ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1158/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі:

Від ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» - адвокат Захандревич О.В.

Від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях - Десятова Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції Погребна К.Ф., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 06.04.2023,

по справі №916/1158/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ»

до відповідачів:

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях,

2. ОСОБА_1 ,

про визнання недійсним результату аукціону та договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та ОСОБА_1 про визнання недійсним результату аукціону та договору купівлі-продажу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 провадження по справі №916/1158/23 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

04.04.2023 за вх. №2-454/23 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 також заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього; заборони ОСОБА_1 укладати договори, вчиняти інші правочини. здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» про забезпечення позову (2-454/23 від 04.04.2023) задоволено частково; накладено арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) на праві приватної власності, а саме: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 також заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього; в решті заяви відмовлено.

Ухвалу суду першої інстанції обґрунтована тим, що наявні у справі докази вказують на те, що обраний позивачем засіб забезпечення позову як то накладання арешту на майно, є ефективним та покликаним на запобігання порушенню його права як потенційного власника спірного майна, у разі перемоги на аукціоні. А застосування саме таких заходів забезпечення позову у даному спорі запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод для виконання рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення в частині вимоги про заборони ОСОБА_1 укладати договори, вчиняти інші правочини. здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що наявність заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього унеможливіть здійснення відповідачем-2 будь яких дій відносно зазначеного майна.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23.

Апелянт зазначив, що Господарський суд Одеської області мав постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху з огляду на те, що Позивачем фактично пред`явлено позовні вимоги немайнового та майнового характеру, при цьому у позові зазначено, що він не містить вимог майнового характеру. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру Позивач мав сплатити 1,5 відсотка ціни позову, а саме 46 800,01 грн, однак Позивачем сплачено судовий збір з розрахунку подання позову немайнового характеру, а саме у розмірі 2684 грн * 2 вимоги немайнового характеру = 5 368 гривень. Отже, Позивачем не сплачено судовий збір у встановлених Законом України «Про судовий збір» розмірах, що було підставою для залишення позовної заяви без руху.

Апелянт вказав, що враховуючи, що згідно зі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд Одеської області мав постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху, то і ухвала Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про накладення арешту на належне Відповідачу 2 майно підлягає скасуванню.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 .

Короткий зміст відзиву ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23.

18.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23.

Позивач зазначив, що в апеляційній скарзі не вказано, у чому полягає незаконність або необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Як єдину підставу для скасування оскаржуваної ухвали було зазначено те, що Господарський суд Одеської області мав постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху через недоплату судового збору. Однак позивач вказав, що ним було заявлено дві вимоги немайнового характеру та за кожну вимогу сплачено судовий збір.

Позивач вважає, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення є співмірними та справедливими в даному випадку, оскільки наявність у Відповідача-2 у власності спірного нерухомого майна вказує на можливість у будь-який момент, у тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитися спірним об`єктом на користь третіх осіб.

Керуючись викладеним вище, позивач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 залишити без змін.

Короткий зміст відзиву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23.

22.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23.

Відповідач-1 зазначає, що оскільки заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись викладеним вище, відповідач-1 просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 у частині накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 .

Відповідач-1 також клопотав поновити строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Дане клопотання було обґрунтовано тим, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 21.04.2023 була отримана Регіональним відділенням лише 03.05.2023. Строк, встановлений судом на подачу відзиву, закінчувався 18.05.2023. Однак, з урахуванням введенням воєнного стану в Україні, оголошення повітряних тривог у м. Одеса, критерію розумності строків, та завантаженості працівників, враховуючи обсяг інформації, який підлягав опрацюванню, складність-правовідносин, встановленого судом строку було замало для складання відзиву на апеляційну скаргу.

Інші заяви та клопотання сторін.

13.06.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про залишення відзиву РВ ФДМУ без розгляду.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що відзив РВ ФДМУ було подано з пропуском строку, встановленого судом, а представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не наведено жодної поважної причини пропуску встановленого судом строку на подачу відзиву.

