У Х В А Л А

26 червня 2023 року м. Чернігів справа № 927/857/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропартнер» 14013, м. Чернігів, проспект Перемоги, 133 ()
до російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації м. Москва, вул. Знаменка, 19 () ul. Belwederska 49, 00-761 Warszawa (адреса посольства російської федерації в Республіці Польща)
про стягнення 1 484 444 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2023 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропартнер» до російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації про відшкодування шкоди в розмірі 1 484 444,00 грн., завданої відповідачем внаслідок збройної військової агресії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що в результаті військової агресії відповідача проти України, ракетного обстрілу, зокрема Тернопольської області 04.04.2022 товариству завдано збитки внаслідок пошкодження виробничо-складської бази, розташованої у с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, де зберігались резервуари з належними юридичній особі мінеральними добривами КАС-32.

В той же час, позовна заява не містить обґрунтування підстав звернення з відповідним позовом до Господарського суду Чернігівської області.

Розглянувши дану позовну заяву, суд вважає, що вона не підсудна Господарському суду Чернігівської області, виходячи з наступного:

статтею 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Таким чином, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема як відповідача.

Разом з цим згідно із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 після початку війни в Україні, а саме з 2014, суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено російську федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

У постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Верховний Суд розширив правові висновки, згідно яких підтримання юрисдикційного імунітету російської федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий імунітет російської федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004). Підтримання імунітету російської федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а, отже, не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що, звертаючись із позовом до російської федерації, для правильного вирішення спору позивач не потребує згоди компетентних органів держави російської федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та російською федерацією з цього питання.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).

Отже, суд доходить висновку про застосування у даній справі «деліктного винятку», відповідно до якого будь-який спір, що виник на її території у юридичної особи України, навіть з іноземною країною, зокрема, й російською федерацією, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та повноважним судом.

В той же час, дана справа не відносяться до юрисдикції Господарського суду Чернігівської області ані за територіальною, ані за виключною підсудністю.

Частиною 8 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Як вже було вказано вище, заявлені позовні вимоги обгрунтовані військовою агресією відповідача проти України, яка має своїм наслідком завдання товариству збитків внаслідок пошкодження належного йому майна (мінеральне добриво КАС-32).

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що 17.01.2020 між позивачем (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» (Зберігач) був укладений договорі № ЙГР04-01/2020 про надання послуг зберігання мінеральних добрив, за умовами якого останній прийняв на відповідальне зберігання мінеральні добрива (Майно), яке належить Поклажодавцю на праві власності, у складські приміщення та/або на відкриті площадки, та/або у резервуари на виробничо-складських базах Зберігача, які знаходяться за адресою:

-Сумська обл., м. Буринь, вул. Базими Григорія, 5,

-Тернопільська обл., м. Кременець, вул. Березина, 107.

Найменування, одиниця виміру та кількість Майна переданого на зберігання, місцезнаходження складу зберігання, визначаються в актах приймання-передачі майна.

Згідно акту № 2955 від 20.12.2021 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання продукцію добрива рідкі азотні (КАС-32) налив, адреса складу Зберігача м. Кременець.

Додатковою угодою № 5 від 31.12.2021 місцем зберігання Майна сторони визначили, зокрема Тернопільську обл., Кременецький район, с. Білокриниця, пров. Сапанівський, 2.

За інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОГРАЙТЕН» (лист від 24.05.2022 № 240522/1) 04.04.2022 російською федерацією була здійснена ракетна атака Тернопільської області, однак з ракет була збита силами ППО над Кременецьким районом і її уламки впали на складські приміщення товариства у с. Білокриниця; наслідком таких дій є пошкодження виробничо-складської бази, де зберігались резервуари з належним позивачу Майном (мінеральними добривами).

Отже, місцем заподіяння шкоди майну позивача є с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, а тому в силу вищенаведених приписів Господарського процесуального кодексу України дана справа підсудна Господарському суду Тернопільської області.

Статтею 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведені вище обставини, подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропартнер» позовна заява разом з доданими до неї матеріалами підлягає направленню за встановленою підсудністю до Господарського суду Тернопільської області.

Керуючись ст. 29, 31, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропартнер» до російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації про стягнення 1 484 444 грн 00 коп. направити за встановленою підсудністю до Господарського суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата набрання ухвалою законної сили 26.06.2023.

Суддя А.С.Сидоренко