21194 від 25.10.2022 на суму 155 553,00 грн;

- № 21195 від 25.10.2022 на суму 311 106,00 грн;

- № 21196 від 25.10.2022 на суму 311 106,00 грн;

- № 21197 від 25.10.2022 на суму 155 553,00 грн;

- № 21198 від 25.10.2022 на суму 233 329,50 грн.

З метою досудового врегулювання спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Марілайф» зверталося до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» з претензією № 15 від 12.01.2023 щодо сплати наявної заборгованості.

Матеріали справи містять відповідь відповідача на вказану претензію № 118/36 від 19.01.2023, зі змісту якої вбачається, що Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» наразі не має можливостей здійснити доплату за отриманий товар.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором не представив, доводів позивача не заперечив.

Таким чином, відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду доказів відсутності заборгованості перед кредитором, натомість визнав позовні вимоги.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за поставлений за Договором товар, в зв`язку з чим товариство цілком правомірно звернулося до господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Суд перевірив наведений позивачем розрахунок заборгованості та встановив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Марілайф» суму заборгованості Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» за Договором поставки № 09/09-2022-В від 09.09.2022 у розмірі 744 705,00 грн (3 078 000,00 грн - 2 333 295,00 грн) зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд, вирішуючи питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, вважає за можливе повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Марілайф» з Державного бюджету України 50 % судового збору у розмірі 5585,29 грн, який перераховано згідно з платіжною інструкцією № 3138 від 20.03.2023 на суму 11 170,58 грн.

Решта суми судового в розмірі 5585,29 грн підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 130, 185, 191, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Марілайф» (39600, м. Кременчук, пров. Медовий, буд. 2В; ідентифікаційний код 42638760) заборгованість за договором № 09/09-2022-В від 09 вересня 2022 року в сумі 744 705,00 грн, а також 5585,29 грн судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Марілайф» (39600, м. Кременчук, пров. Медовий, буд. 2В; ідентифікаційний код 42638760) з Державного бюджету України 50 % судового збору у розмірі 5585,29 грн, який перераховано згідно з платіжною інструкцією № 3138 від 20.03.2023 на суму 11 170,58 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Марілайф» (39600, м. Кременчук, пров. Медовий, буд. 2В; ідентифікаційний код 42638760);

Відповідач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144).

Повне рішення складено та підписано судом 23.06.2023.

Суддя О.Г. Смородінова