13.06.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи №916/1158/23 копію клопотання ОСОБА_1 про застосування зустрічного забезпечення від 09.06.2023 та копію листа від фізичної особи-підприємця від 08.06.2023.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 09.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення. Обґрунтовуючи заявлене клопотання заявник вказав, що 08.06.2023 ним отримано листа від потенційного покупця щодо придбання Об`єкту. При цьому загальна цінова пропозиція за Об`єкт зменшена на 500 000,00 гривень у порівнянні з попередньою пропозицією.

Позивач вважає, що дане клопотання та долучений до нього лист від 08.06.2023 є доказом наміру ОСОБА_1 здійснити продаж об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , що підтверджує існування підстав для забезпечення позову та законність, обґрунтованість ухвали Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 у справі №916/1158/23.

Окрім того, позивач вказав, що про існування зазначених доказів Позивачу стало відомо лише 09.06.2023, коли дане клопотання надійшло до Господарського суду Одеської області, а тому вони не могли бути подані до Південно-західного апеляційного господарського суду у визначені строки разом із відзивом на апеляційну скаргу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1158/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді -Таран С.В., Поліщук Л.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/1158/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.03.2022 про відкриття провадження та ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 до надходження матеріалів оскарження на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвал Господарського суду Одеської області від 27.03.2022 про відкриття провадження та Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвал Господарського суду Одеської області від 27.03.2022 про відкриття провадження та Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 18.05.2023; призначено справу № 916/1158/23 до розгляду у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на 01 червня 2023 року о 12:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

01.06.2023 у судовому засіданні прийняли участь представник ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» - Захандревич О.В. та РВ ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях - Десятова Н.А. Однак, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло повідомлення про мінування адміністративної будівлі суду, що вбачається з довідки секретаря судового засідання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 відкладено розгляд справи №916/1158/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 на 22 червня 2023 року о 14.00; встановлено, що судове засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, в залі судових засідань № 7, 3-й поверх; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів; клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; забезпечено участь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у судовому засіданні у справі № 916/1158/23, призначеному на 22 червня 2023 року о 14:00 в режимі відеоконференції відповідно до положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

22.06.2023 у судовому засіданні прийняли участь представник ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» - адвокат Захандревич О.В. та від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях - Десятова Н.А.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 22.06.2023 та протоколу судового засідання: « 22.06.2023 перед початком судового засідання ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомив, що в нього виникла несправність з системою відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua), та прийняти участь у судовому засіданні не має можливості.»

З протоколу судового засідання по справі №916/1158/23, зокрема, вбачається, що ОСОБА_1 намагався неодноразово встановити відеоконференцзв`язок, однак встановити такий зв`язок не вдалося.

Відповідно ч. 5 ст. 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Таким чином, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду несе саме ОСОБА_1 , про що останній і був повідомлений в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 по справі №916/1158/23, якою, окрім іншого, забезпечено участь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у судовому засіданні у справі № 916/1158/23, призначеному на 22 червня 2023 року о 14:00 в режимі відеоконференції.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 22.06.2023, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 по справі №916/1158/23, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 по справі №916/1158/23 по суті, не дивлячись на відсутність апелянта, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність апелянта у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Колегія суддів ухвалою у прокольній формі задовольнила клопотання ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» про залишення відзиву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях без розгляду та залишила без розгляду відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 18.05.2023.

Копія даної ухвали була отримана Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях - 03.05.2023. Це підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та свідчення РВ ФДМУ, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 було подано до Південно-західного апеляційного господарського суду 22.05.2023, тобто з пропуском строку, встановленого ухвалою суду від 21.04.2023.

Однак, РВ ФДМУ клопотав про поновлення строку на подачу такого відзиву. Дане клопотання було подано до суду разом з відзивом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У даному випадку, строк на подання відзиву на апеляційну скаргу був встановлений судом, тому такий строк міг бути продовженим, а не поновленим. Однак, РВ ФДМУ не подало клопотання про продовження строку на подачу відзиву до його закінчення.

Окрім того, враховуючи те, що РВ ФДМУ отримало ухвалу про відкриття провадження 03.05.2023 то у них було більш ніж достатньо часу (15 днів) для подання відзиву на апеляційну скаргу чи клопотання про продовження строку на подання такого відзиву.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 було подано після закінчення строку на його подання, такий відзив залишається колегією суддів без розгляду.

Колегія суддів ухвалою у прокольній формі відмовила у задоволенні клопотання ТОВ «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» про долучення до матеріалів справи №916/1158/23 доказів, а відповідні докази (копію клопотання ОСОБА_1 про застосування зустрічного забезпечення від 09.06.2023 та копію листа від фізичної особи-підприємця від 08.06.2023) колегія суддів залишила без розгляду.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що докази, які просить долучити позивач, не існували на момент винесення оскаржуваної ухвали, то вони, відповідно, не були предметом розгляду в суді першої інстанції та не можуть досліджуватися апеляційним судом.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та ОСОБА_1 , в якому просило:

- визнати недійсним результати аукціону № SPE001-UA-453, що оформлені протоколом про результати електронного аукціону № SPE001-UA-453 від 04.01.2023, затвердженого Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 11.01.2023 №15;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна об`єкта соціально-культурного призначення - Табір праці та відпочинку разом з будівлею їдальні з господарчими будівлями та спорудами від 02.02.2023, зареєстрований в реєстрі за №283, укладений між ОСОБА_1 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

Так звертаючись з відповідним позовом до суду позивач вказав, що аукціон SPE001-UA-453 відбувся з порушенням вимог ст. 2, ч. З ст. 21, абзаців четвертого та восьмого пункту 74 розділу V Закону України №2269-VIII «Про приватизацію державного і комунального майна», п. 24 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432, оскільки: умови продажу об`єкта приватизації були розроблені за відсутності листа від потенційного покупця про намір приватизації, що є порушенням абзацу четвертого пункту 74 розділу V Закону України №2269-VIII «Про приватизацію державного і комунального майна»; аукціон SPE001-UA-453 відбувся з порушенням максимально допустимого 6-денного строку, передбаченого абзацу восьмого пункту 74 розділу V Закону України №2269-Vlll «Про приватизацію державного і комунального майна»; в порушення вимог ч. 2 ст. 2 та ч. З ст. 21 Закону України №2269-VIlI «Про приватизацію державного і комунального майна» та п. 24 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432 інформаційне повідомлення не містить інформації щодо власника земельної ділянки, на якій розташований об`єкт приватизації, інформації щодо розміру місячної орендної плати, не вірно зазначено строк дії договору оренди; Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях у інформаційних повідомленнях надало недостовірну інформацію про електропостачання, водопостачання та наявність освітлення на об`єкті, що є порушенням основного принципу приватизації щодо повного та достовірного інформування про об`єкти приватизації, який передбачено ч. 2 ст. 2 Закону України №2269- VIII «Про приватизацію державного і комунального майна».

Крім того позивач вказав, що враховуючи суму сплачених коштів за об`єкт приватизації у розмірі 3 120 001,20 (три мільйони сто двадцять тисяч одна) гривня 20 копійок, існують сумніви з приводу того, що переможець аукціону надав достовірну інформацію щодо придбання об`єкту за власні кошти без залучення кредитних коштів чи коштів інших осіб, що є порушенням ч. 13 ст. 14 Закону України №2269-УІІ1 «Про приватизацію державного і комунального майна».

Відсутність вказаних порушень, як вважає позивач, могло вплинути і на кількість учасників аукціону, і на цінові пропозиції, що призвело б до іншого результату, і не виключно, що за таких обставин, переможцем міг стати Позивач.

Таким чином, на переконання позивача порушення вимог законодавства про приватизацію при підготовці та проведенні аукціону SPE001-UA-453 призвело до порушення прав Позивача, як його учасника, на: участь у аукціоні, який здійснюється у відповідності до закону, на повну та достовірну інформацію про об`єкт приватизації, на добросовісну конкуренцію та огляду на зазначені порушення, існують підстави для визнання недійсними результатів аукціону SPE001-UA-453, оформлені протоколом про результати електронного аукціону SPE001-UA-453 від 04.01.2023, затвердженого Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 11.01.2023 №15.

Також позивача вказав, що за результатами даного аукціону 02.02.2023 з переможцем аукціону ОСОБА_1 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях уклало Договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №283 та враховуючи, що аукціон SPE001-UA-453, як вважає позивач, було проведено з порушенням та наявні законодавчі підстави для визнання його результатів недійсними, а тому Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна-об`єкта соціально-культурного призначення - Табір праці та відпочинку разом з будівлею їдальні з господарчими будівлями та спорудами від 02.02.2023, зареєстрований в реєстрі за №283, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях з переможцем аукціону ОСОБА_1 також підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.03.2023 провадження по справі №916/1158/23 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

04.04.2023 за вх. №2-454/23 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСТА ДЕЛЬ СОЛЬ» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 також заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього;

- заборони ОСОБА_1 укладати договори, вчиняти інші правочини. здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказав, що застосування вказаних заходів забезпечення позову є необхідними у справі №916/1158/23, оскільки якщо під час розгляду справи або набрання законної сили рішенням суду ОСОБА_1 здійснить поділ чи відчужить у будь-який спосіб спірний об`єкт/його частини на користь інших осіб, це зумовить необхідність звернення до суду з іншими позовами до інших відповідачів. Це призведе до тривалого непоновлення інтересів Позивача.

Щодо заборони ОСОБА_1 , укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі майна, заявник зазначив, що забезпечення позову у такий спосіб дає можливість запобігти зміні предмету спору, сторін у справі та забезпечити реальне виконання рішення суду й поновлення інтересів Позивача.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Слід зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Так, позовні вимоги позивачем як учасника аукціону заявлено про: визнання недійсними результатів аукціону SPE001-UA-453, оформлені протоколом про результати електронного аукціону SPE001-UA-453 від 04.01.2023, затвердженого Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 11.01.2023 №15 та визнання недійсним Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна-об`єкта соціально-культурного призначення - Табір праці та відпочинку разом з будівлею їдальні з господарчими будівлями та спорудами від 02.02.2023, зареєстрований в реєстрі за №283, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях з переможцем аукціону ОСОБА_1

З огляду на те, що позивач оскаржує Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна-об`єкта соціально-культурного призначення - Табору праці та відпочинку разом з будівлею їдальні з господарчими будівлями та спорудами від 02.02.2023, зареєстрований в реєстрі за №283, тому спосіб забезпечення позову у вигляді накладання арешту на дане майно, є ефективним та покликаним на запобігання порушенню його права як потенційного власника спірного майна, у разі перемоги на аукціоні.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно у даному спорі запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод для виконання рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог.

В той же час, наявні обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, реалізоване за спірним договором, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (у разі прийняття судом рішення про задоволення/часткове задоволення позову позивача) або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Адже таке майно може бути реалізовано третім особам, що породить необхідність звертатися з іншими позовними заявами.

Отже оцінюючи подані позивачем докази з урахуванням положень ст.86 ГПК України, наявних матеріалів справи та положень чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що адекватним, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 також заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього.

Застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, реалізоване за спірним договором, є співмірними та справедливими в даному випадку, оскільки наявність у Відповідача-2 у власності спірного нерухомого майна вказує на можливість у будь-який момент, у тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитися спірним об`єктом на користь третіх осіб.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.01.2023 по справі №915/1567/21.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову шляхом заборони ОСОБА_1 укладати договори, вчиняти інші правочини. здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна: табір праці та відпочинку, загальною площею 399,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташований за адресою АДРЕСА_1 та будівлі їдальні з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 424,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , адже наявність заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього унеможливіть здійснення відповідачем-2 будь яких дій відносно зазначеного майна.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було безпідставно відкрито провадження у справі у зв`язку з недоплатою судового збору, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 684,00 грн.

У даному випадку апелянтом було заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Таким чином, подаючи позовну заяву, яка містить дві вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 5 368,00 грн. (2 684,00 грн. х 2 = 5 368,00 грн.)

В свою чергу, позивач додав до позовної заяви докази сплати судового збору у сумі 5 368,00 грн., тобто в розмірі, встановленому законом. А отже у суду першої інстанції були відсутні підстави залишати позовну заяву без руху у зв`язку з недоплатою судового збору.

Інших доводів незаконності чи необґрунтованості оскаржуваної ухвали про забезпечення позову апелянтом не було наведено.

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.04.2023 про забезпечення позову по справі №916/1158/23 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.06.2023.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран