ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/19865/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Сухового В. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Київського національного лінгвістичного університету

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 (судді: Станік С. Р. - головуючий, Тищенко О. В., Шаптала Є. Ю.) про відмову у забезпеченні позову

за позовом Київського національного лінгвістичного університету

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц."

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Міністерство освіти і науки України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко-Холдінг",

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Спортивний комплекс "Олімпія"

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Київський національний лінгвістичний університет (далі - Університет, Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." (далі - ТОВ "Л.С.Ц.", Відповідач) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач є незаконним володільцем майна, яке належить на праві власності Позивачу, у зв`язку з чим Університет просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Л.С.Ц." на свою користь гуртожиток (секція 6, літ "А"), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 61, загальною площею 716 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2, секц. 6.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/19865/21 позов задоволено повністю, витребувано у ТОВ "Л.С.Ц." на користь Університету гуртожиток (секція 6, літ "А"), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 61, загальною площею 716 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2, секц.

2.2. Не погодившись з указаним рішенням, ТОВ "Л.С.Ц." звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

2.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 поновлено ТОВ "Л.С.Ц." пропущений строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/19865/21. Зупинено дію зазначеного рішення до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції.

2.4. 22.03.2023 до суду апеляційної інстанції від Київського національного лінгвістичного університету надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просив накласти арешт на спірне нерухоме майно до завершення розгляду справи по суті та набранням рішенням законної сили, а також просив заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна.

Наведена заява була мотивована тим, що застосування заявленого заходу забезпечення позову шляхом заборони звернення стягнення на спірне нерухоме майно та/або продажу його третім особам є необхідним заходом з урахуванням того, що ТОВ "Спортивний комплекс "Олімпія" є іпотекодержателем за договором іпотеки від 16.11.2022 (зареєстрованим за номером 6130). Зазначене, на думку Позивача, переконливо свідчить про те, що існує реальна загроза (з урахуванням закінчення строку виконання основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою) звернення стягнення у будь-який спосіб на гуртожиток та/або продажу його третім особам, або обтяження майна новими іпотеками, чи його передачі в оренду, управління тощо. Вжиття заявлених заходів забезпечення позову сприятиме захисту і поновленню порушених прав Позивача та виконанню рішення у даній справі. Водночас, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, що, в свою чергу, призведе до нівелювання функції судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів Університету.

2.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 повністю відмовлено у задоволенні заяви Університету про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно до завершення розгляду справи по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, а саме на гуртожиток (секція 6, літ "А"), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 61, загальною площею 716 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2, секція 6, а також заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно й органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії.

2.6. Зазначена ухвала обґрунтована тим, що заявником не наведено суду достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного Позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів Університету, як і не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що саме лише припущення у заяві про те, що існують підстави для заявлення у будь-який спосіб стягнення на гуртожиток та/або для продажу його третім особам, або обтяження майна новими іпотеками, передачі його в оренду, управління чи розпорядження іншим чином, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення вказаної заяви. Посилання Позивача на те, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав, строк виконання основного зобов`язання за договором позики закінчився 22.12.2020, і ТОВ "СК "Олімпія" може зареєструвати за собою спірний гуртожиток - не є належними та допустимими доказами в підтвердження обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, про які просить Університет.

Отже, приймаючи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до ухвалення рішення у справі або про неможливість захисту прав, свобод та інтересів Університету без вжиття таких заходів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

3.1. У касаційній скарзі Позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити заяву Університету про вжиття заходів забезпечення позову.

3.2. Зазнана скарга обґрунтована тим, що апеляційним судом не надано належної оцінки доказам, на які посилався Університет в заяві про забезпечення позову, а саме щодо: вчинення переднім незаконним володільцем спірного гуртожитка - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Холдінг" (правонаступником якого є Відповідач) в минулому дій, спрямованих на передачу зазначеного майна; передачі ТОВ "Л.С.Ц." спірного майна в іпотеку іншій пов`язаній особі (Товариству з обмеженою відповідальністю "Спортивний комплекс "Олімпія") з метою ускладнення повернення гуртожитку Університету; закінчення 22.12.2020 строку виконання основного зобов`язання за договором позики, яке (зобов`язання) забезпечене вищенаведеною іпотекою; наявності запису про обтяження іпотекою спірного майна після 22.12.2020, що свідчить про невиконання основного зобов`язання за вказаним договором позики, і, як наслідок, про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в будь-який момент.

3.3. На думку скаржника, застосування заявлених заходів забезпечення позову спрямоване на збереження існуючого становища спірного гуртожитку до вирішення цієї справи, і такі заходи покликані забезпечити можливість виконання судового рішення і ефективно захистити права Позивача. Накладення арешту на вказане майно має логічний зв`язок із предметом позову. Застосування заявленого Університетом заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на гуртожиток унеможливить його перереєстрацію на користь іпотекодержателя або іншої особи. У випадку ж чергової перереєстрації спірного майна, рішення суду у цій справі про задоволення позову неможливо буде виконати, а задоволення позовних вимог може втратити сенс. Тож, чергова зміна незаконного володільця гуртожитку може призвести до необхідності звертатись Університету до суду з новим позовом.

3.4. Водночас, Позивач зазначає, що застосування заявленого засобу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного майна сприятиме запобіганню невиправданого розширення кола осіб, прав та інтересів яких може стосуватися судове рішення, а відтак - запобіганню утруднення чи неможливості виконання цього рішення.

3.5. Крім того, висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову у цій справі, на думку Університету, суперечать положенням Закону України "Про іпотеку".

3.6. 13.06.2023 від Університету надійшла заява про врахування правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 09.06.2023 у справі №37з-23 та від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

3.7. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

4. Розгляд справи Верховним Судом

4.1. Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2023 поновлено Київському національному лінгвістичному університету строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 910/19865/21 у письмовому провадженні. Витребувано матеріали цієї справи із Господарського суду міста Києва/Північного апеляційного господарського суду.

4.2. 12.06.2023 повторно витребувано матеріали справи з Господарського суду міста Києва/Північного апеляційного господарського суду.

4.3. Матеріали справи № 910/19865/21 надійшли до Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду 14.06.2023.

4.4. Ураховуючи вищенаведене та те, що матеріали справи № 910/19865/21 надійшли на адресу Верховного Суду лише 14.06.2023, справа розглядається у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

5.3. Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов, зокрема, забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

5.4. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

5.5. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

5.6. Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

5.7. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

5.8. Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

5.9. Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено правову позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

5.10. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

5.11. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

5.12. Необхідно зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" було зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

5.13. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

5.14. Водночас, зі змісту норми пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти або майно суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватися в справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, яке належить до предмета спору, що свідчитиме про наявність зв`язку між конкретним (обраним позивачем) заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги (аналогічні правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19).

5.15. Крім того, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призведе до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

5.16. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даному випадку є вимоги про витребування гуртожитку (секція 6, літ "А"), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 61, загальною площею 716 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2, секц. 6 з чужого незаконного володіння Відповідача.

5.17. При цьому Університет у поданій до апеляційного суду заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на вказане нерухоме майно до завершення розгляду справи по суті та набранням рішенням законної сили, а також просив заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

Як зазначалося, наведена заява була мотивована тим, що застосування заявленого заходу забезпечення позову шляхом заборони звернення стягнення на спірне нерухоме майно та/або продажу його третім особам є необхідним заходом з урахуванням того, що ТОВ "Спортивний комплекс "Олімпія" є іпотекодержателем зазначеного майна за договором іпотеки від 16.11.2022. Наведене, на думку Позивача, свідчить про те, що існує реальна загроза (з урахуванням закінчення строку виконання основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою) звернення стягнення у будь-який спосіб на гуртожиток та/або продажу його третім особам, або обтяження майна новими іпотеками, чи його передачі в оренду, управління тощо.

Університет також зазначав, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову сприятиме захисту і поновленню порушених прав Позивача та виконанню рішення у даній справі. Водночас, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, що, в свою чергу, призведе до нівелювання функції судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів Університету.

5.18. Однак, дослідивши зазначені доводи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного Позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ускладнить чи унеможливить захист та поновлення порушених прав або інтересів Університету, як і не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві.

5.19. При цьому апеляційний суд також правомірно зазначив, що саме лише припущення про те, що існують підстави для накладення у будь-який спосіб стягнення на спірний гуртожиток та/або для продажу його третім особам, або обтяження майна новими іпотеками, чи для передачі його в оренду, управління тощо, без наведення відповідного обґрунтування та без подання будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви Позивача.

Посилання ж заявника на те, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав строк виконання основного зобов`язання за договором позики (забезпеченого іпотекою) закінчився 22.12.2020, і ТОВ "СК "Олімпія" може зареєструвати за собою спірний гуртожиток - саме по собі не є належним та допустимим доказом на підтвердження обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, про які просить Університет, чим спростовуються відповідні доводи касаційної скарги.

5.20. Таким чином, приймаючи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до ухвалення рішення у справі, або про неможливість захисту вказаних прав, свобод та інтересів без вжиття заявлених заходів забезпечення, суд апеляційної інстанції дійшов законних і обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення заяви Університету про вжиття заходів забезпечення позову.

5.21. Посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції положень Закону України "Про іпотеку" колегія суддів оцінює критично, оскільки саме по собі закріплення у вказаному Законі механізмів реалізації прав іпотекодержателя, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки, без подання Університетом будь-яких доказів на підтвердження наявності реальної загрози заподіяння шкоди правам чи інтересам Позивача не може вважатися достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

5.22. Доводи заявника про необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 09.06.2023 у справі № 37з-23 та від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, є також безпідставними, оскільки предметом позовів у вказаних справах були вимоги про стягнення з відповідачів саме грошових коштів у зв`язку з чим суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у такому випадку можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Разом з тим, предметом позову у цій справі є вимога про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, яка була задоволена судом першої інстанції.

5.23. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд вірно застосували положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Університету про вжиття заходів забезпечення позову.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Згідно з частиною третьою статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

6.3. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.4. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5. За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення у справі прийнято із додержанням норм процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на заявника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Київського національного лінгвістичного університету залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі №910/19865/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

В. Суховий