РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2023Справа № 910/20454/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення 38087,34 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення 38087,34 грн. збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 28.04.2017, що сталася за участі транспортного засобу марки "Geely", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Також позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що позивач звернувся до відповідача з претензією після встановленого законом строку, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

У відповіді на відзив позивач звернув увагу, що до позивача, який не є страховиком потерпілої особи, річний строк на подання заяви про виплату страхового відшкодування не розповсюджується.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 на а/д Житомир-Чернівці відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Geely, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), та мотоциклом «Мінськ», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 із пасажиром ОСОБА_4 .

Вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 23.01.2019 № 296/3124/18 затверджено угоду від 30.03.2018 про визнання винуватості між прокурором прокуратури Житомирської області Семенькою П.М. та ОСОБА_1 . ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

01.03.2018 до позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування № 4877 в розмірі 40790,97 грн. на відшкодування витрат на лікування та витрат на поховання.

26.02.2019 позивачем складено довідку № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, відповідно до якої розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_5 (батьку загиблого ОСОБА_4 ) становить 38087,34 грн.

Дана сума страхового відшкодування в розмірі 38087,34 грн. виплачена позивачем на користь ОСОБА_5 , що підтверджується платіжним дорученням від 06.03.2019 № 935810.

Як установлено позивачем під час реалізації права регресу, цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № АЕ8315522.

Із матеріалів справи слідує, що 29.07.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 38087,34 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом а) частини першої статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з підпункт 38.2.3 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Позивач виплатив відшкодування на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", однак у процесі реалізації права регресу позивачем установлено, що цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № АЕ8315522.

Відповідно до пункту 37.1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом із цим, відповідач, як страховик винуватця ДТП, зберіг у себе за рахунок позивача страхове відшкодування, яке був зобов`язаний виплатити, у зв`язку з чим до спірних правовідносин слід застосувати приписи статті 1212 ЦК України.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Положення глави 83 ЦК України застосовуються, зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (пункт 4 частини третьої статті 1212 ЦК України).

З огляду на те, що спірні правовідносини врегульовані приписами статті 1212 ЦК України, на ці правовідносини не поширюються приписи підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з яким підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 910/17324/19.

Таким чином, судом відхиляються заперечення відповідача проти не направлення позивачем протягом року заяви про страхове відшкодування відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 1212 ЦК України.

Ураховуючи викладене, оскільки позивач замість відповідача, як страховик винуватця ДТП, виконав у повному обсязі обов`язок з виплати потерпілому (родичу померлого потерпілого) страхового відшкодування в розмірі 38087,34 грн., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених грошових коштів у сумі 38087,34 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський,25; ідентифікаційний номер 23510137) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар,8; ідентифікаційний код 21647131) 38087 (тридцять вісім тисяч вісімдесят сім) грн. 34 коп. страхового відшкодування, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова