РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2023Справа № 910/6022/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер поліс», м. Київ

про стягнення 21 162,92 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер поліс» (далі - ПрАТ СК «Інтер поліс»/відповідач) про стягнення 21 162,92 грн страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує виплатою потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №078 076/000/19 0000153/73 від 25.06.2019, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.04.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.05.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПрАТ СК «Інтер поліс» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що останнє здійснило страхове відшкодування на користь позивача з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу та за вирахуванням розміру ПДВ на запасні матеріали та частини.

22.05.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли відповідь на відзив та заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій ПрАТ «УПСК» просить суд стягнути з ПрАТ СК «Інтер поліс» 8 676,30 грн, та одночасно повідомляє суд про понесення додаткових витрат на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн, пов`язаних із підготовкою відповіді на відзив, докази яких буде надано суду після фактичної оплати.

Суд прийняв до розгляду заяву ПрАТ «УПСК» про зменшення розміру позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та Державною аудиторською службою України укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 078 176/000/19 0000153/73, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 .

Строк дії договору: з 05.07.2019 до 04.07.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2020 близько 06 години 45 хвилин, в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Білогородка, по вул. Київська, 23, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_2 при виїзді з узбіччя дороги на нерегульоване перехрестя на вулицю Київська, не надав переваги в русі транспортному засобу «BMW», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення, після чого транспортний засіб «BMW», номерний знак НОМЕР_3 зіткнувся з припаркованим на узбіччі автошляху автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та відповідно завдано матеріальної шкоди.

Києво-Святошинський районний суд Київської області постановою від 15.06.2020 визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наклав штраф.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до рахунку №ВДиС-0023751 від 25.05.2020 та акту виконаних робіт №ВДиСА-038002 від 11.06.2020, наданих виконавцем ремонтних робіт ТзОВ «ВіДі Автострада» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , склала 83 596,01 грн.

10.06.2020 ПрАТ «УПСК» склало страховий акт №КАСКО/176/000/20/0005 на суму 83 596,01 грн.

Відповідно до зазначеного вище страхового акту, позивачем виплачено страхове відшкодування на користь виконавця ремонтних робіт ТзОВ «ВіДі Автострада» на суму 83 596,01 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10922 від 10.06.2020.

Обґрунтовуючи суду свої вимоги, ПрАТ «УПСК» зазначає, що внаслідок виплати страхового відшкодування страхувальнику пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду.

При цьому, відповідачем не заперечується, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ СК «Інтер поліс» за полісом №АО/002356471 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхова сума за шкоду майну становить 130 000,00 грн, франшиза складає 1 000,00 грн).

21.07.2020 ПрАТ «УПСК» звернулося до відповідача із заявою за вих. № 2199/17 про виплату страхового відшкодування в сумі 83 596,01 грн.

01.10.2020 ПрАТ СК «Інтер поліс» здійснило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 61 433,09 грн, при цьому, листом за вих. №1546 від 18.11.2020 повідомило, що відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування саме в такій сумі з урахуванням зносу - Езн. 0,163, вирахуванням франшизи - 1 000,00 грн та ПДВ - 12 486,62 грн.

01.02.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №0236/03, в якій надав заперечення щодо неповної виплати страхового відшкодування відповідачем та просив здійснити доплату страхового відшкодування в сумі 21 162,92 грн.

07.04.2023 ПрАТ СК «Інтер поліс» доплатило страхове відшкодування у розмірі 12 486,62 грн, проте несплаченою залишилась сума у розмірі 8 676,30 грн, що стало підставою для звернення ПрАТ «УПСК» до суду з цим позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як встановлено судом, суму страхового відшкодування автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , сплачено ПрАТ «УПСК» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №078 176/000/19 0000153/73 від 25.06.2019 та страхового акту №КАСКО/176/000/20/0005 від 10.06.2020.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тож, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , у ПрАТ «УПСК» виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до ПрАТ СК «Інтер поліс».

За таких обставин, у зв`язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_1 автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 82 596,01 грн (за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн).

При цьому, доводи ПрАТ СК «Інтер поліс», що розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вказаний транспортний засіб мав сліди відновлювального ремонту, судом не приймаються до уваги з огляду на таке.

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

При цьому, 7.39. Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Разом із тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що попередні відновлювальні ремонтні роботи автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 не проводились на складових частинах кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ, відповідно, відсутні підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу для автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 .

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, ураховуючи, що відповідачем частково сплачено на користь позивача страхове відшкодування в сумі 73 919,71 грн, суд погоджується із доводами ПрАТ «УПСК» щодо стягнення з ПрАТ СК «Інтер поліс» частини несплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 676,30 грн, що має наслідком задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо заявлених позивачем у позовній заяві до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Як вбачається з позовних матеріалів позивачем заявлено до стягнення 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесення цих витрат, позивачем надано: договір про надання правової допомоги №1/05 від 21.05.2019, укладений між ПрАТ «УПСК» та адвокатським бюро «Юхименко та партнери»; додаткову угоду № 3 до цього договору; ордер серії АІ №1099978 від 25.03.2021 на надання правничої (правової) допомоги ПрАТ «УПСК»; акт № 183 від 14.04.2023 про надання правової допомоги до договору №1/05 від 21.05.2019 на суму 5 000,00 грн; платіжну інструкцію №162222271 від 14.04.2023 на суму 5 000,00 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в межах справи №910/6022/23, що має наслідком задоволення цієї вимоги.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер поліс» (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40; ідентифікаційний код 20602681) суму страхового відшкодування у розмірі 8 676 (вісім тисяч шістсот сімдесят шість) грн 30 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук