РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2023Справа № 910/1337/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 52 888,69 грн.,

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 52 888,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспортну від 02.01.2020 року № 04/20-Т/К/06, та у зв`язку із настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якої є учасником дорожньо-транспортної пригоди, станом на дату настання останньої була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР201079596. У зв`язку з наведеними обставинами, а також враховуючи добровільну оплату відповідачем лише 50 % суми відповідного страхового відшкодування, позивач вказував, що обов`язок з відшкодування недоплаченої відповідачем суми цього страхового відшкодування у розмірі 52 888,69 грн. покладається на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС".

Крім того, у позовній заяві Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" зазначило про понесення ним витрат на отримання правничої допомоги та проведення експертного дослідження, попередній (орієнтовний) розмір яких складає 10 000,00 грн. та 10 000,00 грн. відповідно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі № 910/1337/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.02.2023 року на електронну адресу господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла запитувана судом інформація.

24.02.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" від 20.02.2023 року на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що з метою встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.10.2020 року в місті Києві на вулиці Набережно-Рибальській, 31, та осіб, відповідальних за пошкодження автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , він замовив проведення автотехнічного дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди у судового експерта.

Відповідно до висновку від 29.11.2021 року № 11107210, складеного за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewоо Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, встановлено, що у спірній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 перед здійсненням маневру перестроювання через праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання. Відтак, водієві автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 слід було відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. З технічної точки зору виконання в односторонньому порядку водієм автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 своїх належних дій виключало б не тільки можливість зіткнення його автомобіля з автомобілем Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а й зіткнення автомобілів Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , що в свою чергу обумовило б відсутність наїзду на припарковані транспортні засоби (у тому числі застрахований позивачем автомобіль).

Враховуючи наведене, відповідач вказував на те, що відповідальними особами за пошкодження застрахованого позивачем автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , є водії як автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , так і автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , а відтак розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб відповідно до положень пункту 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість винуватців ДТП. Оскільки відповідач у добровільному порядку сплатив на користь позивача частину страхового відшкодування у розмірі 52 888,69 грн. (50 % від загальної суми страхового відшкодування, що підлягало виплаті власнику автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 ), Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" зазначило про відсутність підстав для покладення на нього додаткового обов`язку з відшкодування решти цього страхового відшкодування на таку ж суму.

У відзиві відповідач письмово повідомив суд про те, що з метою отримання додаткової інформації щодо обставин справи він направив звернення, зокрема, до судового експерта, а після отримання висновку експертизи такий документ буде наданий суду з попереднім його надсиланням іншим учасникам справи.

Крім того, у цій заяві по суті справи відповідач у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України поставив Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Арсенал Страхування" запитання про обставини, що, на думку відповідача, мають значення для справи, а також заперечив проти стягнення з нього заявлених позивачем судових витрат з огляду на безпідставність і необґрунтованість позовних вимог та недоведеність фактичного понесення таких витрат.

Слід також зазначити, що до означеного відзиву Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" було долучено заяву про судові витрати та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2023 року розгляд справи № 910/1337/23 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.04.2023 року. Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено водія автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

06.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 31.03.2023 року, в якому останній, зокрема, просив суд долучити до матеріалів справи висновок експерта від 10.03.2023 року № 10206230 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewоо Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , за змістом якого у спірній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 перед здійсненням маневру перестроювання через праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання, відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. Факторів технічного характеру, які б перешкоджали водієві автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 належним чином виконати вимоги пункту 10.1 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, з наданих на дослідження матеріалів експертом не встановлено. З технічної точки зору виконання в односторонньому порядку водієм автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 своїх належних дій виключало б не тільки можливість зіткнення його автомобіля з автомобілем Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а й зіткнення автомобілів Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , що в свою чергу обумовило б відсутність наїзду на припарковані транспортні засоби.

У підготовчому засіданні 12.04.2023 року судом долучено до матеріалів справи подане відповідачем клопотання від 06.04.2023 разом з доданими до нього документами та прийнято ці докази до розгляду. Крім того, суд запропонував сторонам до 05.05.2023 року подати письмові пояснення щодо доцільності залучення до участі у справі водія/страховика автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про встановлення позивачу строку на подання відповіді на відзив до 19.04.2023 року та встановлення відповідачу строку на подання заперечень на відповідь на відзив до 05.05.2023 року. Слід зазначити, що суд також продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/1337/23 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 17.05.2023 року.

21.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Крім того, 21.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", в яких останнє вказало про обґрунтованість пред`явлених у даній справі вимог до відповідача, а також у простій письмовій формі надало відповіді на поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву запитання.

До початку призначеного підготовчого засідання 17.05.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення відповідача від 15.05.2023 року, в яких останній навів додаткові аргументи на спростування обґрунтованості вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування". Крім того, до наведених пояснень Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" долучило, зокрема, заяву про компенсацію судових витрат у розмірі 7 500,00 грн.

Ухвалою від 17.05.2023 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/1337/23 та призначив її до судового розгляду по суті на 07.06.2023 року.

31.05.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 26.05.2023 року № /к про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

У судовому засіданні 07.06.2023 року оголошувалася перерва до 27.06.2023 року.

20.06.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 20.06.2023 року про проведення судового засідання 27.06.2023 року без участі представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС".

Інших заяв чи клопотань, у тому числі письмових пояснень із зазначенням правових підстав та доцільності залучення до участі у справі водія/страховика автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , від учасників справи до суду не надходило.

Учасники справи про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 27.06.2023 року не забезпечили.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25.01.2006 року № 1-5/45 в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 04/20-Т/К/06 "ALL RISKS" (далі - Договір), предметом якого є, зокрема, майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску.

За змістом пункту 7 Договору до страхових ризиків віднесено дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до пункту 16 Договору строк його дії: з 05.01.2020 року (з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 Договору) по 04.01.2021 року (з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 Договору).

11.10.2020 року о 13:33 год. на вулиці Набережно-Рибальській, 31 у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , які після зіткнення між собою зіштовхнулися із припаркованими на узбіччі автомобілями Daewоо Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 (застрахованим позивачем ТЗ).

Під час дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 17.03.2021 року в справі № 758/2278/21 (провадження № 3/758/2685/21) водія автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яке призвело до зіткнення з автомобілем Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 . Разом із тим, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до полісу серії ЕР № 201079596 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована відповідачем із встановленим розміром франшизи - 0,00 грн. та лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000,00 грн.

12.10.2020 року Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

У матеріалах справи також наявна копія протоколу огляду транспортного засобу від 15.10.2020 року, в якому зазначено характер пошкоджень автомобіля JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , завданих під час вищенаведеної ДТП, що відбулася 11.10.2020 року.

Страховим актом позивача від 30.12.2020 року № 006.02581320-2 спірну ДТП (за якої водій автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованими авто, серед яких був автомобіль JAC J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 105 777,38 грн.

Означена сума страхового відшкодування була визначена позивачем з урахуванням, зокрема, ремонтної калькуляції № 17404 від 21.12.2020 року, виставленого СТО рахунку на оплату відновлювального ремонту від 15.12.2020 року № ЛРФ-000381, а також Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вих. № 17404 від 21.12.2020 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля JAC J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 182 437,38 грн., а вартість його відновлювального ремонту складає 131 530,91 грн. Крім того, позивачем взято до уваги положення пунктів 27.8 та 31.5 Договору, з урахуванням яких вищевказане пошкодження застрахованого Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" автомобіля фактично є його конструктивною загибеллю.

Відповідно до платіжного доручення від 04.01.2021 року № 36 позивач перерахував ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 105 777,38 грн. із призначенням платежу: "Страх. виплата ОСОБА_2 , Акт № 006.02581320-2 від 30.12.2020р. Без ПДВ".

Листом від 16.01.2021 року № 160121-433/р позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" із вимогою про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою позивачем страхового відшкодування, у розмірі 105 777,38 грн.

Крім того, у доповнення до цієї претензії позивач направив на адресу відповідача лист від 02.09.2021 року № /р, до якого долучив копію висновку експертного автотехнічного дослідження від 31.08.2021 року № 195/21.

На виконання вищенаведеної вимоги Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" відповідно до платіжного доручення від 05.01.2022 року № 858301 перерахувало позивачу суму грошових коштів у розмірі 52 888,69 грн. (що становить 50 % від сплаченого Страховиком страхового відшкодування), а також листом від 19.01.2022 року № 584/12ЦВ повідомило позивача про відповідне прийняте відповідачем рішення та порядок обрахунку розміру виплаченого ним страхового відшкодування.

Зважаючи на те, що вимога позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, була задоволена відповідачем лише частково (на 50 %), Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до суду з даним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" решти страхового відшкодування у розмірі 52 888,69 грн.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_1 у порушенні ПДР, яке призвело до зіткнення з автомобілем Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 (що у подальшому фактично зумовило зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем JAC J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), встановлена у судовому порядку (та учасниками справи під час її розгляду не заперечувалася), а його цивільно-правова відповідальність застрахована відповідачем.

Так, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

У свою чергу, за вольовою ознакою згідно з положеннями статті 999 Цивільного кодексу України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 Цивільного кодексу України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, зокрема, й до страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року в справі № 910/2603/17 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому, помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 Цивільного кодексу України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це виходить із змісту статей 559 та 1191 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм Цивільного кодексу України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191, так і за змістом статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 року в справі № 905/2970/16.

У постанові Верховного Суду від 02.10.2018 року в справі № 910/171/17 відображено правову позицію, згідно з якою на підставі вищевказаних правових норм до страховика потерпілого переходить право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Отже, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 14 та статті 204 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов`язковим для виконання його сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, частина 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо визначає пріоритет даного Закону перед положеннями інших актів цивільного законодавства України.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми пункту 22.1 статті 22 та статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 року в справі № 910/22886/16.

Суд вважає, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з пунктом 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що рік випуску пошкодженого автомобіля JAC J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 - 2014, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у пункті 7.38 Методики. За таких обставин, за загальним правилом коефіцієнт фізичного зносу для означеного автомобіля приймається таким, що дорівнює нулю.

Разом із тим, як було зазначено вище, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вих. № 17404 від 21.12.2020 року, складеного ТОВ "Експертно-асистуюча компанія "Довіра", ринкова вартість автомобіля JAC J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 182 437,38 грн., а вартість його відновлювального ремонту складає 131 530,91 грн. Отже, з урахуванням положень пунктів 27.8 та 31.5 Договору, за якими вищевказане пошкодження застрахованого Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" автомобіля фактично є його конструктивною загибеллю, позивач виплатив Страхувальнику суму розрахованого згідно з умовами Договору страхового відшкодування у розмірі 105 777,38 грн. Обґрунтованість розрахунку цієї суми страхового відшкодування сторонами під час розгляду справи не заперечувалася.

При цьому, у постанові від 02.04.2018 року в справі № 910/32720/15 Верховний Суд зазначив, що вказівка "у межах витрат", означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена.

Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, в межах фактичних затрат (у розмірі 105 777,38 грн.) перейшло право вимоги, яке страхувальник (потерпілий) мав до особи (осіб), відповідальної (відповідальних) за заподіяний збиток.

Заперечуючи проти позову, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" посилалося на те, що з метою встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.10.2020 року в місті Києві на вулиці Набережно-Рибальській, 31, та осіб, відповідальних за пошкодження автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач замовив проведення автотехнічного дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди у судового експерта.

Відповідно до висновку від 29.11.2021 року № 11107210, складеного за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewоо Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, встановлено, що у спірній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 перед здійсненням маневру перестроювання через праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання. Відтак, водієві автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 слід було відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. З технічної точки зору виконання в односторонньому порядку водієм автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 своїх належних дій виключало б не тільки можливість зіткнення його автомобіля з автомобілем Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а й зіткнення автомобілів Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , що в свою чергу обумовило б відсутність наїзду на припарковані транспортні засоби (у тому числі застрахований позивачем автомобіль).

Крім того, виконаним на замовлення відповідача в рамках розгляду справи № 910/1337/23 висновком експерта (Чернявського Андрія Івановича; свідоцтво № 1618, видане ЦЕКК Міністерства юстиції України 22.02.2013 року, свідоцтво № 1743, видане ЦЕКК Міністерства юстиції України 02.10.2015 року) від 10.03.2023 року № 10206230 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewоо Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що у спірній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 перед здійсненням маневру перестроювання через праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання, відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. Факторів технічного характеру, які б перешкоджали водієві автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 належним чином виконати вимоги пункту 10.1 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, з наданих на дослідження матеріалів не вбачається. З технічної точки зору виконання в односторонньому порядку водієм автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 своїх належних дій виключало б не тільки можливість зіткнення його автомобіля з автомобілем Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а й зіткнення автомобілів Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , що в свою чергу обумовило б відсутність наїзду на припарковані транспортні засоби.

Враховуючи наведене, відповідач вказував на те, що відповідальними особами за пошкодження застрахованого позивачем автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , є водії як автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , так і автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , а отже розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб відповідно до положень пункту 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість винуватців ДТП. Оскільки відповідач у добровільному порядку сплатив на користь позивача частину страхового відшкодування у розмірі 52 888,69 грн. (50 % від загальної суми страхового відшкодування, що підлягало виплаті власнику автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 ), Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" зазначило про відсутність підстав для покладення на нього додаткового обов`язку з відшкодування решти цього страхового відшкодування на таку ж суму.

З огляду на наведене, суд зазначає наступне.

Пунктом 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Суд звертає увагу на те, що за наявними у матеріалах справи документами спірна ДТП відбулася внаслідок зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , які у подальшому зіштовхнулися із припаркованими на узбіччі автомобілями (у тому числі автомобілем JAC J5, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як було зазначено вище, постановою Подільського районного суду міста Києва від 17.03.2021 року в справі № 758/2278/21 (провадження № 3/758/2685/21), яка надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, водія автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яке призвело до зіткнення з автомобілем Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Водночас постановою Подільського районного суду міста Києва від 17.03.2021 року в справі № 758/2276/21 (провадження № 3/758/2683/21), яка надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності водія автомобіля Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 за статтею 124 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. При ухваленні цієї постанови суд виходив з того, що у діях ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР.

Проте у матеріалах справи відсутні докази складення органами Національної поліції України матеріалів чи протоколів про вчинення водієм автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 (як учасником спірної ДТП) адміністративного чи кримінального правопорушення, а також і докази направлення відповідних адміністративних матеріалів для розгляду судом. Фактично питання щодо наявності чи відсутності вини означеної особи у порушенні ПДР, яке призвело до ДТП та завдання транспортним засобам механічних пошкоджень, та притягнення цієї особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності уповноваженими органами та посадовими особами не вирішувалося.

Разом із тим, суд звертає увагу на таке.

У постанові Верховного Суду від 16.07.2018 року в справі № 910/20412/16 викладено правову позицію, за змістом якої суд при розгляді справи не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях, в даному випадку водія. Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Також у вказаній постанові викладено правовий висновок, відповідно до якого відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким особа була б притягнута до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.

Отже, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.04.2019 року в справі № 927/623/18.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2023 року до судового експерта Чернявського Андрія Івановича надійшла заява про проведення судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 , Daewоо Lanos р/н НОМЕР_5 , JAC J5 р/н НОМЕР_1 за заявою адвоката Шишлова Олександра, що діє в інтересам АТ "Страхова компанія "АРКС" від 17.02.2023 року по господарській справі № 910/1337/23 за позовом ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до "Страхова компанія "АРКС" про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації.

На експертизу разом із заявою були надані в електронному вигляді фотоматеріали огляду місця ДТП (що відбулася 11.10.2020 року) (138 знімків), рішення Київської міської ради від 03.10.2018 року № 1739/5803 щодо швидкісного режиму руху на ділянці місця ДТП, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 758/2276/21 Подільського районного суду м. Києва на 75 аркушах, відеозапис події, копія ухвали про відкриття провадження у справі № 910/1337/23 господарського суду м. Києва.

На вирішення експерту поставлені питання:

1. Як повинен був діяти в даній дорожньо-транспортній ситуації виходячи з положень ПДР України водій автомобіля Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 ?

2. Як повинен був діяти в даній дорожньо-транспортній ситуації виходячи з положень ПДР України водій автомобіля Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 ?

3. Як повинен був діяти в даній дорожньо-транспортній ситуації виходячи з положень ПДР України водій автомобіля Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 ?

4. Чи виключається з технічної точки зору можливість зіткнення автомобіля Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 чи Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 з автомобілем Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 та наступне їх відкидання на припарковані транспортні засоби за умови виконання водієм автомобіля Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 своїх належних дій?

5. Чи виключається з технічної точки зору можливість зіткнення автомобіля Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 чи Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 з автомобілем Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 та наступне їх відкидання на припарковані транспортні засоби за умови виконання водієм автомобіля Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 своїх належних дій?

6. Чи виключається з технічної точки зору можливість зіткнення автомобіля Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 чи Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 з автомобілем Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 та наступне їх відкидання на припарковані транспортні засоби за умови виконання водієм автомобіля Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 своїх належних дій?

За результатами проведення судової експертизи судовим експертом Чернявським Андрієм Івановичем (який має вищу автотехнічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень магістра, кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз за спеціальністю 10.1 "Дослідження обставин ДТП" (свідоцтво № 1618 видано ЦЕКК Міністерства Юстиції України 22.02.2013р., дійсно до 21.12.2024р.), 10.4 "Транспортно-трасологічні дослідження" (свідоцтво № 1743 видано ЦЕКК Міністерства Юстиції України 02.10.2015р., дійсно до 21.12.2024р.) стаж роботи за фахом з 2013 року) складено висновок експерта від 10.03.2023 року № 10206230 за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewоо Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В означеному висновку експертом описано наступний механізм розвитку подій при спірній ДТП (який відповідає наявним у матеріалах справи документам): автомобіль Citroen DS-4 рухався у середній смузі, автомобіль Mercedes-Benz S63 рухаючись в тій самій смузі позаду почав перестроювання з перетинанням лінії дорожньої розмітки 1.1, в процесі чого автомобіль Citroen DS-4 почав виконання маневру правого повороту, перетинаючи праву смугу, на якій в цей час вже знаходився автомобіль Mercedes-Benz S63 та автомобіль Нуundai Н-1, який рухався по правій смузі позаду автомобіля Mercedes-Benz S63. У процесі маневру автомобіля Citroen DS-4 відбулося зіткнення автомобілів Citroen DS-4 та Mercedes-Benz S63, при цьому автомобіль Нуundai Н-1 в цей момент знаходився безпосередньо біля задньої частини автомобіля Mercedes-Benz S63 та відбулося їх зіткнення. Після вказаних контактів всі три автомобілі змістилися праворуч у напрямку припаркованих автомобілів, де відбувся наїзд на нерухомі автомобілі Daewоо Lanos та JAC J5.

З описаного вище механізму розвитку обставин ДТП випливає, що належні дії водія автомобіля Citroen DS-4 при виконанні перестроювання через праву смугу, обмежену лінією дорожньої розмітки 1.1, регламентувалися вимогами вказаної розмітки та п. 10.1 ПДР України, в яких зазначено:

"10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється".

Технічна суть викладених вимог полягає в тому, що водієві автомобіля Citroen DS-4 перед початком виконання перестроювання через праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання, водієві автомобіля Citroen DS-4 слід було відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. При цьому, з огляду на те, що автомобіль Citroen DS-4 перед подією знаходився в технічно справному стані (згідно п. 5 вихідних даних), слід зробити висновок, що факторів технічного характеру, які б перешкоджали водієві автомобіля Citroen DS-4 належним чином виконати вимоги п. 10.1 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, з наданих на дослідження матеріалів справи не вбачається.

Враховуючи, що до моменту зіткнення з автомобілем Citroen DS-4 автомобіль Mercedes-Benz S63 рухався з випередженням автомобіля Нуundai Н-1, виконання в односторонньому порядку водієм автомобіля Citroen DS-4 своїх належних дій виключало б не тільки факт зіткнення його автомобіля з автомобілем Mercedes-Benz S63, а й зіткнення автомобілів Mercedes-Benz S63 та Нуundai Н-1, оскільки останній рухався з меншою швидкістю та при всіх обставинах лише б віддалявся від автомобіля Mercedes-Benz S63. Відсутність зіткнення автомобілів Citroen DS-4, Mercedes-Benz S63 та Нуundai Н-1 обумовило б відсутність наїзду на припарковані транспортні засоби, оскільки не виникли б бокові зусилля, що обумовлювали б рух автомобілів Citroen DS-4, Mercedes-Benz S63 та Нуundai Н-1 в напрямку припаркованих транспортних засобів.

Зважаючи на викладені обставини, судовий експерт у висновку від 10.03.2023 року № 10206230 вказав, що у спірній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 перед здійсненням маневру перестроювання через праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання, відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. Факторів технічного характеру, які б перешкоджали водієві автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 належним чином виконати вимоги пункту 10.1 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, з наданих на дослідження матеріалів не вбачається. З технічної точки зору виконання в односторонньому порядку водієм автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 своїх належних дій виключало б не тільки можливість зіткнення його автомобіля з автомобілем Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а й зіткнення автомобілів Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , що в свою чергу обумовило б відсутність наїзду на припарковані транспортні засоби.

Разом із тим, у цій дорожньо-транспортній ситуації належні дії водія автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 перед здійсненням маневру перестроювання в праву смугу руху, що виділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), слід було переконатися в безпеці даного маневру, зокрема, з огляду на фактичну наявність дорожньої розмітки, що в даному випадку забороняла її перетинання, водієві автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 слід було відмовитися від виконання маневру та продовжити рух прямо. Факторів технічного характеру, які б перешкоджали водієві автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 належним чином виконати вимоги п.10.1 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, з наданих на дослідження матеріалів справи не вбачається.

З технічної точки зору за умови виконання водієм автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 своїх належних дій виключалась лише можливість зіткнення його автомобіля з автомобілем Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 та не виключалась можливість зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 та Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , а також наступний наїзд на припарковані транспортні засоби.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (набув чинності 17.10.2019 року), зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши у господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 року в справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 року в справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив з того, що факти, встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, у тому числі висновок експерта від 10.03.2023 року № 10206230 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewоо Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 та JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , копії адміністративних матеріалів щодо спірної ДТП та пояснення водіїв, а також фотоматеріали спірної ДТП та ілюстративні таблиці з посекундним відтворенням обставин вчинення цієї ДТП, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи містять достатні та достовірні докази в розумінні статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують вину водіїв як автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , так і автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 11.10.2020 року о 13:33 год. на вулиці Набережно-Рибальській, 31 у місті Києві, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями означених осіб та шкодою, що завдана, зокрема, власнику автомобіля JAC J5 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У той же час, наданий позивачем висновок експертного автотехнічного дослідження від 31.08.2021 року № 195/21 не підтверджує наявність вини у вчиненні спірної ДТП лише одного водія автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 з огляду на те, що при проведенні цього дослідження (виконаного поза межами розгляду справи № 910/1337/23) експертом досліджувалися лише схема ДТП, цифровий носій із записом камери відеоспостереження з місця ДТП та пояснення водіїв-учасників цієї ДТП. Інших матеріалів (у тому числі адміністративних матеріалів, що наявні у матеріалах справи) експерту надано не було. Крім того, означений висновок експертного автотехнічного дослідження не містить детального опису черговості дій водіїв автомобіля Mercedes-Benz S63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 із зазначенням конкретних відомостей, зокрема, щодо швидкісного режиму та дорожньої розмітки, а також послідовності виконання вищезазначеними водіями маневрів з перестроювання у праву смугу руху, що є одним з визначальних аспектів для визначення механізму та обставин скоєння ДТП.

Посилання позивача на те, що Подільським районним судом міста Києва у постанові від 17.03.2021 року в справі № 758/2278/21 (провадження № 3/758/2685/21) встановлено, що ДТП від 11.10.2020 року сталася у результаті порушення ПДР лише водієм автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а також на те, що такий факт є преюдиційним та не підлягає повторному доказуванню, не беруться судом до уваги, оскільки означеним судовим рішенням встановлена лише вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення (що не є тотожним спричиненню ДТП), передбаченого статтею 124 КУпАП. Жодних відомостей чи обставин, які свідчать про вину лише ОСОБА_1 і невинуватість інших водіїв-учасників у скоєнні ДТП та допущенні механічних пошкоджень п`яти автомобілів-учасників ДТП, так само як і відомостей про наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 ПДР та завданими, зокрема, застрахованому позивачем автомобілю, збитками, вказана постанова Подільського районного суду міста Києва не містить. Такі докази відсутні й у матеріалах даної справи.

Більше того, предметом розгляду Подільським районним судом міста Києва у справі № 758/2278/21 була наявність чи відсутність підстав для притягнення водія автомобіля Mercedes-Benz S63, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тоді як встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія автомобіля Citroen DS-4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 та шкодою, спричиненою автомобілю "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , до предмету дослідження та доказування у цій справі не входило та у вказаному судовому рішенні жодним чином не відображено.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідно до пункту 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на відповідача у даній конкретній ситуації був покладений обов`язок з відшкодування саме половини суми сплаченого позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля "JAC J5", реєстраційний номер НОМЕР_1 (а не повної його суми), що у даному випадку становить 52 888,69 грн.

Зважаючи на те, що до моменту звернення позивача до суду з наведеним позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" відповідно до платіжного доручення від 05.01.2022 року № 858301 вже оплатило на користь Страховика суму грошових коштів у розмірі 52 888,69 грн. (що становить 50 % від сплаченого Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" страхового відшкодування), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для додаткового стягнення з відповідача спірних грошових коштів у розмірі 52 888,69 грн.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27.10.1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 року (пункт 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" у встановленому законом порядку не довело належними доказами наявності тих обставин, на які останнє посилалося як на підставу своїх вимог до відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору компенсації не підлягають та залишаються за позивачем.

Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача 7 500,00 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

У поданій суду заяві про компенсацію судових витрат Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" просило суд стягнути з позивача 6 000,00 грн. витрат на оплату висновку № 11107210 від 29.11.2021 року за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 , Daewоо Lanos р/н НОМЕР_5 та JAC J5 р/н НОМЕР_1 , а також 1 500,00 грн. витрат на оплату висновку експерта від 10.03.2023 року № 10206230 за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів Citroen DS-4 р/н НОМЕР_3 , Mercedes-Benz S63 р/н НОМЕР_2 , Нуundai Н-1 р/н НОМЕР_4 , Daewоо Lanos р/н НОМЕР_5 та JAC J5 р/н НОМЕР_1 .

На підтвердження вищенаведених витрат відповідачем надано суду копії виставлених Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" рахунків на оплату від 05.02.2022 року № 2022-02-05 на суму 6 000,00 грн. та від 10.03.2023 року № 2023-03-10 на суму 1 500,00 грн., а також платіжних доручень від 14.09.2022 року № 915143 на суму 6 000,00 грн. та від 24.04.2023 року № 967464 на суму 1 500,00 грн.

Разом із тим, суд зазначає, що витрати відповідача на оплату висновку № 11107210 від 29.11.2021 року за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження у розмірі 6 000,00 грн. не підлягають відшкодуванню, зважаючи на наступне.

За частиною 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Положення частини 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Разом із тим, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи (частина 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України). За змістом частини 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в господарському процесі є позивач та відповідач.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення та отримання вищенаведеного експертного автотехнічного дослідження відбулося за ініціативою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до суду з позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачу витрат на підготовку вищенаведеного експертного дослідження.

На користь такого висновку також свідчать норми частини 7 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у позапроцесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи.

Більше того, зафіксовані у висновку від 29.11.2021 року № 11107210 дослідження експерта не доводять того, що понесені відповідачем витрати на оплату цього дослідження були необхідними (неминучими), з огляду, зокрема, на наявний у матеріалах справи тотожний за змістом висновок судового експерта від 10.03.2023 року № 10206230.

Відтак, підстави для відшкодування позивачу вартості зазначеного дослідження у розмірі 6 000,00 грн. відсутні.

Водночас, оскільки фактично понесені витрати відповідача на оплату висновку експерта від 10.03.2023 року № 10206230 у розмірі 1 500,00 грн., проведеного в рамках справи № 910/1337/23, підтверджені матеріалами справи, суд, з урахуванням відсутності підстав для задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", дійшов висновку про необхідність стягнення означених витрат з позивача на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС".

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ) 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на оплату судової експертизи.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.06.2023 року.

Суддя В.С. Ломака