ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2023 р. Справа№ 910/2376/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 21.06.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022

у справі №910/2376/22

за позовом Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва"

до Публічного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському"

про стягнення 21346176,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у задоволенні позову Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" до Публічного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2376/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №910/2376/22 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

08.11.2022 матеріали справи №910/2376/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №910/2376/22 залишено без руху; запропоновано Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду докази доплати судового збору у розмірі 17935,51 грн.

28.11.2022 від Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" надійшла заява про усунення недоліків з платіжним дорученням про доплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №910/2376/22. Судове засідання призначено на 23.01.2022 об 11 год. 00 хв.

09.01.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від позивача - Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2023, у зв`язку з обранням головуючого судді (судді-доповідача) Попікової О.В. членом Вищої ради правосуддя, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2376/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №910/2376/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 прийнято справу № 910/2376/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю. Судове засідання призначено на 16.03.2023 о 10 год. 20 хв.

У зв`язку з оголошенням сигналу "повітряної тривоги" в місті Києві, 16.03.2023 судове засідання по справі № 910/2376/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022, не відбулось, з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів, працівників апарату суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі № 910/2376/22 на 20.04.2023 об 12 год. 30 хв.

05.04.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" надійшло клопотання про приєднання релевантної судової практики.

В судовому засіданні 20.04.2023 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю., які здійснюють розгляд справи № 910/2376/22 оголошено заяву про самовідвід від розгляду справи № 910/2376/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Станіка С.Р., суддів: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю. про самовідвід від розгляду справи № 910/2376/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі № 910/2376/22 - задоволено; матеріали справи № 910/2376/22 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 № 09.1-07/369/23 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/2376/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 для розгляду справи №910/2376/22 сформовано колегію суддів у складі: Доманська М.Л. (головуючий), Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" у складі колегії суддів: головуючого судді Доманської М.В., суддів: Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О. Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" призначено на 21.06.2023 об 11:00.

У судове засідання 21.06.2023 з`явився представник скаржника. Решта учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні ставилось на обговорення питання щодо можливості здійснення розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились в судове засідання, щодо чого представник скаржника не заперечував.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні ставилось на обговорення клопотання скаржника про зупинення провадження у справі, яке подано до суду апеляційної інстанції 09.01.2023.

Представник скаржника підтримала вказане клопотання та просила суд апеляційної інстанції зупинити провадження у даній справі, оскільки Комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" подано заяву з кредиторськими вимогами до боржника у справі № 910/13240/22 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на суму 21346176,07 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У разі застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

По суті, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Колегія суддів, дослідивши зміст поданого клопотання, заслухавши доводи скаржника, дійшла висновку відхилити вказане клопотання, у зв`язку з його необгрунтовністю.

Скаржник на підтвердження власної позиції не додав до клопотання доказів на підтвердження подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника у справі № 910/13240/22 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на суму 21346176,07 грн. Також скаржник у поданному клопотанні не обгрунтував, в чому ж полягає неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення скасувати, прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник стверджує, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача відносно того, що відповідач не підтвердив витрати, які пов`язані з відселенням мешканців гуртожитку на суму 20515886,07 грн, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути позивачу невикористану суму сплачених грошових коштів для перерахування до бюджету міста Києва.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.

Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» про стягнення коштів в розмірі 20 515 886,07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 відкрито провадження у справі № 910/2376/22 та вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у суді першої інстанції скористався своїм правом на збільшення позовних вимог. У зв`язку з тим, що дії позивача зі збільшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд прийняв заяву позивача до розгляду, з урахуванням нової ціни позову - 21 346 176,07 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між вартістю витрат, пов`язаних з відселенням мешканців гуртожитку, визначеної в Звіті про оцінку майна та фактичними витратами, пов`язаними з відселенням мешканців гуртожитку, яка складає 21 346 176,07 грн. За доводами позивача, вказана різниця має бути повернута відповідно до п. 4.2.9. договору, а відповідач утримує вказані грошові кошти без належної правової підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.11.2003 № 2165 "Про відновлення робіт із будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві для руху метрополітену та автотранспорту", КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" виступає замовником по об`єкту: "Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві" (далі також - об`єкт).

Згідно з п. 4 рішення Київської міської ради від 12.07.2007 № 1153/1814 "Про заходи, спрямовані на забезпечення будівництва Подільського мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві" (зі змінами та доповненнями), Публічному акціонерному товариству "Завод "Ленінська Кузня" (наразі ПАТ «Завод «Кузня на Рибальському») для забезпечення суспільних потреб міста Києва як балансоутримувачу гуртожитку на вулиці Електриків, 31 було доручено:

- відселити мешканців з гуртожитку на вулиці Електриків, 31 у м. Києві за рахунок коштів, які будуть сплачені Публічному акціонерному товариству "Завод "Ленінська Кузня" як відшкодування збитків від втрати прав на об`єкт нерухомого майна - будівлю гуртожитку на вулиці Електриків, 31 у м. Києві в межах витрат, передбачених зведеним кошторисом вартості будівництва Подільського мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві відповідно до проекту, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11.10.2004 № 1851;

- протягом 60 календарних днів з дати отримання відшкодування, зазначеного у п. 4.1. цього рішення, забезпечити відселення мешканців гуртожитку та знести будівлю гуртожитку на вулиці Електриків, 31 у місті Києві;

- списати з балансу в установленому порядку будівлю житлового будинку гуртожитку на вулиці Електриків, 31 у м. Києві після виконання підпункту 4.2. цього рішення.

07.03.2014 між Публічним акціонерним товариством "Завод "Ленінська Кузня" та Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" укладено договір № 07/03-2014 щодо врегулювання майнових питань та порядку відшкодування збитків за знесення у зв`язку із суспільними потребами, пов`язаними з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві, будівлі гуртожитку, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 31, за умовами якого з метою забезпечення суспільних потреб міста Києва - будівництва мостового переходу через річку Дніпро у місті Києві та в порядку, визначеному цим договором, сторони домовилися врегулювати свої відносини пов`язані з відшкодуванням збитків ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" від втрати прав на об`єкт нерухомого майна - будівлю гуртожитку за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 31, загальною площею 3385,9 кв.м., який підлягає знесенню в зв`язку з будівництвом Подільського мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві на наступних умовах:

- ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" зобов`язується за рахунок коштів, які будуть сплачені як відшкодування збитків від втрати прав на об`єкт нерухомого майна - гуртожиток, відселити мешканців гуртожитку, забезпечивши житлом з дотримання вимог Житлового кодексу України;

- ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" зобов`язується після відселення мешканців з гуртожитку знести гуртожиток та списати його з балансу в установленому порядку за власні кошти відповідно до Рішення Київської міської ради від 12.07.2007 № 1153/1814.

Згідно з п. 1.2. договору загальний розмір збитків становить 131 402 240 грн без ПДВ. Цей розмір збитків від втрати прав на об`єкт нерухомого майна визначений Актом комісії з вирішення земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 48 від 20.02.2013, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.04.2013 № 523.

У розділі 2 договору сторони погодили, що Дирекція зобов`язана сплатити ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" грошові кошти в сумі 131 402 240 грн без ПДВ в якості відшкодування збитків протягом строку дії Акту комісії з вирішення земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 48 від 20.02.2013, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.04.2013 № 523, за умови наявності бюджетного фінансування відповідного призначення.

Відповідно до п.п. 4.2.2.-4.2.6. договору ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" зобов`язане:

- протягом 60 календарних днів з моменту отримання грошових коштів, в обсязі, визначеному у п. 2.1. договору, відселити мешканців гуртожитку, забезпечивши їх житлом з дотриманням вимог Житлового кодексу України та надати Дирекції копії документів, вірність яких засвідчено нотаріусом, що підтверджують право власності відселених мешканців гуртожитку на 158 квартир. Кількість квартир станом на 31.12.2012, які необхідні для розселення всіх мешканців гуртожитку становить 158, що визначено Звітом "Про оцінку майна - вартості компенсації, яка має бути виплачена ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" в зв`язку із знесенням будівлі гуртожитку по вул. Електриків, 31 в м. Києві, що належить Товариству на праві власності", виконаний Державним підприємством "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" із залученням орендного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" (ОП НДІБВ), який діє на підставі Статуту та Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності ОП НДІБВ № 12173, виданого Фондом державного майна України від 08.07.2011;

