ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/3728/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О. В. - головуючий, Білоус В. В., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022

та ухвалу Господарського суду Київської області 10.03.2021

у справі за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ"

про банкрутство

Учасники справи:

АТ "МР Банк": Гапон В. С.;

ТОВ "Інтер-ГВП": Стецина І. В. (ліквідатор);

1. Короткий зміст заявлених вимог

1.1. У грудні 2020 Акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - АТ "Сбербанк") звернулося до Господарського суду Київської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ" (далі - ТОВ "Інтер-ГТВ", боржник) та визнання кредиторських вимог АТ "Сбербанк" до боржника у загальному розмірі ,85 грн.

1.2. Заявлена сума грошових вимог включає в себе заборгованість за кредитними договорами від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ та від 17.06.2011 №64-В/11/54 (в тому числі заборгованість за кредитною лінією; заборгованість по процентам за користування кредитом; пеня за прострочення сплати основного боргу та процентів за кредитною лінією).

2. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

2.1. Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2021: відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інтер-ГТВ"; частково визнано грошові вимоги АТ "Сбербанк" до боржника в розмірі 347187995,78 грн; введено процедуру розпорядження майном боржника.

2.2. Ухвала суду мотивована тим, що за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ підлягають визнанню вимоги в частині, що підтверджуються судовим рішенням та є непогашеними станом на дату судового засідання, а саме: 9495489,16 доларів США, що еквівалентно 270195093,60 грн, по заборгованості за кредитною лінією; 39505655,67 грн пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої за період з 13.02.2016 по 03.06.2016; 9329942,45 грн пені за прострочення сплати процентів, нарахованої за період з 25.05.2015 по 03.06.2016; 42500 грн витрат по сплаті третейського збору, стягнутих з боржника на користь заявника.

2.3. В частині процентів за користування кредитом в розмірі 459584,31 доларів США, нарахованих за період з 07.07.2020 по 20.12.2020 за договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ, вимоги банку відхилені, оскільки заявлена сума процентів нарахована поза межами строку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та поза межами строку кредитування.

2.4. Грошові вимоги до боржника за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54 на загальну суму ,57 грн відхилено у повному обсязі, оскільки на дату судового засідання є чинне рішення третейського суду, яким визнано припиненими зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" за вказаним кредитним договором.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Щодо грошових вимог до боржника за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ

3.1. 07.07.2011 між ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (правонаступник - АТ "Сбербанк", банк) та ПАТ "Укрвторчормет" (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №74-В/11/54/КЛ, зі змінами та доповненнями (далі - кредитний договір №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011), за умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту та надано кредитні кошти в сумі 11792336,52 доларів США.

3.2. 25.05.2015 укладено договір поруки від 25.05.2015 № 1, за умовами якого ТОВ "Інтер-ГТВ" зобов`язалося в повному обсязі відповідати за виконання ПАТ "Укрвторчормет" його зобов`язань перед банком, що виникають з кредитного договору № 74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011.

3.3. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у третейській справі №45/16 позов ПАТ "Сбербанк" до ТОВ "Інтер-ГТВ", третя особа - ПАТ "Укрвторчормет" задоволено, стягнуто з ТОВ "Інтер-ГТВ" на користь ПАТ "Сбербанк" заборгованість за кредитним договором № 74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 та на підставі договору поруки № 1 від 25.05.2015, що станом на 24.06.2016 склала 14663033,66 доларів США та 48835598,12 грн (з них: 11792336,52 доларів США - заборгованість за кредитною лінією; 2870697,14 доларів США - проценти за користування кредитною лінією за період з 07.12.2013 по 23.06.2016; 9329942,45 грн - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією за період з 25.05.2015 по 03.06.2016; 39505655,67 грн - пеня за прострочення сплати основної заборгованості за період з 13.02.2016 по 03.06.2016; 42500 грн - витрати по сплаті третейського збору).

3.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 910/8794/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 26.02.2019, задоволено заяву ПАТ "Сбербанк" про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у третейській справі №45/16.

3.5. 18.03.2019 Північним апеляційним господарським судом видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у третейській справі №45/16.

3.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 01.10.2020, задоволено заяву ТОВ "Інтершина Плюс" про заміну сторони виконавчого провадження задоволено; замінено стягувача - ПАТ "Сбербанк" його правонаступником - ТОВ "Інтершина Плюс" у справі №910/8794/17 про видачу судового наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у третейській справі №45/16 за заявою ПАТ "Сбербанк" в частині стягнення 287697,14 доларів США процентів, що нараховані за період з 07.12.2013 по 23.06.2016.

3.7. Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2019 у справі №911/2456/18 у задоволенні позову АТ "Сбербанк" до ТОВ "Інтер-ГТВ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПАТ "Укрвторчормет" про звернення стягнення на предмет застави за договором застави від 07.07.2011 в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011, надання прав і повноважень для здійснення продажу предмета застави, вилучення і передачу документів, які стосуються предмета застави та передачі предмета застави на зберігання на період до моменту його продажу відмовлено повністю.

3.8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 скасовано рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2019 у справі №911/2456/18 та ухвалено нове рішення, згідно з яким повністю задоволено позовні вимоги, а саме: в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ "Укрвторчормет" за кредитним договором №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011, яка станом на 10.09.2018 складає 17572520,83 дол. США (з них: 11792336,52 дол. США - заборгованість (прострочена) за кредитною лінією, 5780184,31 дол. США - проценти за користування кредитною лінією), звернено стягнення на предмет застави за договором застави від 07.07.2011, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. та зареєстровано за №578, а саме - на обладнання, яке належить ТОВ "Інтер-ГТВ", що перелічене в додатку 1 до договору застави (4048 позицій), який є невід`ємною частиною договору застави, шляхом надання права продажу предмета застави АТ "Сбербанк" з правом укладення від імені ТОВ "Інтер-ГТВ" договору(ів) купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "ЕССЕТ ЕКСПЕРТАЙЗ".

3.9. За рахунок отриманих банком коштів від реалізації частини заставного майна в сумі 1929769,61 доларів США погашено частину тіла кредиту за кредитним договором від 07.07.2011 № 74-В/11/54/КЛ.

3.10. АТ "Сбербанк" у складі заявлених до боржника грошових вимог за кредитним договором № 74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 не заявлено вимогу щодо процентів за користування кредитом у розмірі 524355,27 доларів США, оскільки банк вважає такі вимоги погашеними в результаті відступлення прав вимоги на користь ТОВ "Інтершина Плюс" за вищезгаданим договором в частині процентів за користування кредитом на суму 5780184,31 доларів США за період з 07.12.2013 по 09.09.2018.

3.11. Протягом 2019-2020 років за рахунок примусової реалізації заставного та іпотечного майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ, частково погашено заборгованість по тілу кредиту, що зменшило обсяг грошової відповідальності ТОВ "Інтер-ГТВ", як поручителя за договором поруки № 1 на суму 367077,75 доларів США.

3.12. За розрахунками банку станом на 21.12.2020 заборгованість ТОВ "Інтер-ГТВ" за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ становить 9955073,47 доларів США та 28665412,42 грн (за офіційним курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ, на дату звернення до суду - 360265513,28 грн), з яких:

- 9495489,16 доларів США - заборгованість за кредитною лінією (безспірні вимоги з урахуванням наказу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/8794/17);

- 459584,31 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 07.07.2020 по 20.12.2020;

- 28114804,06 грн - пеня за 12 місяців від дати розрахунку;

- 9329942,45 грн - пеня за прострочення сплати процентів за період з 25.05.2015 по 03.06.2016 (безспірні вимоги з урахуванням наказу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/8794/17);

- 39505655,67 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, нарахована за період з 13.02.2016 по 03.06.2016 (безспірні вимоги з урахуванням наказу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/8794/17);

- 42500 грн - витрати по сплаті третейського збору.

3.13. На дату постановлення ухвали місцевого господарського суду є чинною ухвала Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 910/8794/17 про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у третейській справі № 45/16.

3.14. Згідно з ухвалами Північного апеляційного господарського суду у справі №910/8794/17:

- від 09.02.2021 - відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Інтер-ГТВ" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

- від 16.02.2021 повернуто без розгляду заяву ТОВ "Інтер-ГТВ" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Зазначені ухвали набрали законної сили.

3.15. Постановою Верховного суду від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17 визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Берегових В. О. від 28.10.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу №61387294; зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження №61387294 з примусового виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі №910/8794/17 про стягнення з ТОВ "Інтер-ГТВ" на користь ПАТ "Сбербанк" заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 та на підставі договору поруки №1 від 25.05.2015.

3.16. Суд відхилив доводи боржника про те, що на стягнення однієї і тієї ж суми заборгованості за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ видано чотири судові накази, лише один з яких передбачав солідарне стягнення коштів з основного боржника за договором - ПАТ "Укрвторчормет" та з одного з поручителів - ТОВ "Металінвест ЛТД", а тому ці накази видано з порушенням статті 554 ЦК України. За висновком суду, боржник не позбавлений можливості оскарження судового рішення, однак непогодження із правомірністю відповідного рішення, з урахуванням його чинності, не є підставою для неврахування встановлених таким рішенням обставин.

3.17. Відносно твердження боржника про оскарження ним договору купівлі-продажу, укладеного на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019, якою було скасовано рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2019 у справі №911/2456/18 та ухвалено нове рішення, яким в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ "Укрвторчормет" за кредитним договором №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 звернено стягнення на предмет застави за договором застави від 07.07.2011, а саме на обладнання, яке належить ТОВ "Інтер-ГТВ", що перелічене в додатку 1 до договору застави (4048 позицій), шляхом надання права продажу предмета застави АТ "Сбербанк" з правом укладення від імені ТОВ "Інтер-ГТВ" договору(ів) купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "ЕССЕТ ЕКСПЕРТАЙЗ", суд врахував наступне:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/13424/20 за позовом ТОВ "Інтер-ГТВ" до АТ "Сбербанк", ТОВ "Інтершина Плюс" про визнання договору недійсним у задоволенні позову відмовлено. Це рішення наразі не оскаржене;

- оскільки на переконання боржника спірним у даному випадку є зокрема наявність/відсутність заборгованості ТОВ "Інтер-ГТВ", як поручителя за кредитним договором №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011, а також розмір погашеної за таким договором заборгованості у порядку виконавчих проваджень з виконання наказів, за якими боржниками є ПАТ "Укрвторчормет", ТОВ "Металінвест ЛТД", ПАТ "Чернігів вторчормет", судом враховано, що заявником подано докази, якими підтверджено чинність станом на дату судового засідання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі №910/8794/17, на виконання якої видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 24.04.2017 у третейській справі №45/16, а також докази (банківські виписки) часткового погашення заборгованості по тілу кредиту за вказаним договором, що зменшило обсяг грошової відповідальності ТОВ "Інтер-ГТВ", як поручителя за договором поруки №1 на суму 367077,75 доларів США, яке мало місце під час примусової реалізації заставного та іпотечного майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ. Протилежного боржником не доведено.

3.18. За висновком суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню заявлені за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ вимоги в частині, що підтверджуються судовим рішенням та є непогашеними станом на дату судового засідання, а саме:

- по заборгованості за кредитною лінією - 9495489,16 доларів США, що еквівалентно 270195093,60 грн, і які є безспірними вимогами (наказ Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/8794/17);

- по пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої за період з 13.02.2016 по 03.06.2016 на суму 39505655,67 грн, що є безспірними вимогами (наказ Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі №910/8794/17);

- по пені за прострочення сплати процентів, нарахованої за період з 25.05.2015 по 03.06.2016 на суму 9329942,45 грн, що є безспірними вимогами (наказ Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі №910/8794/17);

- по витратам по сплаті третейського збору в сумі 42500 грн, стягнутих з боржника на користь заявника, що підтверджується наказом Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі №910/8794/17.

3.19. Заявлені АТ "Сбербанк" вимоги за кредитним договором від 07.07.2011 № 74-В/11/54/КЛ в частині процентів за користування кредитом в розмірі 459584,31 доларів США, нарахованих за період з 07.07.2020 по 20.12.2020, підлягають відхиленню, оскільки:

- за умовами кредитного договору від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ сторони погодили, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту, останній день дії кредитної лінії - 06.07.2016. Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема використати кредит за цільовим призначенням, сплачувати проценти та повернути кредит не пізніше 06.07.2016;

- припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позивальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України;

- згідно з встановлених рішенням Постійно діючого третейського суду від 24.04.2017 №45/16 обставин: 29.01.2016 позичальнику за договором було направлено банком повідомлення-вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором протягом десяти робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення; 18.03.2016 заявником було направлено ТОВ "Інтер-ГТВ", як поручителю повідомлення-вимогу про повернення повної суми заборгованості за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ;

- проценти за користування кредитом в сумі 459584,31 доларів США, нараховані поза межами строку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та поза межами строку кредитування.

3.20. Заявлені АТ "Сбербанк" вимоги в частині пені, нарахованої у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання з повернення кредиту в період з 22.12.2019 по 22.06.2020 в сумі 28114804,06 грн, є такими, що підлягають визнанню, оскільки:

- за умовами пунктів 10.1- 10.3 кредитного договору сторони погодили встановлення більшого строку нарахування пені, ніж передбачено положеннями статей 231, 232 Господарського кодексу України, а саме - до моменту припинення грошового зобов`язання;

- наявність судового рішення про стягнення суми боргу за зобов`язанням (договором), яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин за цим зобов`язанням (договором), не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання у вигляді пені за прострочення грошового зобов`язання, строк нарахування якої продовжено умовами договору, які визначено сторонами на власний розсуд.

Щодо грошових вимог до боржника за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54

3.21. 17.06.2011 між ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (правонаступник - АТ "Сбербанк", банк) та ТОВ "Інтер-ГТВ" (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №64-В/11/54, зі змінами та доповненнями (далі - кредитний договір від 17.06.2011 №64-В/11/54), відповідно до умов якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту та надано банком кредитні кошти в сумі 33000000 доларів США.

3.22. Рішенням Постійно діючого Третейського суду "Захист прав" при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017 у третейській справі №38/16, задоволено первісний позов ти присуджено до стягнення солідарно з ТОВ "Інтер-ГТВ" та ТОВ "Вторметал" на користь ПАТ "Сбербанк":

- заборгованість за кредитним договором №64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011, що станом на 03.06.2016 склала 41615675,59 доларів США та 140404812,46 грн, з яких: 33000000 доларів - заборгованість за кредитною лінією, 8615675,59 доларів США - проценти за користування кредитною лінією, 110553717,27 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитною лінією, 29851095,19 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості процентів за користування кредитною лінією;

- 42500 грн витрат по сплаті третейського збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

3.23. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №910/8665/17 задоволено заяву ПАТ "Сбербанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017 у справі № 38/16.

3.24. Постановою Верховного Суду 12.03.2019 у справі №910/8665/17 апеляційну скаргу ТОВ "ВТОРМЕТАЛ" залишено без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №910/8665/17 - без змін.

3.25. АТ "Сбербанк", посилаючись на часткове погашення заборгованості за кредитним договором №64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011 шляхом набуття банком (кредитором) у власність об`єктів нерухомого майна у позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження, що містилось в іпотечному договорів від 17.06.2011, укладеному між банком (іпотекодержателем) та боржником (іпотекодавцем) з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2011 №64-В/11/54, заявлено вимоги до боржника за вищезгаданим кредитним договором на загальну суму 46420049,23 доларів США та 209412881,30 грн, з яких:

- 23852379,94 доларів США заборгованість за кредитною лінією, які є безспірними вимогами, з урахуванням наказу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №910/8665/17;

- 22567669,29 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, з яких безспірні 8615675,59 доларів США;

- 63716223,22 грн пеня за 6 місяців за прострочення сплати основної заборгованості, 12 місяців від дати розрахунку за користування кредитною лінією;

- 145696658,08 грн пеня за прострочення сплати процентів за 6 місяців;

- 110553717,24 грн пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитною лінією, які є безспірними вимогами з урахуванням наказу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №910/8665/17;

- 29851095,19 грн пеня за прострочення сплати процентів за кредитною лінією, які є безспірними вимогами з урахуванням наказу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №910/8665/17;

- 42500 грн витрати по сплаті третейського збору.

3.26. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі №14/18 задоволено вимоги ТОВ "Інтер-ГТВ" до AT "Сбербанк", визнано припиненими зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54, зі змінами та доповненнями, укладеним між ТОВ "Інтер-ГТВ" та AT "Сбербанк".

3.27. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі №973/64/18, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 03.04.2019, відмовлено у задоволенні заяви AT "Сбербанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі №14/18 та залишено назване рішення третейського суду залишено без змін.

3.28. Врахувавши наявність чинного рішення, яким визнано припиненими зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54 зі змінами та доповненнями, укладеним між ТОВ "Інтер-ГТВ" та T "Сбербанк", місцевий господарський суд відхилив вимоги кредитора за вказаним кредитним договором на загальну суму ,57 грн.

4. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4.1. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 внесено зміни до ухвали Господарського суду Київської області від 10.03.2021, а саме:

- пункт 2 резолютивної частини ухвали викладено у наступній редакції: "Визнати грошові вимоги акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" (попереднє найменування акціонерного товариства "Сбербанк") до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-ГТВ" в розмірі 1 494 534 259,45 грн";

- пункт 3 резолютивної частини ухвали (в частині відхилення вимог АТ "Сбербанк") виключено.

4.2. Постанова суду мотивована тим, що:

- судом першої інстанції безпідставно не було здійснено перерахунок заявлених кредиторських вимог в частині нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування договором №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 відповідно до статті 625 ЦК України;

- відхиляючи вимоги банку за договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2011 №64-В/11/54 на загальну суму ,57 грн, місцевий господарський суд помилково врахував висновок третейського суду про припинення зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" за вищевказаним договором, не зваживши на те, що такий висновок є правовою оцінкою, яка не має преюдиційного значення у розумінні частини сьомої статті 75 ГПК України;

- ототожнення правових висновків, викладених в рішенні третейського суду від 06.08.2018 у справі №14/18, без дослідження обставин справи в загальному порядку, з фактами, які мають преюдиціальне значення та не підлягають повторному доказуванню під час вирішення цього спору, є помилковим.

5. Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи

Щодо грошових вимог до боржника за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ в частині, що не визнана судом першої інстанції

5.1. За умовами пунктів 6.1, 6.2 кредитного договору від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ (зі змінами та доповненнями):

- позичальник зобов`язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому Договором. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості;

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при перерахуванні процентів;

- розмір процентів за користування кредитом визначається в порядку, передбаченому в Додатку № 1 до цього Договору.

5.2. Відповідно до умов Додаткового Договору №5 від 25.05.2015 до кредитного договору №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011:

- тип процентної ставки визначений, як змінюваний. При цьому розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом визначається, як сума погодженого сторонами індексу (базова процентна ставка) і маржі банку та розраховується за формулою: R=базова процентна ставка + М (маржа банку). Маржа банку за користування кредитом , наданим в доларах США складає 9,5% річних (п.1.3);

- на дату укладання договору розмір змінюваної процентної ставки розраховується відповідно до визначеної формули та складає: за користування кредитом наданим в доларах США - 9,91% річних, при використанні розміру базової процентної ставки, яка дорівнює індикативній ставці доларів США, визначеній станом на дату, що передує трьом робочим дням до першого числа місяця, в якій укладено цей договір та розміру маржі для доларів США (пп.1.3.2);

- останній день дії кредитної лінії - 06.07.2016 (п.1.4).

5.3. Згідно з наданим банком розрахунком відсотки за користування кредитом заявлені за період 07.07.2020 по 20.12.2020, тобто поза межами строку кредитування, з визначенням змінюваної відсоткової ставки за весь період нарахування з розрахунку 10,73-9,74 річних, при цьому як на підставу для здійснення такого розрахунку Банк посилався на статтю 625 ЦК України.

5.4. Кредитор, заявляючи вимоги до боржника стосовно відсотків за користування кредитора між іншим посилається на статтю 625 ЦК України, однак відповідний розрахунок проводить у збільшеному розмірі, який сторонами не узгоджувався в договорі. Жодне положення кредитного договору, як і додаткових угод до нього не містить положень відносно розміру відсотків, які позивальник зобов`язується сплачувати банку після закінчення строку дії договору, припинення строку кредитування, тощо.

5.5. Розмір визначених в статті 625 ЦК України відсотків не є обов`язковим для сторін і частина друга зазначеної статті передбачає застосування такого розміру відсотків, якщо сторонами договору не визначено їх інший розмір, однак зазначене положення кодексу не робить автоматичним продовження нарахування відсотків за ставкою визначеною в договорі за так зване правомірне користування кредитними коштами без визначення в договорі окремого положення щодо визначення відсоткової ставки поза межами строку кредитування.

5.6. Суд апеляційної інстанції здійснив перерахунок заявлених кредиторських вимог в частині нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування відповідно до статті 625 ЦК України та визнав заявлені банком вимоги в частині нарахованих відсотків річних за період з 07.07.2020 по 20.12.2020 на загальну суму 136139,07 доларів США, що за курсом на дату подачі заяви складало 3873850,85 грн.

Щодо грошових вимог до боржника за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54

5.9. Відхиляючи вимоги банку за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54, місцевий господарський суд, в порушення вимог статті 75 ГПК України, послався на рішення третейського суду від 06.08.2018 у справі №14/18, за замістом якого визнано припиненими зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" за вищезгаданим кредитним договором. При цьому третейський суд посилався на те, що Банк в рахунок погашення заборгованості боржника за договором в позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Іващенко Т.С., зареєстрованим в реєстрі за №460, і відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Втрата кредитором права вимоги до боржника (недійсність такої вимоги) свідчить про відсутність обов`язку боржника за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54/КЛ та відповідне припинення зобов`язань між сторонами за вказаним договором.

5.10. Відповідно до умов кредитного договору №64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011 та додаткового Договору №2 до нього від 25.05.2015 належне виконання позичальником зобов`язань по цьому договору забезпечується:

- іпотекою нерухомого майна, нежитловими будівлями: площею 191 621,6 кв. м; літ "А-6", площею 3 851,4 кв. м: літ "2М", площею 934, 7 кв. м; літ "О", площею 5 747,1 кв. м; літ "А", площею 1 565 кв. м "Б", площею 360,5 кв. м; "В", площею 19,6 кв. м, ємкості "Г", площею 65,0 кв. м, "Д", площею 138,9 кв. м, апаратна, площею 11,5 кв. м, постова, площею 19,6 кв. м, ємкості "З, з, Л, К, к", літ "2Р", площею 17,0 кв. м, літ "Н", площею 140,2 кв. м, літ "Д", площею 7 861 кв. м, літ "Л", площею 241,5 кв. м, літ "2О", площею 16,9 кв. м, літ "Е", площею 1 100,8 кв. м, нежитлового приміщення в нежитловій будівлі літ "Р", площею 8 556 кв. м, що належить позивальнику та розташовані за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85;

- заставою цінних паперів - акцій у кількості 65,46% в акціонерному капіталі ПАТ "Чернігів Вторчермет", що належить ТОВ "Металінвест Лтд";

- заставою корпоративних прав в обсязі 90,27% в статутному капіталі ТОВ "Інтер-ГТВ", що належить ПАТ "Укрвторчермет";

- заставою майнових прав вимоги грошової виручки по договору ТОВ "Вторметал" та по договорах ПАТ "Укрвторчормет";

- порукою ТОВ "Вторметал", ПАТ "Чернігів Вторчормет" та ТОВ "Металінвест Лтд".

5.11. Банк на підставі іпотечного застереження у позасудовому порядку набув у власність об`єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85 та внаслідок звернення стягнення на предмети іпотеки заборгованість боржника перед банком погашена на суму 255684405,60 грн.

5.12. Оскільки основне зобов`язання не припиняється після звернення стягнення на всі предмети застави або на будь-який з них на вибір заставодержателя, якщо це не потягло повного задоволення його вимог та не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання, у даному випадку наявні підстави для визнання банку кредитором боржника за заборгованістю, що виникла за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54/КЛ.

5.13. Суд апеляційної інстанції не погодився з нарахуванням банком відсотків в період з 16.06.2016 по 20.12.2020 згідно з відсотковою ставкою, визначеної у договорі, оскільки за умовами п.1.4 кредитного договору №64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011 останній день кредитної лінії визначений 16.06.2016, відтак нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою визначеною умовами кредитного договору підлягає нарахуванню саме до 16.06.2016, за період з 17.06.2016 по 20.12.2020 відсотки річних нараховуються з урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України.

5.14. За розрахунками суду апеляційної інстанції розмір відсотків, які підлягають визнанню, складає 12385760,3 дол. США, з яких:

- 8615675,59 дол. США безспірні вимоги згідно наказу Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2018;

- 123814,17 дол. США відсотки по договору в період з 03.06.2016 по 16.06.2016;

- 3646270,57 дол. США 3% річних за період з 17.06.2016 по 20.12.2020 (з урахуванням зменшення розміру заборгованості за тілом кредиту).

5.15. Суд відхилив вимоги банку в частині пені, нарахованої на відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування, на суму 145696658,08 грн за період з 22.12.2019 по 20.08.2020, з наступних підстав:

- нарахування відсотків поза межами строку кредитування відбувається відповідно до статті 625 ЦК України, в зв`язку з чим нарахування пені, визначеної умовами договору, на відсотки, нараховані поза межами строку дії договору, є безпідставним;

- діючим законодавством не передбачено нарахування пені на відсотки, визначені статтею 625 ЦК України, оскільки самі по собі відсотки за вказаною статтею підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання;

- проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання і нарахування на ці відсотки пені, як додаткового виду відповідальності, є необґрунтованим.

5.18. Заявлені АТ "Сбербанк" грошові вимоги за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54/КЛ підлягають визнанню в загальному розмірі ,37 грн, з яких: 678721 856,43 грн - тіло кредиту, 352438 048,29 грн - відсотки, 204121035,65 грн - пеня, 42500 грн - витрати по сплаті третейського збору.

6. Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

6.1. 16.01.2023 АТ "МР Банк" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 та ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2021, постановити нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги скаржника до боржника - ТОВ "Інтер-ГТВ" у розмірі ,85 грн.

6.2. На переконання скаржника, оскаржувані судові рішення в частині невизнаних грошових вимог постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, зокрема:

- суд апеляційної інстанції врахував висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13, від 23.05.2018 у справі №910/1238/17, від 28.03.2018 у справі №4444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 щодо застосування положень статті 1048 ЦК України (проценти за договором позики). Натомість у жодному з вказаних судових рішень не наведено висновку про застосування статті 1056-1 ЦК України (проценти за кредитним договором), з урахуванням положень якої сторони визначили умови кредитного договору в частині розміру процентів та порядок їх сплати (в тому числі момент припинення нарахування процентів);

- суди не застосували рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2022 у справі за конституційною скаргою АТ "Державний ощадний банк України" щодо відповідності Конституції України припису першого речення частини першої статті 1050 ЦК України, в якому наведено висновок щодо права банку нараховувати відсотки за кредитним договором;

- суди не врахували висновки щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, з урахуванням якого за відсутності підтвердженого факту повного погашення кредиту отриманого за кредитними договорами, нарахування банком процентів після настання кінцевого терміну повернення кредиту, тобто за неправомірне користування кредитом, є правомірним;

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові проігнорував наявність постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №911/2456/18, за змістом якої суд задовольнив вимоги банку, до складу яких були включені проценти, нараховані поза межами строку кредитування;

- оскаржуваними судовими рішеннями скаржника позбавлено права отримати вирішення спору судом, а також отримати законне, обґрунтоване рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин.

7. Касаційне провадження

7.1. Ухвалою Верховного Суду від 06.03.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "МР банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 та ухвалу Господарського суду Київської області від 10.03.2021 у справі №911/3728/20, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.03.2023.

7.2. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2023 провадження за вищевказаною касаційною скаргою було зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/4518/16 (провадження №12-16гс22) за касаційними скаргами АТ "МР банк" (правонаступник АТ "Сбербанк") та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь".

7.3. Ухвалою Верховного Суду від 27.04.2023 поновлено касаційне провадження у справі №911/3728/20, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.05.2023.

7.4. Відзиви на касаційну скаргу не надходили, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

7.5. До визначеної дати проведення судового засідання від учасників справи не надійшло заяв чи клопотань, пов`язаних з рухом касаційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 30.05.2023.

7.6. В судовому засіданні 30.05.2023 представник скаржника та ліквідатор ТОВ "Інтер-ГТВ" підтримали касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просили Суд скаргу задовольнити.

8. Позиція Верховного Суду

8.1. Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Сбербанк" (в подальшому найменування змінено на АТ "Міжнародний резервний банк") подало до Господарського суду Київської області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інтер-ГТВ", в якій просило визнати грошові вимоги банку до боржника у загальному розмірі ,85 грн, що виникли на підставі кредитних договорів від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ та від 17.06.2011 №64-В/11/54. Заявлена сума грошових вимог включає в себе заборгованість за кредитною лінією, заборгованість по процентам за користування кредитом, пеню за прострочення сплати основного боргу та процентів за кредитною лінією.

8.2. За результатами розгляду вказаної заяви місцевий господарський суд визнав грошові вимоги за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ, крім суми процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 07.07.2020 по 20.12.2020, вказавши про те, що заявлена сума процентів нарахована поза межами строку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та поза межами строку кредитування. Грошові вимоги банку за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54 відхилені судом першої інстанції у повному обсязі з посиланням на рішення третейського суду, яким визнано припиненими зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" перед банком за цим кредитним договором.

8.3. Суд апеляційної інстанції змінив ухвалу місцевого господарського суду, збільшивши розмір визнаних грошових вимог банку. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив про те, що місцевим господарським судом інстанції безпідставно не було здійснено перерахунок заявлених кредиторських вимог в частині нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування відповідно до статті 625 ЦК України, а врахування висновків, викладених у рішенні третейського суду, як підстави для відхилення грошових вимог, не узгоджується з приписами статті 75 ГПК України.

8.4. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині відхилених грошових вимог до боржника, а саме щодо нарахованих банком процентів за користування кредитом.

8.5. Надаючи оцінку доводам скаржника, перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в оскаржуваній частині вимог, Верховний Суд, враховуючи приписи статті 300 ГПК України та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, зазначає наступне.

8.6. Згідно з положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

8.7. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

8.8. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

8.9. Наслідки прострочення грошового зобов`язання передбачені в статті 625 ЦК України, згідно з частиною другою якої боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.10. Колегія суддів звертається до правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункти 80-87), за змістом яких "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

8.11. Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

8.12. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

8.13. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

8.14. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

8.15. За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

8.16. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19).

8.17. Боржник не звільняється від зобов`язань по сплаті нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів "за користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування визначає лише часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватися, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

8.18. Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи заявлені банком грошові вимоги до боржника в частині процентів за користування кредитом згідно з договором №74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011, суд першої інстанції зазначив про нарахування заявником вказаних процентів поза межами строку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та поза межами строку кредитування та відхилив вимоги в цій частині.

8.19. Суд апеляційної інстанції в наведеній частині вимог встановив наступне:

- за умовами кредитного договору від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ сторони погодили, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту, останній день дії кредитної лінії - 06.07.2016;

- згідно з наданим банком розрахунком проценти за користування кредитом заявлені за період 07.07.2020 по 20.12.2020, тобто поза межами строку кредитування;

- в зв`язку з простроченням сплати позичальником тіла кредиту та процентів банк ініціював дострокове повернення суми кредиту чим самостійно припинив можливість нарахування процентів за користування кредитом, визначених умовами договору;

- 18.03.2016 заявником направлено ТОВ "Інтер-ГТВ", як поручителю, повідомлення-вимогу про повернення повної суми заборгованості за кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ;

- жодне положення кредитного договору, як і додаткових угод до нього не містить положень відносно розміру процентів, які позивальник зобов`язується сплачувати банку після закінчення строку дії договору, припинення строку кредитування, тощо;

- заявляючи до боржника вимоги стосовно процентів за користування кредитом, банк між іншим посилається на статтю 625 ЦК України, однак відповідний розрахунок проводить у збільшеному розмірі, який сторонами не узгоджувався в договорі.

8.20. З урахуванням вищевказаних обставин, суд апеляційної інстанції здійснив перерахунок заявлених кредиторських вимог в частині нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування відповідно до статті 625 ЦК України та визнав проценти річних за період з 07.07.2020 по 20.12.2020 на загальну суму 136 139,07 дол. США, що за курсом на дату подачі відповідної заяви складало 3 873 850,85 грн.

8.21. Заявлені банком грошові вимоги за кредитним договором №64-В/11/54 від 17.06.2011 суд першої інстанції відхилив повністю, вказавши про те, що згідно з рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 06.08.2018 у справі №14/18 визнано припиненими зобов`язання ТОВ "Інтер-ГТВ" за вказаним кредитним договором.

8.22. Натомість суд апеляційної інстанції зазначив про те, що ототожнення правових висновків, викладених в згаданому вище рішенні третейського суду, без дослідження обставин справи в загальному порядку з фактами, які мають преюдиціальне значення та не підлягають повторному доказуванню під час вирішення цього спору, є помилковим, оскільки висновок третейського суду про припинення зобов`язання є правовою оцінкою, яка не має преюдиційного значення у розумінні статті 75 ГПК України.

8.23. Перевіривши обставини, на які посилався банк в обґрунтування заявлених до боржника грошових вимог за кредитним договором №64-В/11/54 від 17.06.2011, та надані розрахунки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання вказаних вимог банку в загальному розмірі ,37 грн. При цьому в частині вимог стосовно нарахованих банком процентів за ставкою, визначеної умовами кредитного договору від 17.06.2011 №64-В/11/54, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про здійснення розрахунку процентів річних за визначений банком період з 17.06.2016 по 20.12.2020 із застосуванням положень частини другої статті 625 ЦК України, оскільки за умовами кредитного договору останній день кредитної лінії визначений 16.06.2016, тому саме до цієї дати підлягали нарахуванню проценти за ставкою, визначеною умовами кредитного договору, а після цієї дати - проценти річних нараховуються за правилами частини другої статті 625 ЦК України.

8.24. Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанцій було вірно застосовано норми матеріального права в оскаржуваній частині грошових вимог банку до боржника, що підтверджується наступним.

8.25. Касаційний господарський суд звертається до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункти 22, 23), згідно з якими особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.

8.26. За змістом частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

8.27. В статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.28. З наведеного слідує, що зазначені норми ЦК України не допускають як встановлення договором умов, що не відповідають закону, так і свободу договору в частині порушення, зокрема вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відтак, сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

8.29. Водночас, це не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Проте така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд.

8.30. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються згідно з статтею 625 ЦК України (відповідні висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16).

8.31. За висновком колегії суддів, доводи скаржника про те, що проценти за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, ґрунтуються на помилковому розумінні правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.

8.32. Зазначаючи про важливість дотримання балансу інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункти 117-119), зауважила на тому, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).

8.33. Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за "користування кредитом" за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за "користування кредитом" (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.

8.34. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.

8.35. Крім того, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 висновок в частині твердження, що: "нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів", на який посилався скаржник у касаційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 уточнила таким: "у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором" (пункт 141 постанови).

8.36. За змістом пунктів 142-145 названої постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі №3-188/2020(455/20) обґрунтування (що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі) збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін).

8.37. Викладене свідчить про послідовну та сталу правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статей 625 та 1048 ЦК України у питанні можливості нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, зокрема й після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове його погашення.

8.38. Наведеним спростовуються посилання скаржника на незастосування судами попередніх інстанцій Рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі №3-188/2020(455/20), обґрунтування якого, за висновками Великої Палати Верховного Суду (пункт 143 постанови від 05.04.2023 у справі №910/4518/16), збігається з її правовою позицією щодо застосування вказаних правових норм.

8.39. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якої є забезпечення однакового застосування судами норм права.

8.40. Зі змісту частини четвертої статті 300 ГПК України слідує, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

8.41. Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17), тому під час розгляду цієї справи Суд враховує останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.

8.42. Посилання в касаційній скарзі на те, що враховані судом апеляційної інстанції висновки Великої Палати Верховного Суду стосуються застосування статті 1048 ЦК України, тоді як розмір процентів та порядок їх сплати, в тому числі й припинення нарахування, погоджені у кредитних договорах від 07.07.2011 № 74-В/11/54/КЛ та від 17.06.2011 № 64-В/11/54 відповідно до статті 1056-1 ЦК України, відхиляються колегією суддів.

8.43. За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин правильно застосовано зазначені в оскаржуваній постанові норми матеріального права (статті 625, 1048, 1050 ЦК України), що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду про застосування цих норм у подібних правовідносинах. Натомість скаржником не доведено необхідності застосування положень статті 1056-1 ЦК України у питанні нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування з огляду на підстави виникнення цього спору та встановлені судами фактичні обставини справи (зокрема щодо строку кредитування, пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, та інше).

8.44. Посилання скаржника на правовий висновок, викладений у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, стосовно припинення нарахування процентів за користування кредитом у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, Верховний Суд вважає неприйнятним, оскільки така правова позиція є неактуальною внаслідок її уточнення відповідно до пункту 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

8.45. Аргументи касаційної скарги про неврахування постанов Північного апеляційного господарського суду у справах №910/18943/20 від 17.05.2022 та №910/3262/16 від 04.07.2022 як таких, що ухвалені в подібних правовідносинах, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

8.46. З аналогічних підстав відхиляються посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 911/2456/18, як на судове рішення, яким задоволено вимоги, що включали проценти, нараховані поза межами строку кредитування. Скаржник посилається саме на правову оцінку суду у названій справі, яка згідно з вимогами частини сьомої статті 75 ГПК України не є обов`язковою для господарського суду у розгляді іншої справи. Крім того, така правова оцінка суперечить обов`язковим для врахування правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах, про які зазначалося вище.

8.47. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

8.48. Незгода із рішенням судів попередніх інстанцій не означає їх незаконність, як і не може вказувати на незаконність рішення його негативні наслідки для скаржника, оскільки настання цих наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь однієї із сторін є звичайним, передбаченим процесуальним наслідком.

8.49. Згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.50. За результатами касаційного перегляду ухвалених у цій справі судових рішень колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду не в повній мірі відповідає наведеним вимогам, зокрема в частині заявлених банком вимог щодо процентів за користування кредитом згідно з кредитним договором від 07.07.2011 №74-В/11/54/КЛ та вимог за кредитним договором від 17.06.2011 №64-В/11/54 судом було допущено порушення норм матеріального і процесуального права.

8.51. Проте відповідні порушення були виправлені судом апеляційної інстанції, який змінив ухвалу місцевого господарського суду в частині розміру визнаних грошових вимог банку до боржника. Суд апеляційної інстанції повно і об`єктивно з`ясував обставини, які мали значення для правильного вирішення спору, застосував норми матеріального права у відповідності до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у мотивувальній частині цієї постанови.

8.52. В касаційній скарзі викладено вимоги про скасування як ухвали Господарського суду Київської області 10.03.2021, так і постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у цій справі в частині невизнаних грошових вимог.

8.53. Однак з урахуванням того, що викладені в ухвалі від 10.03.2021 висновки місцевого господарського суду щодо заявлених кредиторських вимог АТ "МР Банк" до боржника скориговані судом апеляційної інстанції в постанові від 16.11.2022, де визначено остаточний розмір визнаних грошових вимог, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін саме постанову апеляційного господарського суду.

8.54. Оскільки аргументи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, вони відхиляються колегією суддів та відповідно касаційна скарга задоволенню не підлягає.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

9.3. З урахуванням викладеного у цій постанові, а також меж перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у статті 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 та відмову у задоволенні касаційної скарги.

10. Судові витрати

10.1. Зважаючи на відмову у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №911/3728/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді В. В. Білоус

В. Я. Погребняк