ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Справа№ 910/6210/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

та представників:

від ОСОБА_1 - Єніч В.С. - ордер;

від ПаАТ «Кріпта» - Арчаков Д.В. - статут;

від ПрАТ «Кріпта» - Рибарук М.М. - ордер;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року

у справі №910/6210/20 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою приватного акціонерного товариства «Кріпта»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20 визнано кредитором по відношенню до боржника: - приватне акціонерне товариство «Кріпта» з грошовими вимогами на суму 14784224,70 грн, з яких 35189,00 грн - вимоги першої черги, 14749035,70 грн - вимоги четвертої черги; - приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вараву Романа Сергійовича з грошовими вимогами на суму 2255763,95 грн, з яких 4540,00 грн - вимоги першої черги, 2251223,95 грн - вимоги четвертої черги; - приватне акціонерне товариство «Квазар» з грошовими вимогами на суму 4223842,25 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 4219638,15 грн - вимоги четвертої черги; - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» з грошовими вимогами на суму 832613,62 грн, з яких 4540,00грн - вимоги першої черги, 704453,86 грн - вимоги четвертої черги, 123619,76 грн - вимоги шостої черги; - ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 423380,96 грн - вимоги першої черги;

вирішено процедурні питання у справі;

відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором на суму 69877271,00 грн;

відмовлено компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредитором боржника на суму 508282551,00 грн;

відмовлено компанії Бі.Ес.Бі Кооператіве Ю.Ей у визнанні кредитором боржника на суму 75974660,06 грн;

відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Піллар» у відстороненні арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна;

задоволено клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара І.О. від 05.04.2021 №02-01/31-37, припинено повноваження керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» ОСОБА_3 , покладено виконання обов`язків керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на розпорядника майна арбітражного керуючого Гусара І.О.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині відмови ОСОБА_1 до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» (надалі по тексту - ТОВ «Піллар», боржник) ОСОБА_1 (надалі по тексту - апелянт) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 у відповідній частині та постановити у відповідній частині нове судове рішення, яким визнати кредитором у справі №910/6210/20 по відношенню до боржника - ТОВ «Піллар» ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 68 877 271, 00 грн.; постановити у відповідній частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника - ТОВ «Піллар» на суму 11 350,00 грн, в якості витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; включити до реєстру вимог кредиторів вимоги ОСОБА_1 на суму 68 877 271,00 грн та 11 350,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована: в частині грошових вимог ОСОБА_1 на суму 552796,62 дол. США тим, що місцевий суд не застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин - ст.ст. 512,514 Цивільного кодексу України, не врахував дійсних обставин справи, не взяв до уваги належні та допустимі докази, подані ОСОБА_1 щодо обґрунтованості вказаних грошових вимог; в частині грошових вимог на суму 1368673,30 євро - тим, що судом не враховано Акт документальної перевірки ТОВ «Піллар» від 11.07.2018 року, проведеної ДФС України, який наявний в матеріалах справи, не враховано платіжне доручення від 16.04.2015 № 1 на суму 799 000,00 Євро; в частині грошових вимог на суму 7 845 737,20 грн - тим, що судом не враховано, що заборгованість у розмірі 7 845737,20 грн підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, копіями платіжних доручень, меморіальних ордерів та квитанцій (скаржник зазначив, що ці докази будуть надані до суду після передачі їх представнику кредитором). Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 долучено докази надання фінансової допомоги в розмірі 2610500,00 грн, однак грошові вимоги на відповідну суму судом відхилені, з чим скаржник не погоджується.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні кредитором скасовано частково та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги ОСОБА_1 у загальному розмірі 27 849 144,70 грн, з яких: 4 540,00 грн вимоги першої черги; 27 844 604,70 грн - вимоги четвертої черги. В іншій частині кредиторських вимог відмовлено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 року касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Кріпта» (надалі по тексту - ПрАТ «Кріпта») задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року у справі № 910/6210/20 скасовано, справу № 910/6210/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 в оскаржуваній частині, залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року в частині залишення без змін ухвали господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року щодо відмови у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 до боржника на суму 2 610 500, 00 грн. у справі № 910/6210/20 скасовано. Справу № 910/6210/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року щодо грошових вимог ОСОБА_1 до боржника у справі № 910/6210/20 залишено без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 року задоволено заяву судді Північного апеляційного господарського суду Сотнікова С.В. про самовідвід у справі № 910/6210/20. Відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Сотнікова С.В. від розгляду справи № 910/6210/20. Матеріали справи № 910/6210/20 передано для визначення складу суду відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Пантелієнка В.О., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 року прийнято справу № 910/6210/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 26.04.2023 року. Вирішено інші процесуальні питання.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Пантелієнка В.О., Гаврилюка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі № 910/6210/20. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 14.06.2023 року.

25.04.2023 року через відділ документообігу суду від ПрАТ «Кріпта» надійшли письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного суду, викладених в постанові від 01.03.2023 року.

В поданих поясненнях представник зазначає, що відмовляючи у визнанні грошових вимог на суму 7 845 737,20 грн., суд апеляційної інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи первинних документів в обґрунтування реальності вимог в цій частині, зокрема підтвердження надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги ТОВ «Піллар» у зазначеному в заяві розмірі - 9 793 612,51 грн., а також доказів суми заборгованості, яка повернута боржником ОСОБА_1 - 1 947 875,31 грн.

З огляду на обставини, які встановлені судами усіх інстанцій, щодо залежності боржника та його керівника від ОСОБА_1 , у ініціюючого кредитора є вмотивовані сумніви щодо реальності і обґрунтованості правочину, обумовленого вказаним договором про надання поворотної фінансової допомоги.

Представник зазначає, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання кредиторських вимог підтверджено, що матеріали справи не містять доказів про те, що у 2014 році від ОСОБА_1 до боржника надходили грошові кошти за вказаним договором. Отже, можна зробити висновок, що станом на 31.12.2014 року договір поворотної фінансової допомоги №140619/1 є неукладений, а відтак права та обов`язки сторін правовідносин станом на кінець 2014 року не виникли.

Крім того, представник зазначає, що сторони договору домовились, що грошові кошти будуть надходити на поточний рахунок ТОВ «Піллар» № НОМЕР_1 , відкритий ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» з поточного рахунку ОСОБА_1 - № НОМЕР_2 , відкритого в ПАТ «Перший інвестиційний банк».

Натомість з матеріалів справи вбачається, що протягом 2015 року з поточного рахунку ОСОБА_1 - № НОМЕР_2 на поточний рахунок ТОВ «Піллар» № НОМЕР_1 , як визначено договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року, надійшла низка платежів на загальну суму 1 640 000,00 грн.

Таким чином, на думку ініціюючого кредитора, вказані кошти надійшли в інший спосіб, ніж передбачений в договорі №140619/1 від 19.06.2014 року, оскільки надійшли за іншими реквізитами, а тому ці кошти отримано боржником від ОСОБА_1 поза умовами зазначеного договору, а відтак умови повернення коштів, що вказані в договорі №140619/1 від 19.06.2014 року, на ці платежі не поширюються.

Також представник зазначає, що додатковою угодою №2 від 31.12.2015 року до договору №140619/1 від 19.06.2014 року сторонами внесено зміни, зокрема, у п. 8.1. зазначено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Договір може бути припинено за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством. Також змінено поточний рахунок ТОВ «Піллар».

Додатковою угодою №3 від 05.01.2017 року до договору №140619/1 від 19.06.2014 року сторони внесли зміни до п. 2.4 та 8.1 договору в частині його продовження до 31.12.2018 року. А також сторони змінили реквізити ТОВ «Піллар».

Крім того, представник наголошує, що під час попереднього судового розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання кредиторських вимог судами усіх інстанцій підтверджено, що матеріали справи не містять доказів про те, що у 2016 році та 2017 році від ОСОБА_1 до боржника надходили грошові кошти за договором №140619/1 від 19.06.2014 року.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що протягом 2018 року з карткового рахунку № НОМЕР_2 на рахунок ТОВ «Піллар» № НОМЕР_3 надійшла низка платежів на загальну суму 970 500,00 грн.

Проте, в призначенні платежу за всіма меморіальними ордерами вказано: «Поворотна безвідсоткова фінансова допомога від ОСОБА_1 згідно договору №140619-1 від 19.06.2014 року.

Тому представник ініціюючого кредитора вважає, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Піллар» існує/існував якийсь інший договір про поворотну фінансову допомогу, про існування якого ініціюючому кредитору не відомо.

Разом з тим, як було вище зазначено, кредиторські вимоги у даній справі ОСОБА_1 заявлено на підставі договору про поворотну фінансову допомогу №140619/1 від 19.06.2014 року.

Матеріали справи не містять жодних доказів зміни або коригування призначення платежу платником, а тому платежі не можуть бути зараховані як платежі за договором про поворотну фінансову допомогу №140619/1 від 19.06.2014 року.

Здійснений ініціюючим кредитором аналіз правовідносин, які склалися внаслідок укладання договору про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року, з огляду на наведену практику Верховного Суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 не надано достатньо належних і допустимих доказів, щоб усунути невідповідності в доказах та обґрунтовані сумніви у учасників справи стосовно наявності у ОСОБА_1 права грошової вимоги у сумі 2 610 500,00 грн.

26.04.2023 року через відділ документообігу суду від представника апелянта надійшли письмові пояснення, в яких представник просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції від 18.08.2021 року в оскаржуваній частині та постановити в оскаржуваній частині нове рішення, яким визнати кредитором до боржника - ТОВ «Піллар» ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 69 877 271,00 грн., в тому числі на суму 2 610 500,00 грн., що виникли на підставі договору №140619/1 від 19.06.2014 року про надання поворотної фінансової допомоги.

В обґрунтуваннях поданих пояснень представник зазначає, що станом на дату подання заяви про визнання грошових вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Піллар», останнє не виконало зобов`язання за договором №140619/1 від 19.06.2014 року про надання поворотної фінансової допомоги щодо повернення ОСОБА_1 в строк до 31.12.2018 року суми в розмірі 7 845 737,20 грн.

Водночас, разом із заявою про визнання грошових вимог до суду було подано первинні документи (меморіальні ордери) у зв`язку з відсутністю оригіналів решти первинних документів, якими могли б підтверджуватись решта грошових вимог заявника, у зв`язку із блокуванням ПрАТ «Квазар» та ПрАТ «Кріпта» відповідних первинних документів, що належать ОСОБА_1 у приміщеннях ТОВ «Піллар».

Однак, судами першої та апеляційної інстанцій відхилено кредиторські вимоги на суму 2 610 500, 00 грн. хоча фактичне долучення доказів на їх підтвердження було встановлено судом першої інстанції, про що також зазначає у своїй постанові Верховний Суд від 01.03.2023 року.

Таким чином, вбачається, що судами фактично встановлено наявність грошових вимог ОСОБА_1 до боржника на суму 2 610 500,00 грн., однак відмовлено у визнанні цих вимог з незрозумілих для апелянта мотивів.

Крім того, представник апелянта зазначає, що до заяви про визнання грошових ОСОБА_1 було долучено копії меморіальних ордерів, які на його думку є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак є належними та допустимими доказами наявності у ОСОБА_1 грошових вимог до ТОВ «Піллар» щонайменше на суму 2 610 500,00 грн.

Також представник зазначає, що судами не враховано меморіальні ордери, що наявні у матеріалах справи і підтверджують надання фінансової допомоги на суму 5 625 000 грн.

