ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1316/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр", с. Максимівка, Тернопільська область

до Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (повідомлення) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Приватне акціонерне товариство "Тернопільський кар`єр" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" про стягнення заборгованості за договором № 01/06/2022-1 від 01 червня 2022 року на суму 513 177, 56 грн, яка складається з суми основного боргу - 480 060 грн, пені - 27 619, 89 грн, інфляційних витрат - 3 840, 48 грн, 3% - 1 657, 19 грн.

Ухвалою суду від 20.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1316/23. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Акціонерне товариство "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" 23.05.2023 подало відзив на позовну заяву.

Від Приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" 30.05.2023 надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 26.06.2023 прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр".

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 01/06/2022-1 від 01.06.2022 в частині оплати заборгованості за поставлений товар.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач в частині суми основного боргу, з урахуванням зменшення, визнає у повному обсязі.

В частині інфляційних втрат просить відмовити, а в частині 3 % річних та пені зменшити на 90 %.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.06.2022 між Приватним акціонерним товариством "Тернопільський кар`єр" (далі позивач, продавець) та Акціонерним товариством "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (далі відповідач, покупець) було укладено договір № 01/06/2022-1 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

Найменування товару: щебінь вапняковий. Кількість, ціна товару, умови та строк поставки зазначаються у специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору (пункти 1.2-1.3 договору).

Пунктами 2.1 2.3 договору встановлено, що ціна Товару встановлюється в національній валюті України - гривні. Ціна товару вказується в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору. Покупець здійснює розрахунок в термін визначений в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Поставка Товару здійснюється окремими партіями. Партією Товару вважається кількість Товару, що складається з одного чи декількох найменувань відвантаженого за одним документом (пункт 4.1 договору).

Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що покупець подає заявку на поставку товару електронною поштою або засобами телефонного зв`язку. Продавець на підставі заявки складає Специфікацію , яка підписується сторонами, та виставляє покупцю рахунок на оплату.

Згідно з пунктом 4.5 договору умови і строки поставки кожної партії товару погоджується сторонами та вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Покупець здійснює розрахунок в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах та строки, визначені у Специфікації (пункт 6.1 договору).

Відповідно о пункту 7.3 договору у випадку прострочення строку оплати Товару, продавець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару, за кожен день прострочення оплати.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 р, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 12.1 договору).

Сторонами підписані Специфікації № 1/2201902 від 01.06.2022, № 2/2202366 від 05.07.2022, № 3/2202987 від 20.09.2022, № 4/2203160 від 10.10.2022, № 5/2203420 від 08.11.2022, № 6/2203485 від 14.11.2022, № 7/2203727 від 30.11.2022.

Пунктом 2 Специфікацій сторони погодили, що термін постачання: до 45 к/д з моменту письмової заявки Поставка Товару здійснюється на підставі отриманої заявки від Покупця, де зазначається найменування продукції, кількість та ін умови. Виставляння рахунку Продавцем свідчить про прийняття заявки та готовність у встановлені строки відвантажити Товар.

Порядок розрахунків: Покупець здійснює оплату поставленого Продавцем Товару, протягом 14 календарних днів з дати його відвантаження, на підставі наданого рахунку Продавцем та за умови надання Продавцем документів зазначених у п.4.2. цього договору.

Датою відвантажений Товару вважається дата вказана на штемпелі та залізничній накладній (пункт 4 Специфікацій).

Відповідно до пункту 5 Специфікацій поставка товару здійснюється Продавцем залізничним транспортом на умовах FCA (згідно Інкотермс -2020) станція Максимівка-Тернопільська (Код станції 361204) протягом жовтня 2022 року.

Позивачем здійснено поставку Товару на загальну суму 2 149 880, 40 грн, проте АТ «Нікопольський завод феросплавів» здійснив, часткову оплату за отриманий Товар в сумі 1 669 820, 40 грн, внаслідок чого виникла заборгованість перед ПрАТ «Тернопільський кар`єр» в сумі 480 060 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем не сплачена заборгованість за наступними видатковими документам:

- видатковою накладною № 9217 від 08.12.2022 на загальну суму 225 234 грн з ПДВ та актом № 9217 прийому-передачі продукції;

- видатковою накладною № 9338 від 17.12.2022 на загальну суму 44 928 грн з ПДВ та актом № 9338 прийому-передачі продукції;

- видатковою накладною № 9539 від 29.12.2022 на загальну суму 209 898 грн з ПДВ та актом № 9539 прийому-передачі продукції.

Для досудового врегулювання досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 61 від 13.01.2023 про сплату суми заборгованості.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом.

Після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено частково суму заборгованості, у зв`язку з чим позивач заявив клопотання про зменшення позовних вимог в якому просить суд стягнути суму основного боргу в розмірі 384 060 грн, пеню у розмірі 27 619, 89 грн, 3 % річних у розмірі 1 657, 19 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 840, 48 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Щодо суми основного боргу

За приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт прийняття покупцем товару на загальну суму 28 560 грн підтверджується матеріалами справи.

Порядок розрахунків: Покупець здійснює оплату поставленого Продавцем Товару, протягом 14 календарних днів з дати його відвантаження, на підставі наданого рахунку Продавцем та за умови надання Продавцем документів зазначених у п.4.2. цього договору (пункт 4 Специфікації).

Таким чином, відповідно до п. 4 Специфікації зобов`язання з оплати за договором є таким, що настало, а саме:

- за видатковою накладною № 9217 від 08.12.2022 у строк до 22.12.2022 (включно);

- за видатковою накладною № 9338 від 17.12.2022 у строк до 02.01.2023 (включно);

- видатковою накладною № 9539 від 29.12.2022 у строк до 12.01.2023 (включно).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

У відповідності до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

За твердженням позивача, відповідач своє зобов`язання з оплати вартості поставленого йому товару не виконав, у зв`язку у нього перед позивачем утворилась заборгованість за договором у розмірі 384 060 грн.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На момент розгляду справи відповідачем не надано суду доказів погашення перед позивачем боргу за поставлений товар у розмірі 384 060 грн. Тому вимога про стягнення основного боргу у розмірі 384 060 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення пені

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 27 619, 89 грн за період з 13.01.2023 по 23.02.2023.

Відповідно о пункту 7.3 договору у випадку прострочення строку оплати Товару, продавець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару, за кожен день прострочення оплати.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається із матеріалів даної справи, підставою для нарахування відповідачеві пені є невиконання зобов`язання із своєчасної оплати товару за вищезазначеними видатковими накладними.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він є арифметично неточним, оскільки позивачем не враховано, що розрахунок пені має здійснюватися за кожною видатковою накладною окремо.

Однак, оскільки заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума пені знаходиться у межах здійсненого судом перерахунку, то вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 27 619, 89 грн.

Щодо зменшення пені, суд зазначає наступне.

В силу положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Одночасно з цим, відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, у якості виняткових обставин відповідач посилається на те, що починаючи з 12.07.2022 місто Нікополь та Нікопольський район піддається систематичним обстрілам з РСЗВ ворожих військ, які знаходиться на відстані 7 кілометрів по Каховському водосховищу від міста Нікополь.

Внаслідок збройної агресії відповідачем втрачено більшість логістичних ланцюжків, напрацьованих роками на внутрішньому ринку України, як поставок сировини та інших товарів, які є складовою виробничого циклу підприємства без яких неможливо виробити готову Феросплавну продукцію, так і поставок (збуту) вже виробленої підприємством продукції.

Проте, при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені суд має враховувати співмірність розміру пені до розміру заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача за договором на час звернення до суду із позовом складала 480 060 грн, на дату винесення судового рішення, ступінь виконання зобов`язання боржником АТ НЗФ (оплата за отриманий Товар) 96 000 грн від 480 060 грн склав лише 20 %, а до подачі позову в суд в період з 29.12.2022 по 14.03.2023 цей ступінь становив 0 %, а тому пеня у розмірі 27 619, 89 грн відносно суми заборгованості 480 060 грн, складає 5, 75 % від розміру невиконаного зобов`язання, є співмірним, і не є надмірним тягарем для відповідача.

Отже, клопотання відповідача про зменшення пені на 90 % задоволенню не підлягає.

Щодо 3 % річних та інфляційних втрат

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивач вимагає стягнення суми боргу з урахуванням 3% річних у розмірі 1 657, 19 грн за період з 13.01.2023 по 23.02.2023 та інфляційні втрати у розмірі 3 840, 48 грн за січень 2023 року.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд встановив, що при нарахуванні 3 % річних позивачем допущені ідентичні помилки, як і при нарахуванні пені.

Судом здійснено перерахунок 3% річних встановлено, що розмір 3% річних складає 2 082, 88 грн.

Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром 3 % річних 1 657, 19 грн.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 657, 19 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 840, 48 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Позивачем при зверненні до суду за сумою його майнових вимог сплачено судовий у розмірі 6 297, 65 грн (з урахуванням зменшення позовних вимог).

Згідно частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому судовий збір за подання позову у розмірі 6 297, 65 грн слід покласти на Акціонерне товариство "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ".

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 231, 238, 240, 241, 252, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; ідентифікаційний код 00186520) на користь Приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" (47372, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Максимівка, вул. Стара Максимівка, буд. 29; ідентифікаційний код 00292623) суму основного боргу у розмірі 384 060 грн, пеню у розмірі 27 619, 89 грн, 3 % річних у розмірі 1 657, 19 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 840, 48 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 297, 65 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко