РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2023Справа № 910/5867/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КДК Інжиніринг»

до Українського державного інституту культурної спадщини

про стягнення 561 088,61 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КДК Інжиніринг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського державного інституту культурної спадщини про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором № 1711/21 від 17.11.2021 у розмірі 561 088,61 грн, яка складається з 386 108,41 грн - суми основного боргу, 82 155,51 грн - інфляційних втрат, 81 241,44 - пені та 11 583,25 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 24.04.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

09.05.2023 через відділ діловодства від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову.

15.05.2023 через систему «Електронний суд» позивач подав відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КДК Інжиніринг» (замовник) та Українським державним інститутом культурної спадщини (виконавець) було укладено договір №1711/21, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується відповідно до Технічного завдання та наданих замовником вихідних даних виконати роботи із технічного обстеження та уточнення інженерно-геологічних умов по об`єкту «Реставрація пам`ятки історії місцевого значення «Будинок музею Т.Г. Шевченка» місто Канів, Черкаська область Будинок музею Т.Г. Шевченка (1861р.), пам`ятка історії місцевого значення, охор, №4601-Чк.; Могила поета Т.Г. Шевченка (1861р.). Курган. Пам`ятка історії, монументального мистецтва національного значення, охор. М230013-Н; Оглядовий майданчик; Побутово-санітарна споруда) (код ДК 021:2015:71242000-6 - Підготовка проектів та ескізів, оцінювання витрат), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. Результатом виконання робіт за договором є документація щодо технічного обстеження та уточнення інженерно-геологічних умов по об`єкту «Реставрація пам`ятки історії місцевого значення «Будинок музею T.Г.Шевченка» місто Канів, Черкаська область (Будинок музею Т.Г. Шевченка (1861 р.), пам`ятка історії місцевого значення, охор. М4601-Чк; Могила поета Т.Г. Шевченка (1861 р). Курган. Пам`ятка історії монументального мистецтва національного значення, охор. M230013-Н;; Оглядовий майданчик; Побутово-санітарна споруда), розроблена Виконавцем (пункт 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору зміст, строки і вартість робіт визначаються «Кошторисом» (додаток №2 до договору) та «Договірною ціною» (додаток №3 до договору).

Згідно з п. 1.4 договору роботи будуть вважатись виконаними у повному обсязі та належним чином в момент передачі виконавцем замовнику документації та підписання сторонами відповідного акту здавання-приймання виконаних робіт.

Строк виконання робіт - до 31 березня 2022 року (п. 2.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2021).

Відповідно до п. 2.2 договору замовник зобов`язаний надати виконавцю вихідні дані протягом трьох робочих днів з дня підписання сторонами договору.

Загальна вартість робіт за договором у відповідності до «Кошторису» (додаток №2 до договору) та «Протоколу погодження договірної ціни» (додаток №3 до договору) становить 386 108,41 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 64 351,40 грн (п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 23.02.2022).

Згідно з п. 3.3 договору розрахунок за виконані роботи проводиться згідно актів здавання-приймання виконаних робіт протягом 10 банківських днів з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін, в межах затверджених кошторисних призначень на відповідний період з державного бюджету, через орган Державної казначейської служби України, у якому обслуговується замовник.

Виконавець передає замовнику документацію в 5 екземплярах на паперовому носії, крім того, 1 екземпляр на електронному носії із двома актами здавання-приймання виконаних робіт (п. 4.2 договору).

Замовник протягом 5 календарних днів з моменту отримання від виконавця актів здавання-приймання виконаних робіт та документації розглядає такі документи, та у разі відсутності у нього обґрунтованих зауважень, підписує акти здавання-приймання виконаних робіт і передає виконавцю його примірник (п. 4.3 договору).

У разі обґрунтованої відмови замовника від підписання актів здавання-приймання виконаних робіт сторонами складається акт із зазначенням переліку недоліків документації, які виконавець повинен усунути, та термінів (строків) їх усунення. Такі недоліки виконавець зобов`язаний усунути за свій рахунок. Після усунення виконавцем недоліків останній знову подає замовнику на підписання акти здавання-приймання виконаних робіт у порядку, передбаченому пунктом 4.2. цього договору (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2021 договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до повного виконання.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв науково-проектну документацію, що підтверджується накладною від 21.02.2022, що підписана представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним була передана документація та акт виконаних робіт, а відповідачем виконані роботи не були оплачені, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем, яку останній просить стягнути.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що не отримував від позивача науково-проектну документацію, що відповідає додатковій угоді №2 до договору та надана позивачем накладна від 21.02.2022 не є належним доказом виконання зобов`язань позивача за договором.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 887 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень статті 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Частиною 1 статті 889 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, у тому числі: сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом; надавати послуги підрядникові у виконанні проектних та пошукових робіт в обсязі та на умовах, встановлених договором.

Підрядник, у свою чергу, згідно статті 890 Цивільного кодексу України, зобов`язаний, у тому числі: виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Згідно частин 4, 5 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Суд зазначає, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника (підрядника).

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що підставою визнання акту виконаних робіт недійсним є доведення обґрунтованості відмови замовника підписати акт, тобто наявність суттєвих недоліків виконаних робіт, на які посилався замовник, відмовляючи в підписанні акту.

Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач передав відповідачу документацію та 2 екземпляри акту здачі-приймання виконаних робіт від 21.02.2022 на суму 386 108,41 грн.

В матеріалах справи наявна накладна від 21.02.2022, з якої вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв науково-технічну документацію в 5-ти томах по п`ять примірників, один примірник документації в електронному вигляді та акт приймання-передачі послуг від 21.02.2022.

Указана накладна підписана представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

Проте, відповідачем не підписано наданий позивачем акт здачі-приймання виконаних робіт від 21.02.2022 та у встановлений договором строк не надано мотивовану відмову від прийняття виконаних робіт.

Зауважень щодо якості робіт, які зазначені в науково-технічній документації, відповідачем не надавалися. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Відтак, суд доходить до висновку, що виконані роботи були надані позивачем та, відповідно, прийняті відповідачем без зауважень, що свідчить про належне виконання позивачем умов договору.

Доказів сплати спірної заборгованості на момент вирішення справи матеріали справи не містять.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18.

Крім того судом встановлено, що у разі відмови однієї із сторін від підписання акту, про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту, визнані судом обґрунтованими (частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України).

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19).

Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних виконавцем робіт. Сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для неоплати фактично виконаних робіт.

Відповідачем не доведено факту невиконання позивачем робіт за актом здачі-приймання виконаних робіт від 21.02.2022.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за виконані роботи за договором №1711/21 від 17.11.2021 у розмірі 386 108,41 грн, у зв`язку з чим вимоги позивача в частині стягнення суми основної заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 82 155,51 грн - інфляційних втрат, 11 583,25 грн - 3% річних, нарахованих за період з 15.04.2022 по 14.10.2023 та 81 241,44 грн - суму пені, нараховану за період прострочення з 14.04.2022 по 14.10.2022.

Відповідно до п. 6.2 договору у разі порушення строків оплати за фактично виконані та прийняті роботи відповідно до умов договору замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення за умови наявності відповідного фінансування за відповідною бюджетною програмою та в разі наявності фактичного асигнування в порядку, встановленого Бюджетним кодексом України.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то строк нарахування пені обмежується піврічним терміном.

В той же час, сторони не можуть змінювати визначеної ч. 6 ст. 232 ГК України дати, з якої починається перебіг строку нарахування пені, - день, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.02.2022 відповідачем було отримано акт здачі-приймання виконаних робіт від 21.02.2022. Відповідач протягом строку, передбаченого п. 4.3 договору не надав обґрунтованих зауважень до акту, а відтак суд дійшов висновку, що роботи виконані відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт є такими, що прийняті 26.02.2022. Таким чином, відповідно до п. 3.3 договору, відповідач зобов`язаний був оплатити виконані позивачем роботи у строк до 11.03.2022 включно.

Суд здійснив власний розрахунок пені (з урахуванням наведених вище положень та наданого позивачем розрахунку), відповідно до якого обґрунтований розмір пені за період з 15.04.2022 по 12.09.2022 становить 64 316,14 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають часткового задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що заявлений позивачем до стягнення розмір 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 82 155,51 грн - інфляційних втрат та 11 583,25 грн - 3% річних підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КДК Інжиніринг» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Українського державного інституту культурної спадщини (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 36, код ЄДРПОУ - 16477553) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КДК Інжиніринг» (02141, м. Київ, вул. Олександра Мішуги, буд. 12, оф. 251, код ЄДРПОУ - 43537640) 386 108 (триста вісімдесят шість тисяч сто вісім) грн 41 коп. - суму основного боргу, 64 316 (шістдесят чотири тисячі триста шістнадцять) грн 14 коп. - пені, 82 155 (вісімдесят дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн 51 коп. - інфляційних втрат та 11 583 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн 25 коп. - 3% річних, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 529 (шість тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн 95 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна