ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1704/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінамекс", м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, м. Харків
про стягнення 373 155,78 грн.,
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінамекс", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з відшкодування витрат за комунальні послуги за договором тимчасового безоплатного користування №2 від 17.11.2022, за жовтень 2022 року у розмірі 149 109,49 грн. та за листопад 2022 року у розмірі 224 046,29 грн., що загалом становить 373 155, 78 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача

Ухвалою суду від 04.05.2023 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.05.2023, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду. ГПК України не передбачено обов`язку суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/1704/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінамекс" (балансоутримувач за договором, позивач), Військовою частиною НОМЕР_1 (користувач за договором), та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (платник за договором, відповідач) був укладений договір тимчасового безоплатного користування №2 (далі - договір).

Згідно п.1.1 договору, Балансоутримувач надає Користувачу можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном (комплекс споруд, будівель, приміщень): цокольного поверху №1-31, 2а, антресолі №32-34; 1-го поверху, №1-19; 2-го поверху №1-40; 3-го поверху №1-17; 4-го поверху №1-11; 5-го поверху №1-3 в будівлі літ. А-5, загальною площею 10 303,8 кв.м., а також приміщення загальною площею 670,9 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 19-Б.

Згідно п.п. 1.2, 1.3 договору, Балансоутримувач надає Користувачу можливість скористатись своїм майном для власних потреб використання. Стан майна на момент укладання договору (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) фіксується та відображається в акті приймання-передачі та узгодженим висновком Балансоутримувача та Користувача (Додаток №1).

У розділі 2 договору, сторони погодили, що Користувач вступає в спільне тимчасове використання Майна у термін, указаний у Договорі, та акті передачі Майна. Спільне користування Майном не тягне за собою виникнення в Користувача будь-якого права на це Майно, крім права спільного тимчасового використання цього Майна на умовах та праві що передбачено цим договором. Обов`язок щодо складання Акту передачі Майна Користувачу, а також Акту повернення майна покладається на Балансоутримувача.

Відповідно до розділу 3 договору, спільне користування майном здійснюється на безоплатній основі. Платник зобов`язаний відшкодувати Балансоутримувачу всі витрати за комунальні послуги, які були отриманні Користувачем за час дії цього Договору. Всі відшкодування за отримані послуги Користувачем за цим Договором сплачуються Платником, але виключно за погодженням із ним. Підставою для відшкодування Платником за Користувача комунальних послуг є виставлені рахунки постачальними організаціями які надають комунальні послуги Балансоутримувачу. З метою відшкодування комунальних послуг Балансоутримувач зобов`язаний виставляти рахунки Платнику та надати копії рахунків, що виставлені Балансоутримувачу постачальними організаціями, які надають комунальні послуги. Платник не відповідає за зобов`язаннями Користувача крім тих зобов`язань, що визначені в цьому Договорі.

Згідно п. 8.2 договору, Платник зобов`язаний відшкодувати Балансоутримувачу вартість комунальних послуг, що спожиті Користувачем у процесі виконання цього Договору.

Відповідно до п.п. 10.1-10.4 договору, він розпочинає свою дію з 01 липня 2022 року та вподовж дії воєнного стану, але не довше 31.12.2022 включно. Умови цього Договору зберігають силу протягом усього строку дії цього Договору. Зміни до умов цього Договору або його розірвання допускається за взаємною згодою Сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом 10 днів з дати їх подання до розгляду іншою Стороною. У разі відсутності заяви Користувача про припинення чи дострокове розірвання Договору, дія Договору продовжується на той самий строк, на який його було укладено і на тих самих умовах.

01.07.2022 між сторонами був підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно договору безкоштовного використання №2 від 17.11.2022.

Актом №б/н від 31.10.2022 про зняття показників лічильників (лічильники: №94832482; №94690556) сторони визначили обсяг спожитої електричної енергії за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, у розмірі 18918 кВт. На підставі знятих показників, був складений Акт виконаних робіт (наданих послуг) №б/н від 31.10.2022 до Договору №2 від 17.11.2022 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, за яким Користувач та Позивач підтвердили, що за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 сума відшкодування витрат за спожиту електроенергію складає: 111 796,14 грн; кількість спожитою електроенергії складає 18918 кВт; тариф з ПДВ грн./кВт 5,9095116 грн. При цьому, згідно доданих до актів рахунків Електропостачальної організації тариф складається з: тарифу за розподілену електричну енергію + тариф за спожиту електричну енергію (0,91998 грн/кВт*г + 4,004613 грн/кВт*г) х на ПДВ 20% = 5,9095116 грн.

Актом №б/н від 31.10.2022 про зняття показників лічильників за спожите водопостачання та водовідведення (лічильники: № 33010; №31971) сторони визначили обсяг водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, в розмірі 1522 куб.м. На підставі знятих показників, був складений Акт наданих послуг №б/н від 31.10.2022 до Договору №2 від 17.11.2022 за яким Користувач та Позивач підтвердили, що за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 сума відшкодування витрат за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складає: 37 313,35 грн.; кількість водопостачання 1522 куб.м; кількість водовідведення 1522 куб.м.; тариф з ПДВ грн./м.куб з водопостачання 16,032 грн; тариф з ПДВ грн./м.куб з водовідведення 8,484 грн, які відповідають тарифам постачальника послуги КП Харківводоканал зазначених у доданих розрахунках.

Актом №б/н від 30.11.2022 про зняття показників лічильників (лічильники: №94832482; №94690556) сторони визначили обсяг спожитої електричної енергії за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, в розмірі 31064 кВт. На підставі знятих показників, був складений Акт виконаних робіт (наданих послуг) №б/н від 30.11.2022 до Договору №2 від 17.11.2022 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, за яким Користувач та Позивач підтвердили, що за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 сума відшкодування витрат за спожиту електроенергію складає: 179 647,82 грн; кількість спожитою електроенергії складає 31064 кВт; Тариф з ПДВ грн./кВт 5,7831516 грн. При цьому, згідно доданих до актів рахунків Електропостачальної організації тариф складається з: тарифу за розподілену електричну енергію + тариф за спожиту електричну енергію (0,91998 грн/кВт*г + 3,899313 грн/кВт*г) х на ПДВ 20% = 5,7831516 грн.

Актом №б/н від 30.11.2022 про зняття показників лічильників за спожите водопостачання та водовідведення (лічильники: №33010; №31971) сторони визначили обсяг водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, в розмірі 1811 куб.м. На підставі знятих показників, був складений Акт наданих послуг №б/н від 30.11.2022 до Договору №2 від 17.11.2022 за яким Користувач та Позивач підтвердили, що за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 сума відшкодування витрат за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складає: 44 398,47 грн.; кількість водопостачання 1811 куб.м; кількість водовідведення 1811 куб.м.; тариф з ПДВ грн./м.куб з водопостачання 16,032 грн; тариф з ПДВ грн./м.куб з водовідведення 8,484 грн., які відповідають тарифам постачальника послуги КП Харківводоканал зазначених у доданих розрахунках.

Отже, на підставі наведених вище документів, Платник має зобов`язання з відшкодування на користь позивача (Балансоутримувача), використаних Користувачем комунальних послуг за договором, у розмірі:

- за жовтень 2022 року: з електропостачання у розмірі 111 796,14 грн.; з водопостачання/водовідведення, у розмірі 37 313,35 грн., що загалом становить 149109,49 грн.

- за листопад 2022 року: з електропостачання у розмірі 179 647,82 грн.; з водопостачання/водовідведення, у розмірі 44 398,47 грн., що загалом становить 224 046, 29 грн.

Враховуючи те, що строк виконання зобов`язань відповідачем з відшкодування витрат на комунальні послуги договором не визначений, позивачем 14.04.2023 була вручена відповідачу відповідна вимога (претензія). 24.04.2023 відповідачем надана відповідь №583/1337, в якій він зазначає про неможливість проведення оплати за період з жовтня по грудень 2022, з огляду на закінчення бюджетного року, та як наслідок неможливість передати до органу Казначейства України доручення на здійснення такої оплати зазначеного періоду.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки положеннями ст. 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову. При цьому волевиявлення щодо виконання боржником відповідного обов`язку має бути вчинено кредитором в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до відома боржника (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/10958/20).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, всупереч наведених приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за комунальні послуги по вище переліченим актам, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 373 155,78 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене та враховуючи, що встановлений судом борг відповідача в розмірі 373 155,78 грн. перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 373 155,78 грн. заборгованості є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінамекс" (61105, м. Харків, вул. Киргизька, 15, ) заборгованість з відшкодування витрат за комунальні послуги за договором тимчасового безоплатного користування №2 від 17.11.2022, за жовтень 2022 року у розмірі 149 109,49 грн. та за листопад 2022 року у розмірі 224 046,29 грн., що загалом становить 373 155, 78 грн. та 5597,35 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінамекс" (61105, м. Харків, вул. Киргизька, 15, ).

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ).

Рішення підписано 28 червня 2023 року.

Суддя О.В. Погорелова