РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.06.2023Справа № 910/6496/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фермерського господарства «Глиняний» (вул. Малиновського, буд. 4, смт. Березнегувате, Миколаївська обл., 56203; ідентифікаційний код 36194488)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Прометей» (вул. Хмельницького Богдана, буд. 30/10, кв. 2А, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 41255380)

про стягнення 537 708, 99 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Фермерське господарство «Глиняний» (далі за текстом - ФГ «Глиняний», Позивач, Продавець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Прометей» (далі за текстом - ТОВ «Компанія Прометей», Відповідач, Покупець) про стягнення заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції № 67352 від 21.02.2022 (далі за текстом - Договір) в розмірі 537 708, 99 грн, яка складається з суми основного боргу - 141 321, 67 грн, 3 % річних - 23 994, 27 грн, пені - 164 989, 59 грн та інфляційних втрат - 207 403, 46 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що на виконання умов Договору ним поставлено Відповідачу товар на суму 1 009 440, 49 грн, який Відповідачем оплачено частково - 868 118, 83 грн, що призвело до виникнення у Відповідача заборгованості перед Позивачем розмірі 141 321, 67 грн.

Так, за порушення Відповідачем умов Договору (пункт 5.1.) та прострочення виконання грошового зобов`язання Позивачем нараховано 3 % річних, пеню та інфляційні втрати.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала від 28.04.2023 надсилалась на офіційну адресу Відповідача поштовим повідомленням № 794, яке як вбачається із наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано представником Відповідача - 05.05.2023.

За приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

21.02.2022 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію.

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування та загальна кількість Товару, що поставляється за даним Договором, визначається Сторонами у Специфікації, що додається до Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 3.1. Договору кількість та ціна Товару, що поставляється за даним договором встановлюються Специфікацією.

Пунктом 5.1. Договору закріплено, що якщо інші умови оплати не погоджені сторонами у Додатковій угоді, Покупець здійснює оплату Товару в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості Товару на поточний рахунок Продавця в наступному порядку:

- 86 % вартості Товару сплачується Покупцем протягом 3-х робочих днів з дати поставки Товару, визначення фактичної кількості та якості поставленого Товару згідно умов цього Договору, підписання Сторонами специфікації до Договору, а також після отримання від Продавця рахунку-фактури на Товар та підписаної видаткової накладної;

- 14 % вартості Товару сплачується Покупцем протягом 3-х робочих днів після здійснення Продавцем реєстрації податкової накладної на Товар в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також перевірки Покупцем правильності такої реєстрації відповідної податкової накладної Продавця, за умови відсутності порушень з боку Продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних.

У випадку порушення, невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених даним Договором (надалі - «Порушення умов Договору»), винна Сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України, з урахуванням умов даного Договору (пункт 6.1. Договору).

Пунктом 6.5. Договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати Товару, відповідно до умов цього Договору, Покупець сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховується від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день такого прострочення.

Договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення печатками Сторін та діє до 21.02.2022, а в частині зобов`язань, що виникли до цієї дати - до повного їх виконання відповідними Сторонами (пункт 9.1. Договору).

Специфікацією № 67352 від 21.02.2022 сторонами погоджено найменування, кількість та ціну товару, який постачається, а саме: соняшник, 48, 228 т, вартістю 1 009 440, 49 грн (з ПДВ).

Як вбачається з матеріалів справи Позивачем згідно видаткової накладної № РН-0000001 від 21.02.2022 здійснено Відповідачу поставку товару на суму 1 009 440, 49 грн.

Суд вказує, що видаткова накладна № РН-0000001 від 21.02.2022 підписана представниками сторін, що відповідно підтверджує факт поставки Позивачем товару Відповідачу, прийняття такого товару Відповідачем без зауважень та претензій та виникнення у останнього обов`язку з оплати згідно пункту 5.1. Договору.

Також Позивачем виставлено Відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000001 від 21.02.2022 на суму 1 009 440, 49 грн.

На виконання вимог статті 201 ПК України Позивачем 21.02.2022 подано податкову накладну № 1 на суму 1 009 440, 49 грн, яка 30.01.2023 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за № , що підтверджується долученою до матеріалів справи квитанцією.

Враховуючи положення пункту 5.1. Договору Відповідач зобов`язаний був сплатити 86% вартості товару, що відповідно становить 868 118, 83 грн у строк до 24.02.2022 (включно), а 14 % вартості товару, що відповідно становить 141 321, 67 грн у строк до 02.02.2023 (включно).

Згідно долучених до позову платіжних інструкцій № 5031 від 28.12.2022 на суму 302 832, 15 грн, № 3801203 від 26.01.2023 на суму 565 286, 68 грн, Відповідачем в загальному по Договору сплачено 868 118, 83 грн.

З огляду на порушення Відповідачем виконання грошового зобов`язання, Позивачем здійснено нарахування 3 % річних, пені та інфляційних втрат згідно наданого суду розрахунку.

Матеріали справи не містять заперечень Відповідача по суті заявлених вимог, а також у справі відсутні докази сплати Відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

З огляду на викладене вище та враховуючи встановлені судом обставини, суд вказує, що Відповідачем порушено договірне зобов`язання в частині здійснення оплати товару, закріплене пунктом 5.1. Договору, що відповідно свідчить про наявність підстав для задоволення позову в частині заявленої до стягнення суми основного боргу в розмірі 141 321, 67 грн.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Що стосується нарахованих Позивачем штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат зазначає, що інфляційні втрати в розмірі 207 403, 46 грн є арифметично вірними та такими, що нараховані правомірно.

Що стосується здійснення нарахувань 3 % річних суд зазначає, що Позивачем в четвертому періоді розрахунків допущено помилку в даті початку такого розрахунку, а саме вказано початок нарахувань з 02.02.2023, в той час як до 02.02.2023 включно Відповідач міг здійснити оплату товару за Договором, а відтак обрахунок має починатися з 03.02.2023, у зв`язку з чим сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 23 982, 65 грн., а відтак дана вимога підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, пунктом 7 Розділу ІХ Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

При цьому, згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно змін від 23.12.2022 до розпорядження КМУ «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» від 25.03.2020 №338 і постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 продовжено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 30.04.2023, а також продовжено на всій території України дію карантину через COVID-19 до 30.04.2023.

З огляду на викладене вище та враховуючи звернення Позивач до суду з позовом 26.04.2023, нарахування Позивачем пені понад шестимісячний строк є правомірним, а нарахована Позивачем сума пені підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 164 892, 79 грн. з огляду на аналогічну помилку Позивача щодо невірного визначення початку нарахувань (02.02.2023).

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору чим допущено прострочення строків оплати товару у зв`язку з чим вимоги Позивача є обґрунтованими, а позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на професійну правничу допомогу наразі судом не розподіляються та не вирішуються, враховуючи заяву Позивача, що додаткові докази понесення таких витрат будуть подані пізніше у відповідності до вимог частин 8 статті 129 ГПК України.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства «Глиняний» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Прометей» (вул. Хмельницького Богдана, буд. 30/10, кв. 2А, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 41255380) на користь Фермерського господарства «Глиняний» (вул. Малиновського, буд. 4, смт. Березнегувате, Миколаївська обл., 56203; ідентифікаційний код 36194488) суму основного боргу - 141 321 (сто сорок одна тисяча триста двадцять одна) грн 67 коп, 3 % річних - 23 982 (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн 65 коп, пеню - 164 982 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн 79 коп, інфляційні втрати - 207 403 (двісті сім тисяч чотириста три) грн 46 коп. та судовий збір - 8 065 (вісім тисяч шістдесят п`ять) грн 35 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 28.06.2023

Суддя Антон ПУКАС