ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
23.06.2023р. Справа № 905/759/23
до боржника: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про видачу судового наказу
суддя Величко Н.В.
Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд зазначає таке.
Частинами 1 та 3 статті 147 ГПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.
Згідно з частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Стаття 150 цього Кодексу визначає форму і зміст заяви про видачу судового наказу. У заяві між іншим повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Вимога пред`явлена про стягнення боргу з фізичної особи, яка не є підприємцем.
Додані до заяви про видачу судового наказу акти звірки за період січень 2020 грудень 2022 року підписані лише Українським державним підприємством по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС», а з боку Піховкіної Ірини Ігорівни не підписані.
Частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Одним із ключових критеріїв допустимості вимог до розгляду в порядку наказного провадження є їх безспірність за основним зобов`язанням. Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
За висновком суду, безспірність своїх вимог заявник поданими доказами не підтвердив.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
Своєю чергою варто зазначити, що ч. 2 ст. 148 ГПК України передбачено можливість розгляду вищезазначених вимог як у порядку наказного, так і спрощеного позовного провадження, на вибір особи. Також у разі відмови у видачі судового наказу або ж його скасування заявнику гарантовано право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 158 ГПК України).
За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС» № 1/01-04-490 від 15.06.2023.
Керуючись статтями 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 23.06.2023.

Суддя Н.В. Величко