Таким чином, грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Піллар» підтверджені відповідними доказами (первинними документами) у розмірі, заявленому апелянтом.

14.06.2023 року до початку судового засідання на електронну адресу суду від представника апелянта надійшли додаткові пояснення.

В поданих поясненнях представник зазначає, що єдиною причиною неподання оригіналів первинних документів на підтвердження грошових вимог ОСОБА_1 є незаконні дії ПрАТ «Квазар» та ПрАТ «Кріпта», що призвели до ускладнення доказування наявності грошових вимог ОСОБА_1 та ТОВ «Піллар» внаслідок позбавлення доступу до приміщень, в яких знаходилось майно та первинні і бухгалтерські документи ТОВ «Піллар», а також особисті речі та первинні документи працівників ТОВ «Піллар» та в тому числі ОСОБА_1 .

Представник апелянта вважає, що арбітражний керуючий ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки керівника ТОВ «Піллар», не був позбавлений можливості отримати документи, що підтверджують кредиторську заборгованість ТОВ «Піллар», зокрема шляхом витребування відповідних оригіналів первинних документів у банках України та осіб, які заблокували доступ до приміщень ТОВ «Піллар» (ПрАТ «Квазар» та ПрАТ «Кріпта»), з метою об`єктивної перевірки кредиторської заборгованості, що передбачена у фінансовій звітності ТОВ «Піллар», зокрема у звіті про фінансовий стан станом на 30.09.2018 року.

Однак, арбітражний керуючий ОСОБА_4 усвідомлено ухилився від належного та правомірного розгляду вимог кредиторів ТОВ «Піллар».

На думку представника апелянта не вчинення зазначених дій арбітражного керуючого свідчить про його бажання усунути окремих кредиторів ТОВ «Піллар» від участі у справі про банкрутство ТОВ «Піллар» (в тому числі ОСОБА_1 ) та позбавити їх можливості задовольнити свої грошові вимоги в процедурі банкрутства.

Крім того, представник апелянта заперечує проти доводів та аргументів ПрАТ «Кріпта» в частині кредиторських вимог ОСОБА_1 , що виникли на підставі договору поворотної фінансової допомоги та зазначає, що викладені аргументи ініціюючого кредитора у поясненнях від 25.04.2023 року є безпідставними, надуманими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки стосуються в тому числі незначних недоліків первинних документів, які жодним чином не впливають на визнання господарської операції в цілому.

14.06.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву у судовому засіданні до 09 год. 15 хв. 28.06.2023 року.

26.06.2023 року через відділ документообігу суду від представника апелянта надійшли додаткові пояснення по справі.

В поданих поясненнях представник апелянта зазначає, що разом із заявою про визнання грошових вимог ОСОБА_1 було надано відповідні первинні документи, зокрема меморіальні ордери, платіжні доручення, що підтверджують зазначені у заяві обставини.

Слід зазначити, що первинні документи містять різні дані щодо платника. В частині з них як платника зазначено ОСОБА_1 , а в іншій частині як платника зазначено «Карткоутримувачі ПК».

В той самий час , у всіх без виключення первинних документах, в яких платником значаться «Карткоутримувачі ПК», міститься наступне призначення платежу: «Поворотна безвідсоткова фінансова допомога згідно договору №140619/1 від 19.04.2014 року від ОСОБА_1 , без ПДВ»,

Таким чином, жодних сумнівів в тому числі, що ці первинні документи є доказом перерахування грошових коштів ОСОБА_1 на користь ТОВ «Піллар», виникати не може.

При цьому, із ухвали місцевого суду від 18.08.2021 року вбачається, що місцевим судом враховано лише ті первинні документи, в яких платником безпосередньо зазначено ОСОБА_1 , тобто на загальну суму 2 610 500,00 грн., а інші первинні документи, в яких зазначено платником «Карткоутримувачі ПК», на загальну суму 5 955 000 грн., були безпідставно та незаконно проігноровані.

Щодо решти суми з ПДФ в розмірі 1 528 112,51 грн., що залишилась непідтвердженою, то апелянт повідомляє, що первинні документи в цій частині не могли бути подані ним до суду першої інстанції з тих мотивів, про які неодноразово зазначалось в попередніх процесуальних документах апелянта, а саме - через блокування посадовими особами ПрАТ «Квазар» та ПрАТ «Кріпта» доступу до приміщень, які орендувались ТОВ «Піллар».

Однак, в той же час, в матеріалах справи наявний Акт документальної перевірки Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 11.07.2018 року, який було долучено до матеріалів справи ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року, у якому міститься інформація про суми поворотної фінансової допомоги, що отримана ТОВ «Піллар» та повернута ОСОБА_1 за договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року.

28.06.2023 року в судове засідання з`явилися представник апелянта та ПрАТ «Кріпта» та надали усні пояснення по справі.

Представники інших учасників провадження в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

В зв`язку з належним повідомленням учасників провадження, а також враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення, колегія вважає за можливе прийняти рішення у даній справі.

28.06.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Кріпта» звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Піллар».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі № 910/6210/20 про банкрутство ТОВ «Піллар»; визнано грошові вимоги ПрАТ «Кріпта» до ТОВ «Піллар» у розмірі 14 749 035,70 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Піллар»; призначено розпорядником майна ТОВ «Піллар» арбітражного керуючого Гусара І.О.

21.12.2020 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Піллар».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з заявою про визнання кредитором на суму 69877271,00грн. Вимоги заявника обґрунтовані наявністю перед ним заборгованості ТОВ «Піллар» у розмірі 552 796,62 дол. США (що станом на 15.01.2021 еквівалентно 15 511 970,67 грн) за виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.07.2015 № 03/1511-КЮ; у розмірі 1 368 673,30 Євро (що станом на 15.01.2021 еквівалентно 46 519 563,06 грн) за договором про виконання умов поруки від 29.10.2014 № 20141029/1; у розмірі 7 845 737,20 грн за договором від 19.06.2014 № 140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі № 910/6210/20, зокрема, відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором боржника на суму 69 877 271,00 грн.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що:

- ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Піллар» з часткою, якою безпосередньо володіє в розмірі 60,46%, і з рештою частки, якою володіє через Піллар Груп Б.В . Таким чином, ОСОБА_1 у розумінні частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є заінтересованою особою стосовно боржника ТОВ «Піллар», повністю здійснює контроль за господарською діяльністю Товариства, тобто безпосередньо впливає на прийняті даним товариством рішення щодо ведення господарської діяльності,

- матеріали справи не містять доказів укладення відповідного правочину між АТ «Перший інвестиційний банк», ТОВ «Піллар» та ОСОБА_1 щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 року №03/1511-КЮ за рахунок депозитних коштів ОСОБА_1 ; відповідні твердження ОСОБА_1 щодо набуття ним статусу кредитора після виконання ним, як заставодавцем, свого обов`язку, є безпідставними;

- ОСОБА_1 до суду не надав належних доказів того, що ним надано ТОВ «Піллар» в період з 14.01.2015 року по 20.11.2018 року за договором від 19.06.2014 року № 140619/1 поворотну фінансову допомогу у заявленому розмірі на загальну суму 9 793 612,51 грн, не надано документів повернення йому 1 947 875, 31 грн;

- в матеріалах справи відсутні докази: розміру заборгованості ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 06.04.2012 року № 186-СВ; звернення банку до ОСОБА_1 як до поручителя, з вимогами щодо сплати боргу за кредитним договором від 06.04.2012 № 186-СВ; здійснення сплати ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 368 673,30 Євро за вищевказаним договором.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі № 910/6210/20 в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні кредитором скасовано частково та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги ОСОБА_1 у загальному розмірі 27 849 144,70 грн, з яких: 4 540,00 грн вимоги першої черги; 27 844604,70 грн - вимоги четвертої черги. В іншій частині кредиторських вимог відмовлено. Тобто кредиторські вимоги ОСОБА_1 переглянуто у повному обсязі та щодо всіх заявлених кредиторських вимог ОСОБА_1 прийнято нове рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині невизнання відповідних грошових вимог ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції виходив з того, що кредитором надано докази здійснення сплати грошових коштів за кредитним договором від 06.04.2012 № 186-СВ у розмірі 799 000,00 Євро, за платіжним дорученням в іноземній валюті від 16.04.2015 № 1 (а.с. 107, т. 9), що станом на 15.01.2021 еквівалентно 27 181 980,00 грн.; також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про відмову у визнанні кредитором боржника ОСОБА_1 на суму 662 624,69 грн.; ОСОБА_1 визнано кредитором та включено до реєстру вимог кредиторів боржника його кредиторські вимоги у загальному розмірі 27 849 144,70 грн, з яких: 4 540,00 грн- вимоги першої черги; 27844604,70 грн - вимоги четвертої черги. Щодо решти кредиторських вимог ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції відмовив у їх визнанні, даючи оцінку поданим заявником доказам з урахуванням підвищеного стандарту доказування.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 року касаційну скаргу ПрАТ «Кріпта» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року у справі № 910/6210/20 скасовано, справу № 910/6210/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова Касаційного господарського суду мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо правил оцінки доказів, адже визнання вимог ОСОБА_1 без аналізу обґрунтованості кредиторських вимог, без дослідження реальності здійснення господарських операцій з посиланням на відповідні докази, що надані заявником на підтвердження існування заборгованості боржника, свідчить про формальний підхід судом апеляційної інстанції при розгляді його заяви.

Під час нового апеляційного розгляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року ухвалу попереднього засідання господарського суду м. Києва від 18.08.2021 року в частині грошових вимог ОСОБА_1 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені ОСОБА_1 грошові вимоги відповідними належними доказами документально не підтверджені та є необґрунтованими.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року в частині залишення без змін ухвали господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року щодо відмови у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 до боржника на суму 2 610 500, 00 грн. у справі № 910/6210/20 скасовано. Справу № 910/6210/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року щодо грошових вимог ОСОБА_1 до боржника у справі № 910/6210/20 залишено без змін.

Верховний Суд направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зазначив, що висновки апеляційного суду в частині грошових вимог ОСОБА_1 за договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року на суму 2 610 500,00 грн не відповідають вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

На думку Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не спростувавши доводи суду першої інстанції про долучення ОСОБА_1 доказів надання фінансової допомоги за договором №140619/1 від 19.06.2014 року лише в розмірі 2610 500,00 грн, дійшов суперечливого висновку про відхилення грошових вимог в цій частині з огляду на ненадання ОСОБА_1 доказів на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, ухвала господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині залишення без змін ухвали господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року щодо відмови у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 до боржника за договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року на суму 2 610 500, 00 грн. у справі № 910/6210/20.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Наведені положення визначають обов`язкову сукупність умов для вирішення питання про прийняття доказів апеляційним судом, а саме: (1) винятковість випадку та (2) причини неподання доказів у першій інстанції, що об`єктивно не залежать від учасника справи, а також (3) покладення тягаря доведення цих обставин на учасника справи, який ці докази подає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.03.2023 року у справі №910/6210/20.

Також близький за змістом висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №909/722/14 та від 01.07.2021 року у справі №46/603.

Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - апелянта) (подібні за змістом висновки щодо застосування ст. 269 Господарського процесуального кодексу України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 13.01.2021 у справі №10/Б-921/1442/2013, від 01.03.2023 року у справі №910/6210/20).

Принцип рівності сторін у судовому процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття апеляційним судом доказів, без встановлення й оцінки обов`язкових за ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передумов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності правозастосування.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, обґрунтовуючи свої грошові вимоги до боржника за договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до умов вказаного Договору в період з 14.01.2015 року по 20.11.2018 року ОСОБА_1 була надана ТОВ «Піллар» поворотна фінансова допомога на загальну суму 9 793 612,51 грн. ТОВ «Піллар» повернув ОСОБА_1 суму в розмірі 1 947 875, 31 грн.

Також ОСОБА_1 стверджує, що сторонами підписаний акт звірки взаєморозрахунків, за яким станом на 31.12.2020 року заборгованість ТОВ «Піллар» перед ОСОБА_1 становить 7845737,20 грн.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надано разом з кредиторською заявою акт звірки взаєморозрахунків, меморіальні ордери №43477 від 12.11.2014 року на суму 300 000,00 грн, №112886 від 30.04.2015 року на суму 300 000,00 грн., №63479 від на суму 100 000,00 грн, №95438 від 200 000,00 грн., №6561 від 02.10.2015 року на суму 50 000,00 грн., №76255 від 19.11.2015 року на суму 330 000,00 грн., №107331 від 27.11.2015 року на суму 110 000,00 грн., №87760 від 26.01.2016 року на суму 500 000,00 грн., №86987 від 26.01.2016 року на суму 100 000,00 грн., №33416 від 08.02.2016 року на суму 700 000,00 грн., №112 115 від 26.02.2016 року на суму 300 000,00 грн., №78868 від 21.04.2016 року на суму 200 000,00 грн., №125510 від 31.05.2016 року на суму 600 000,00 грн., №31627 від 08.09.2016 року на суму 305 000,00 грн., №27650 від 07.10.2016 року на суму 100 000,00 грн., №116182 від 28.11.2016 року на суму 800 000,00 грн., №27092 від 07.12.2016 року на суму 100 000,00 грн., №64744 від 15.03.2017 року на суму 30 000,00 грн., №61574 від 14.04.2017 року на суму 250 000,00 грн., №50485 від 11.07.2017 року на суму 250 000,00 грн., №101045 від 20.07.2017 року на суму 200 000,00 грн., №6187 від 02.10.2017 року на суму 130 000,00 грн., №27093 від 05.01.2018 року на суму 150 000,00 грн., №21843 від 04.05.2018 року на суму 150 000,00 грн., №133699 від 27.09.2018 року на суму 230 000,00 грн., №61656 від 11.10.2018 року на суму 180 000,00 грн., №110733 від 22.10.2018 року на суму 124 000,00 грн., №12027 від 02.11.2018 року на суму 65 000,00 грн., №51726 від 12.11.2018 року на суму 24 500,00 грн., №96033 від 20.11.2018 року на суму 47 000,00 грн., платіжні доручення №2 від 30.04.2015 року на суму 100 000,00 грн, №3 від 27.05.2015 року на суму 400 000,00 грн., №98015 від 28.05.2015 року на суму 500 000,00 грн., №106990 від 25.06.2015 року на суму 530 000, 00 грн., №12050 від 03.07.2015 року на суму 110 000,00 грн.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до вказаних меморіальних ордерів та платіжних доручень боржнику було перераховано кошти в розмірі 8 565 500,00 грн. з призначенням платежу Поворотна безвідсоткова фінансова допомога від ОСОБА_1 згідно договору №140619-19 від 19.06.2014 року.

При цьому, лише з частини вказаних документів вбачається, що платником, яким було здійснено зазначені перерахування на користь боржника, є ОСОБА_1 , а саме: з платіжного доручення №2 від 30.04.2015 року на суму 100 000,00 грн., платіжного доручення №3 від 27.05.2015 року на суму 400 000,00 грн, платіжного доручення №98015 від 28.05.2015 року на суму 500 000,00 грн., платіжного доручення №106990 від 25.06.2015 року на суму 530 000, 00 грн., платіжного доручення №12050 від 03.07.2015 року на суму 110 000,00 грн., меморіального ордеру №27093 від 05.01.2018 року на суму 150 000,00 грн., меморіального ордеру №21843 від 04.05.2018 року на суму 150 000,00 грн., меморіального ордеру №133699 від 27.09.2018 року на суму 230 000,00 грн.,меморіального ордеру №61656 від 11.10.2018 року на суму 180 000,00 грн., меморіального ордеру №110733 від 22.10.2018 року на суму 124 000,00 грн., меморіального ордеру №12027 від 02.11.2018 року на суму 65 000,00 грн., меморіального ордеру №51726 від 12.11.2018 року на суму 24 500,00 грн. та меморіального ордеру №96033 від 20.11.2018 року на суму 47 000,00 грн. вбачається, що ОСОБА_1 було перераховано кошти лише на суму 2 610 500,00 грн.

В зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим судом, щодо підтвердження кредиторських вимог ОСОБА_1 за договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року на суму 2 610 500,00 грн.

З інших копій меморіальних ордерів та платіжних доручень не можливо дійти однозначного висновку відносно того, що саме ОСОБА_1 перерахував кошти на рахунок боржника.

Акт звірки розрахунків підставно не прийнято судом першої інстанції в якості належного доказу на підтвердження суми заборгованості боржника перед ОСОБА_1 з викладених судом першої інстанції підстав.

Нові докази, подані апелянтом під час апеляційного розгляду, зокрема, довідка AT «Перший Інвестиційний Банк» від 14.02.2022 року № 165/0/21-2 та виписка по рахунку за період з 26.01.2016 року по 23.01.2019 року, сформована 14.02.2022 року, не приймаються судом апеляційної інстанції в силу положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові від 01.03.2023 року у цій справі щодо прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи.

В кредиторській заяві ОСОБА_1 посилається на часткове повернення йому суми позики, однак жодного доказу на підтвердження вказаних обставин не надає, в зв`язку з чим суд не має можливості визначити розмір повернутих коштів.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним факт наявності у боржника перед ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №140619/1 від 19.06.2014 року на 2 610 500,00 грн.

Копії меморіальних ордерів та платіжних доручень засвідчені адвокатом Агафоном А.В., містять його підпис, дату засвідчення та печатку Згідно з оригіналом. Питання щодо їх підробки кредитором або сумнівів, що зазначені меморіальні ордери не відповідають оригіналам сторонами не піднімалось та судом не досліджувалось.

Доводи ініціюючого кредитора, викладені в наданих до суду поясненнях не спростовують факту перерахування коштів ОСОБА_1 боржнику згідно вказаних вище меморіальних ордерів та платіжних доручень.

Визначення в призначеннях платежу номеру договору «№140619-1» замість « 140619/1» суд вважає технічною опискою.

Ініціюючим кредитором не доведено і матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування будь-якого іншого укладеного між ОСОБА_1 і боржником договору позики від тієї самої дати.

Представник ОСОБА_1 існування такого договору заперечує.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 кредитором боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» з грошовими вимогами на суму 2 610 500,00 грн., що відносяться до вимог четвертої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 540,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, переглянувши в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції в частині повної відмови у визнані вимог ОСОБА_1 до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів, що були подані разом з кредиторською заявою, враховуючи вказівки Верховного Суду викладені у постанові від 01.03.2023 року у даній справі, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, ухвала в цій частині - скасуванню як така, що прийнята без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, а вимоги вказаного кредитора частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 - задовольнити частково.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року у справі №910/6210/20 в частині повної відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання його кредитором до товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» - скасувати.

3.Прийняти в цій частині нове рішення.

4.Визнати ОСОБА_1 кредитором товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» у справі №910/6210/20 на загальну суму 2 615 040, 00 грн., з яких: 4 540, 00 грн. - вимоги першої черги; 2 610 500, 00 грн. - вимоги четвертої черги.

5. В іншій частині ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання його кредитором до товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» залишити без змін.

6.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

7.Матеріали оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року по справі №910/6210/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 28.06.2023 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Гаврилюк