ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2023 р. Справа № 924/455/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" с. Путрівка Фастівського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" с. Цимбалівка Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 268221,31 грн

Представники сторін:

позивач: Єремов М.С. - адвокат, діє на підставі ордера серія ВК № 1066554 від 17.04.2023

відповідач: Лінкевич Я.Б. - адвокат, діє на підставі довіреності від 01.05.2023

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 26.04.2023 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" с. Путрівка Фастівського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" с. Цимбалівка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 268221,31 грн, з яких 75351,16 грн курсова різниця розміру платежу, 115856,02 грн пеня, 77014,13 грн 12% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі - продажу з розстроченням платежу № CL.04.20-077П від 24.04.2020, у зв`язку із чим постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 922/3620/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 15.02.2023, з відповідача на користь позивача стягнуто 268780,97 грн. Враховуючи, що відповідач виконав судове рішення лише 28.02.2023, позивач, посилаючись на положення п. п. 4.2, 4.5, 8.1, 8.3 договору, ст.ст. 193, 230, 231 ГК України та ст.ст. 524, 526, 530, 549, 612, 610, 611, 625, 629 ЦК України звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.04.2023, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 01.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/455/23 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 12:00 год. 29 травня 2023 року.

На адресу суду 15.05.2023 надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог. Вказує, що відповідальність у вигляді пені за прострочення оплати частини платежів передбачена у п.8.1 договору. Нарахування пені здійснено позивачем за загальний період з 05.03.2022 по 27.02.2023, тобто за період, який перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане (30.06.2020), що не відповідає ч.6 ст. 232 ГК України. З приводу нарахування курсової різниці відповідач звертає увагу, що ТОВ "Агротехсоюз" погодилося із судовими рішеннями, якими заборгованість стягнуто з ТОВ "Слав`янське-5" у національній валюті України - гривні, а отже не має права на стягнення курсової різниці. Так, вказаними рішеннями заборгованість була стягнута у гривні України, тобто немає двозначності до розуміння суті обов`язку боржника щодо виконання зобов`язання, позивач прийняв виконання відповідача, а отже ТОВ "Агротехсоюз" втратило право при зверненні в подальшому з грошовими вимогами до ТОВ "Слав`янське-5" в іншій господарській справі, визначивши суму боргу з урахуванням курсової різниці. При цьому відповідач посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 17.11.2022 по справі №902/986/21, від 07.02.2018 по справі № 910/11249/17 та інших. Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів існування у його бухгалтерському обліку станом на 01.03.2023 заборгованості відповідача з курсової різниці. Також позивачем не надано доказів наявності у бухгалтерському обліку ТОВ "Агротехсоюз" заборгованості ТОВ "Слав`янське-5" в іноземній валюті за період з 01.07.2020 по 28.02.2023. Погашення утвореної за договором заборгованості здійснено відповідачем не як виконання обумовленого цим договором зобов`язання з оплати поставленого товару, а у межах виконання судового рішення Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022. Отже, перераховані позивачу відповідачем грошові кошти є сплаченими відповідачем на виконання судового рішення, що унеможливлює коригування цих сум на курсову різницю, застосування якої передбачено умовами договору при розрахунках за товар. Відповідач звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, згідно з яким кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Приймаючи до уваги факт необхідності у відмові в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача курсової різниці, позивач зазначає про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення 12% річних в розмірі 77014,13 грн.

Позивач у відповіді на відзив від 28.05.2023 зазначає, що до предмету позову входить, в тому числі стягнення несплаченої відповідачем частини платежу, що передбачений в п. 4.4.2 договору, в розмірі грошового (гривневого) еквіваленту 8 275,80 євро, який відповідач зобов`язався сплатити на користь позивача до 30.06.2020. З огляду на положення п.п. 2.2, 4.2, 4.4, 4.5 договору грошове зобов`язання відповідача зі сплати грошового (гривневого) еквіваленту 8 275,80 євро чітко визначене умовами договору, та визначено як сума в гривнях, яка має бути сплачена до 30.06.2020. На дату здійснення оплати відповідач зобов`язався самостійно (п. 2.2) змінювати його розмір (якщо найвищий курс продажу євро буде вищим за 29,2814 грн за євро). Уклавши договір, в пункті 4.4.2 договору сторони погодили, що розмір грошового (гривневого) еквіваленту 8 275,80 євро на дату його укладення (24.04.2020) становить суму в розмірі 242237,01 грн (8275,80*29,2814). Очевидно, що 24.04.2020 сторонам не могло бути відомо про найвищий курс продажу євро, який буде відображений на сайті httрs://minfin.соm.uа/ перед датою здійснення платежу 30.06.2020. Після укладення договору, як стало відомо пізніше, станом на 26.06.2020, коли проводилися торги (найближча дата перед платежем), найвищий курс продажу євро/гривня на момент закриття торгів становив 30,0084 грн за 1 євро. Отже, сума в гривнях на дату 30.06.2020 мала становити 248 343,52 грн (8275,80*30,0084). Саме ця сума і заявлена до стягнення як основний борг у справі № 922/3620/20 (позов поданий 03.11.2020, розрахунок здійснений 03.11.2020). Позивач не збільшував вимог при розгляді вказаної справи, отже вважає, що на сьогоднішній день додатково має право вимагати від відповідача погашення суми, яка становить різницю між фактично сплаченою ним (248 343,52 грн) та сумою грошового (гривневого) еквіваленту, яка визначена умовами договору, як і станом на дату сплати (28.02.2023), так і на сьогоднішній день чи дату пред`явлення позову. При цьому вказаний платіж є грошовим (гривневим) еквівалентом 8275,80 євро на дату, що передує даті платежу. Оскільки фактичне виконання свого обов`язку зі сплати платежу 30.06.2020 за договором здійснено відповідачем лише 28.02.2023, то з урахуванням передбаченого договором порядку нарахування платежів, позивач має право на отримання від відповідача недоплаченої частини платежу 30.06.2020 в розмірі 75 351,16 грн (323 694,68 - 248 343,52). Крім того, позивач вважає безпідставним посилання відповідача на судову практику з огляду на абсолютно різні правові відносини у вказаних справах. Також зазначає, що з огляду на зазначення у п. 8.1 договору положення, що пеня підлягає стягненню за кожен день прострочення, а також з огляду на 7.6 договору, позивач має право нараховувати пеню за період понад шість місяців. Тому вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення пені та 12% річних.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Хмельницькому 29 травня 2023 року в час, на який було призначено судове засідання у справі, засідання суду не відбулось, у зв`язку із чим суд призначив судове засідання у справі №924/455/23 на 14:30 год. 21.06.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 21.06.2023 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, що викладені у відзиві на позов. У надісланих до суду запереченнях на позовну заяву від 11.06.2023 додатково вказує про відсутність у договорі №CL.04.20-077П від 24.04.2020 п. 7.6, на який позивач посилається в обґрунтування наявності підстав для нарахування пені, та наполягає на застосуванні ч. 6 ст. 232 ГК України. Крім того вказує, що позивачем у справі № 922/3620/20 були заявлені вимоги про стягнення заборгованості у валюті євро. В свою чергу, постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 922/3620/20 стягнута заборгованість у гривні. Позивачем вказана постанова не оскаржувалась, а отже він беззаперечно погодився із визначеним судом розміром заборгованості. Тому позивач позбавлений права повторно звертатись до суду з позовом про стягнення такої заборгованості. Відповідач зазначає, що позивачем не було надано доказів встановлення застосованого курсу продажу, зафіксованого на момент закриття торгів та відображеному на сайті http://minfin.соm.uа станом на 27.02.2023. Розрахунок курсової різниці, відповідно до умов спірного договору, передбачає необхідність дослідження даних сайту http://minfin.соm.uа, збирання та долучення до матеріалів справи інформації, необхідної для встановлення курсу відповідної валюти, зафіксованого на момент закриття торгів, за день, що передує фактичному платежу. За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України наявність обставин, з якими пов`язана зміна ціни товару (збільшення курсу валют).

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" (далі - покупець) 24.04.2020 укладено договір купівлі-продажу з розстроченням платежу №CL.04.20-077П (далі - договір), згідно з п. 1 якого продавець зобов`язується поставити покупцю сільськогосподарську техніку прес-підбирач VARIANT 470 виробництво фірми CLAAS (далі - товар) в строк обумовлений цим договором та передати у власність покупця за умовами договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього ціну (вартість) у відповідності з цим договором.

За умовами п. 2.1 договору ціна товару, що передається за цим договором встановлюється в гривнях і визначається в узгодженій сторонами специфікації (додаток №1).

Відповідно до п. 2.2 договору загальна вартість товару без ПДВ становить 2 019 391,75 гривень (два мільйона дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня 75 копійок), ПДВ 20 % у розмірі 403 878,35 гривень (чотириста три тисячі вісімсот сімдесят вісім гривень 35 копійок), всього 2423270,10 гривень (два мільйона чотириста двадцять три тисячі двісті сімдесят гривень 10 копійок), що за найвищим курсом продажу євро/гривня Міжбанківського Валютного Ринку (АSК), оприлюднених на сайті за адресою: http://minfin.соm.uа/, станом на дату, що передує даті підписання цього договору (курс 29,2814) становить 82758,00 євро (вісімдесят дві тисяч сімсот п`ятдесят вісім євро 00 євроцентів), та включає вартість товару, маркування, тару, пакування та транспортування до місця поставки, визначеного цим договором. Розрахунки між сторонами за договором проводяться в гривнях. На день здійснення оплати вартість товару та розмір платежів змінюються без додаткового погодження сторонами такої зміни прямо пропорційно до зміни курсу продажу євро/гривня відповідно до умов цього договору.

За змістом п. 4.1 договору розрахунки за товар проводяться в національній валюті України - гривні за курсом до євро на дату платежу.

Сторони домовились, що для перерахунку вартості (ціни) товару в національну валюту України та визначення валютного еквіваленту кожного платежу використовується найвищий курс продажу євро встановленому Міжбанківським Валютним Ринком та відображеному на сайті http://minfin.соm.uа/ станом на останню дату перед датою здійснення покупцем відповідного платежу (п. 4.2 договору).

Згідно з п 4.4 договору покупець зобов`язується сплатити продавцю вартість (ціну) товару у національній валюті України, за курсом євро, визначеним згідно з пунктом 4.2 договору, наступними частинами:

4.4.1. Завдаток у розмірі 10,00 % від загальної вартості товару, а саме: грошовий еквівалент 8275,80 євро (вісім тисяч двісті сімдесят п`ять євро 80 євроцентів), що становить 242237,01 грн, (двісті сорок дві тисячі двісті тридцять сім гривень 01 копійка) (в тому числі ПДВ) покупець зобов`язується перерахувати на рахунок продавця до 05 червня 2020 року;

4.4.2. 10,00 % від загальної вартості товару, а саме: грошовий еквівалент 8275,80 євро (вісім тисяч двісті сімдесят п`ять євро 80 євроцентів), що становить 242237,01 грн (двісті сорок дві тисячі двісті тридцять сім гривень 01 копійка) (в тому числі ПДВ) покупець зобов`язується перерахувати на рахунок продавця до 30 червня 2020 року;

4.4.3. 80 % від загальної вартості товару, а саме: грошовий еквівалент 66206,40 євро (шістдесят шість тисяч двісті шість євро 40 євроцентів), що становить 1 938 616,08 грн (один мільйон дев`ятсот тридцять вісім тисяч шістсот шістнадцять гривень 08 копійок) (в тому числі ПДВ) покупець зобов`язується перерахувати на рахунок продавця до 20 грудня 2020 року.

Відповідно до пункту 4.5 договору розмір кожного платежу, передбаченого пунктом 4.4 договору та узгоджений сторонами специфікації, визначається як сума в гривнях, розрахована за формулою:

Пк=Пд*К,

де Пк - сума в гривнях, що підлягає сплаті згідно п. 4.4 договору з урахування найвищого курсу євро на останню дату перед здійсненням покупцем платежів;

Пд - сума євро, що підлягає сплаті відповідно до п.4 договору;

К - найвищий курс продажу євро Міжбанківського Валютного Ринку (ASK), станом на останню дату перед датою здійснення покупцем оплати.

У разі порушення покупцем строків оплати, визначених п.п.4.4.1 договору вищезазначений розрахунок здійснюється лише у разі якщо К1/К2 > 1,

де К1 - найвищий курс продажу євро Міжбанківського Валютного Ринку (ASK), станом на останню дату перед датою здійснення покупцем оплати,

К2 - найвищий курс продажу євро Міжбанківського Валютного Ринку (ASK), станом на дату, визначену у п.п. 4.4.1. за умови К1/К2

Встановлений п. 4.5 договору розрахунок для п.п. 4.4.2 - 4.4.3 здійснюється за умови, якщо К1/К2 > 1,

де К1 - найвищий курс продажу євро Міжбанківського Валютного Ринку (ASK), станом на дату, що передує даті здійснення покупцем оплати,

К2 - найвищий курс продажу євро Міжбанківського Валютного Ринку (ASK), станом на дату, що передує даті зазначеній у видатковій накладній.

За умови К1/К2

Покупець несе відповідальність за прострочення оплати частин платежів у строки, що визначені у підпунктах 4.4.1- 4.4.2 цього договору, за що сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно оплаченої чи несплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 8.1 договору).

За змістом пункту 8.3 договору покупець несе відповідальність за порушення строків платежів за товар у розмірі, що передбачений пунктом 8.1 цього договору та сплачує 12% річних від простроченої до сплати суми.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 договору).

Договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін.

Додатком №1 до договору оформлено специфікацію товару до договору купівлі-продажу, в якій визначено товар, що підлягав поставці: прес-підбирач VARIANT 470 (шпагат) та прес-підбирач VARIANT 470 (сітка шпагат), загальна вартість з ПДВ якого становить 2423270,10 грн, що за найвищим курсом продажу євро/гривня Міжбанківського Валютного Ринку (ASK), оприлюднених на сайті за адресою: https://minfin.com.ua/, станом на дату, що передує даті підписання цього договору (курс 29,2814) становить 82758,00 євро. У специфікації зазначено, що у випадку зміни курсу євро до гривні на момент здійснення чергового платежу застосовуються умови пункту 4.2 даного договору.

Відповідно до виписки по рахунку позивача за 05.06.2020, ТОВ "Слав`янське-5" перерахувало на рахунок ТОВ "Агротехсоюз" 248954,27 грн як оплату за прес-підбирач згідно рахунку від 05.06.2020.

01 липня 2020 року між сторонами складено акт прийому-передачі, відповідно до якого продавець передав, а покупцю прийняв прес-підбирач VARIANT 470 (зав.№77101188, 2019 р.в.) та прес-підбирач VARIANT 470 (зав.№77101189, 2019 р.в.).

В подальшому в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, в листопаді 2020 року ТОВ "Агротехсоюз" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Слав`янське-5" 269025,31 заборгованості у національній валюті України - гривні в розмірі, що за курсом продажу євро/гривня на момент закриття торгів Міжбанківського Валютного Ринку (АSK), оприлюднених на сайті за адресою: http://minfin.соm.uа/ станом на останню дату перед датою здійснення стягнення становить 8965,00 євро, з яких: 8275,80 євро - основний борг; 344,60 євро - пені та 344,60 євро - 12% річних.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 у справі №922/3620/20 відмовлено у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" про стягнення 269025,31 грн та відмовлено у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про розірвання договору та стягнення 248954,27 грн.

Вказане відображено в описовій частині постанови Східного апеляційного господарського суду у справі № 922/3620/20 від 07.12.2022, якою рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 у справі №922/3620/20 в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано та прийнято в цій частині нове рішення про часткове задоволення первісного позову. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" 268780,97 грн, з яких: 248343,52 грн основний борг, 10259,44 грн пеня, 10178,01 грн 12% річних, 4031,71 грн судового збору за подання позовної заяви та 6047,57 грн судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 у справі №922/3620/20 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що сторонами в договорі було узгоджено строки сплати покупцем вартості товару, зокрема: 10,00 % від загальної вартості товару, а саме: грошовий еквівалент 8275,80 євро ТОВ "Слав`янське-5" зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ "Агротехсоюз" до 30 червня 2020 року. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів перерахування вказаних коштів, приймаючи до уваги п.п. 4.2, 4.4 договору, суд дійшов висновку, що вимога ТОВ "Агротехсоюз" про стягнення з ТОВ "Слав`янське-5" 8275,80 євро, що дорівнює 248343,42 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому було враховано, що найвищий курс продажу євро/гривня на момент закриття торгів 26.06.2020 (дала, що передує даті платежу) на Міжбанківського Валютного Ринку (АSK), оприлюдненого на сайті http://minfin.соm.uа/ становить 30,0084 грн за 1 євро. Також Східний апеляційний господарський суд визнав обґрунтованим нарахування пені в розмірі 10259,44 грн та 12% річних в розмірі 10178,01 грн за період з 01.07.2020 по 03.11.2020.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2023 у справі № 922/3620/20 залишено без змін постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі №922/3620/20.

Згідно з випискою по рахунку ТОВ "Агротехсоюз", на виконання рішення суду по справі №922/3620/20 ТОВ "Слав`янське - 5" 28 лютого 2023 року перерахувало на користь ТОВ "Агротехсоюз" 278860,25 грн, з яких 248343,52 грн основний борг, 10178,01 грн 12 % річних та 10259,44 грн пеня.

Аналізуючи надані докази та пояснення сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.04.2020 між ТОВ "Агротехсоюз" та ТОВ "Слав`янське-5" укладено договір купівлі-продажу з розстроченням платежу №CL.04.20-077П, згідно з п. 1 якого позивач зобов`язався поставити відповідачу сільськогосподарську техніку прес-підбирач VARIANT 470 виробництво фірми CLAAS в строк обумовлений цим договором та передати у власність відповідача за умовами договору, а відповідач зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього ціну (вартість) у відповідності з цим договором.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі №922/3620/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2023, було скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 у справі №922/3620/20 в частині відмови у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" про стягнення 269025,31 грн та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" 268 780,97 грн, з яких: 248343,52 грн основний борг, 10259,44 грн пеня, 10178,01 грн 12% річних, 4031,71 грн судового збору за подання позовної заяви та 6047,57 грн судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 у справі №922/3620/20 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції встановив, що сторонами в договорі було узгоджено строки сплати покупцем вартості товару, зокрема: 10,00 % від загальної вартості товару, а саме: грошовий еквівалент 8275,80 євро ТОВ "Слав`янське-5" зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ "Агротехсоюз" до 30 червня 2020 року. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів перерахування вказаних коштів, приймаючи до уваги п.п. 4.2, 4.4 договору, суд дійшов висновку, що вимога ТОВ "Агротехсоюз" про стягнення з ТОВ "Слав`янське-5" 8275,80 євро, що дорівнює 248343,42 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Також Східний апеляційний господарський суд визнав обґрунтованим нарахування пені в розмірі 10259,44 грн та 12% річних в розмірі 10178,01 грн за період з 01.07.2020 по 03.11.2020.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищенаведені факти вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі №922/3620/20 сплатив на користь позивача 248343,52 грн основного боргу, 10178,01 грн 12 % річних та 10259,44 грн пені лише 28.02.2023, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Агротехсоюз".

У зв`язку з вказаними обставинами, позивач на підставі положень п.п. 4.2, 4.5 договору нарахував відповідачу 75351,16 грн курсової різниці розміру платежу.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов?язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов?язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов?язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов?язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд встановив, що сторони у п. 2.2 договору купівлі-продажу з розстроченням платежу №CL.04.20-077П від 24.04.2020 погодили, що загальна вартість товару без ПДВ становить 2423270,10 гривень, що за найвищим курсом продажу євро/гривня Міжбанківського Валютного Ринку (АSК), оприлюднених на сайті за адресою: http://minfin.соm.uа/, станом на дату, що передує даті підписання цього договору (курс 29,2814) становить 82758,00 євро. Розрахунки між сторонами за договором проводяться в гривнях. На день здійснення оплати вартість товару та розмір платежів змінюються без додаткового погодження сторонами такої зміни прямо пропорційно до зміни курсу продажу євро/гривня відповідно до умов цього договору.

За змістом п. 4.1 договору розрахунки за товар проводяться в національній валюті України - гривні за курсом до євро на дату платежу.

Сторони домовились, що для перерахунку вартості (ціни) товару в національну валюту України та визначення валютного еквіваленту кожного платежу використовується найвищий курс продажу євро встановленому Міжбанківським Валютним Ринком та відображеному на сайті http://minfin.соm.uа/ станом на останню дату перед датою здійснення покупцем відповідного платежу (п. 4.2 договору).

Згідно з п 4.4 договору покупець зобов`язується сплатити продавцю вартість (ціну) товару у національній валюті України, за курсом євро, визначеним згідно з пунктом 4.2 договору, наступними частинами, зокрема 10,00 % від загальної вартості товару, а саме: грошовий еквівалент 8275,80 євро, що становить 242237,01 грн покупець зобов`язується перерахувати на рахунок продавця до 30 червня 2020 року (п.4.4.2).

Також у п. 4.5 договору сторони визначили формулу, за якою розраховується розмір кожного платежу в гривнях, передбаченого пунктом 4.4 договору та узгоджений сторонами специфікації.

В зв`язку з порушенням відповідачем вищевказаного договірного зобов`язання позивач звертався до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення 269025,31 грн заборгованості у національній валюті України - гривні в розмірі, що за курсом продажу євро/гривня на момент закриття торгів Міжбанківського Валютного Ринку (АSK), оприлюднених на сайті за адресою: http://minfin.соm.uа/ станом на останню дату перед датою здійснення стягнення становить 8965,00 євро, з яких: 8275,80 євро - основний борг; 344,60 євро - пені та 344,60 євро - 12% річних, що відображено в описовій частині постанови Східного апеляційного господарського суду у справі № 922/3620/20 від 07.12.2022. При цьому сума основного боргу в розмірі 248 343,52 грн була визначена позивачем та в подальшому стягнута судом як еквівалент 8275,80 євро з врахуванням положень п.п. 4.2, 4.4 та з огляду на те, що найвищий курсу продажу євро/гривня на момент закриття торгів 26.06.2020 (дала, що передує даті платежу) на Міжбанківського Валютного Ринку (АSK), оприлюдненого на сайті http://minfin.соm.uа/ становить 30,0084 грн за 1 євро.

Таким чином, звертаючись до суду із даним позовом, позивач сам визначив заборгованість в еквіваленті на національну валюту - гривню України, яка підлягала стягненню на його користь, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, передбаченого п.п. 4.4.2 договору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду у справі № 922/3620/20 від 07.12.2022, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2023, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз", зокрема 248343,52 грн основного боргу.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц виклала правовий висновок, за яким кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

З наявної в матеріалах справи виписки за рахунком позивача за 28.02.2023 вбачається, що кошти в сумі 248343,52 грн були перераховані відповідачем в повному обсязі на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду у справі № 922/3620/20 від 07.12.2022.

Як зазначено вище в постанові суду апеляційної інстанції у справі №922/3620/20, розмір основного боргу відповідача в сумі 248 343,52 грн був визначений як еквівалент 8275,80 євро з врахуванням положень п.п. 4.2, 4.4 та з огляду на те, що найвищий курсу продажу євро/гривня на момент закриття торгів 26.06.2020 (дала, що передує даті платежу) на Міжбанківського Валютного Ринку (АSK), оприлюдненого на сайті http://minfin.соm.uа/ становить 30,0084 грн за 1 євро, тобто сума основного боргу була скоригована на курсову різницю згідно з положеннями договору купівлі-продажу на дату, визначену позивачем у позовній заяві.

З огляду на вказане, подальше коригування цієї суми при виконанні судового рішення, в зв`язку із зміною курсу євро/гривня як це передбачено умовами договору купівлі-продажу при розрахунках за товар є неможливим, оскільки фактично змінює суму боргу, визначену рішенням суду. Такий висновок повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 у справі 910/11249/17.

В даному випадку суд керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для стягнення заявленої курсової різниці у розмірі 75351,16 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо неможливості застосування вищевказаних правових позицій Верховного Суду з огляду на наступне.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).

Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності

Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

У рішенні в справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom від 18.01.2001, заява № 27238/95, пункт 70) ЄСПЛ наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.0

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), пункти 42- 44)).

З огляду на викладене судом були враховані при розгляді даної справи правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі 910/11249/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц.

Щодо заявленої до стягнення пені в сумі 115856,02 грн за період з 05.03.2022 по 27.02.2023, суд враховує наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 8.1 договору сторони передбачили, що покупець несе відповідальність за прострочення оплати частин платежів у строки, що визначені у підпунктах 4.4.1- 4.4.2 цього договору, за що сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно оплаченої чи несплаченої суми за кожен день прострочення.

Суд приймає до уваги, що згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Східний апеляційний господарський суд при розгляді справи № 922/3620/20 встановив, що 30.06.2020 є останнім днем здійснення покупцем оплати за п. 4.4.2 договору.

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч. 3 ст. 254 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені за прострочення виконання вказаного зобов`язання припинилось 01.01.2021.

З огляду на викладене, суд відмовляє у стягненні 115856,02 грн пені, яка заявлена за період з 05.03.2022 по 27.02.2023.

Доводи позивача, що договором передбачено можливість нарахування пені за кожен день прострочення не можуть бути підставою для нарахування пені понад шість місяців, оскільки встановлює порядок нарахування пені і жодним чином не свідчить про погодження сторонами іншого терміну нарахування, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Також суд звертає увагу на відсутність у договорі купівлі - продажу з розстроченням платежу №CL.04.20-077П від 24.04.2020 пункту 7.6, на який здійснює посилання представник позивача у відповіді на відзив від 28.05.2023, як на підставу для нарахування пені понад шестимісячний строк.

Щодо нарахування 77014,13 грн 12% річних за період з 04.11.2020 по 27.02.2023 на суму боргу 276944,68 грн, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Згідно з п. 8.3 договору сторони погодили, що покупець несе відповідальність за порушення строків платежів за товар у розмірі, що передбачений пунктом 8.1 цього договору та сплачує 12% річних від простроченої до сплати суми.

В зв`язку із вказаним позивач нарахував відповідачу 77014,13 грн 12% річних за період з 04.11.2020 по 27.02.2023 на суму боргу 276944,68 грн.

Однак, як вбачається із постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі №922/3620/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2023, сума основного боргу відповідача становила 248343,52 грн. При цьому як було встановлено судом вище здійснення коригування вказаної суми боргу на курсову різницю є безпідставним.

З урахуванням викладеного, суд провів перерахунок 12 % річних та встановив, що правомірним буде нарахування в сумі 69060,58 грн за період з 04.11.2020 по 27.02.2023 на суму боргу в розмірі 248343,52 грн.

Нарахування 7953,55 грн 12% річних є безпідставним.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 69060,58 грн 12% річних. У стягненні 75351,16 грн курсової різниці розміру платежу, 115856,02 грн пені та 7953,55 грн 12% річних суд відмовляє.

Згідно із ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" с. Путрівка Фастівського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" с.Цимбалівка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 268221,31 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав`янське-5" (Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Цимбалівка, вул.Першотравнева, буд. 9-А, код 32715356) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" (Київська обл., Фастівський р-н, с. Путрівка, вул.Заводська, буд. 2, код 24918458) 69060,58 грн (шістдесят дев`ять тисяч шістдесят гривень 58 коп.) 12% річних, 1036,00 грн (одна тисяча тридцять шість гривень 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 75351,16 грн курсової різниці розміру платежу, 115856,02 грн пені та 7953,55 грн 12% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.06.2023.

Суддя Л.О. Субботіна

Виготовлено у 5 примірниках:

1- до справи,

2- позивачу на ел. адресу: ,

3- представнику позивача, адвокату Єремову М.С. на ел. адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

4 - відповідачу на ел. адресу: ,

5- представнику відповідача - адвокату Лінкевич Я.Б. на ел. адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2