- протягом 60 календарних днів з дати отримання грошових коштів, в обсязі визначеному п. 2.1. договору та після повного відселення всіх мешканців гуртожитку надати Дирекції документи, визначені чинним законодавством України, які підтверджують зняття всіх мешканців гуртожитку з реєстрації за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 31;

- до моменту демонтажу (знесення) відключити гуртожиток від інженерних мереж, про що надати Дирекції відповідні підтверджуючі документи;

- протягом 90 календарних днів з дати отримання грошових коштів, в обсязі, визначеному п. 2.1. договору, організувати та здійснити демонтаж (знести) гуртожиток в повному обсязі, а також забезпечити вивезення будівельного сміття, конструкцій та інших відходів, що з`являться після демонтажу будівлі, з території будівництва та утилізувати їх в установленому порядку у відповідних організаціях за власні кошти;

- після виконання п.п. 4.2.5. договору протягом 30 календарних днів списати з балансу в установленому порядку гуртожиток та надати Дирекції відповідні підтверджуючі документи, що засвідчують факт списання.

До розділу 4 договору сторони неодноразово вносили зміни шляхом підписання відповідних Додаткових угод.

Так, зокрема, відповідно до Додаткової угоди від 20.11.2020 № 19, строк дії договору та строки виконання зобов`язань, визначених у пунктах 4.2.2.-.4.2.7. договору продовжено до 31.12.2021.

Як вбачається із доводів позивача, 07.03.2014 на виконання умов договору він перерахував на користь відповідача грошові кошти в розмірі 131 402 240 відповідно до платіжного доручення № 14, призначення платежу: комп.від.втр.права нерх.майн (ПМП)№Розп.КМД№523в_д11.04.13дог №07/03-2014, 07.03.14акт№48в_д20.02.13р№без ПДВ№.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з приписами ст. ст. 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України обов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 татті 193 Господарського кодексу України становлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ивільного кодексу України урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 26 Цивільного кодексу України обов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем було 07.03.2014 на виконання умов договору перераховано на користь відповідача грошові кошти в розмірі 131 402 240 відповідно до платіжного доручення № 14.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні із врахуванням того, що позивач у позові посилається на утримання відповідачем грошових коштів у заявленій сумі без належної правової підстави, посилається на те, що згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

-по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

-по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

-по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивачем же, було здійснено оплату на користь відповідача за наявності достатньої правової підстави - чинного договору 07/03-2014.

Станом на час розгляду цієї справи немає підстав вважати, що вказаний договір є нікчемним, неукладеним чи визнаним недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що до правовідносин сторін не можуть бути застосовані положення статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки позивач перераховував кошти на виконання діючого правочину та з урахуванням його істотних умов.

Крім того, як на підставу повернення коштів позивач посилається на п. 4.2.9. договору за умовами якого, у разі невиконання ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" зобов`язань, регламентованих п.п. 4.2.2.-.4.2.7. договору, за умови виконання Дирекцією своїх зобов`язань, регламентованих п. 2.1. договору в повному обсязі, з урахуванням умов, визначених п. 4.3. договору, ПАТ "Завод "Ленінська Кузня" зобов`язане повернути Дирекції кошти в сумі 131 402 240,00 грн без ПДВ протягом 15 календарних днів.

З огляду на наведені положення договору, під час його укладення сторони передбачили конкретні підстави, за наявності яких відповідач зобов`язаний повернути позивачу повну суму, перераховану відповідно до п. 2.1. договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в договорі не встановлено порядку відшкодування різниці наданих коштів та фактичних витрат, у разі, якщо за результатами виконання умов договору така різниця виникне.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що положення п. 4.2.9. договору, на які послався позивач, не породжують обов`язку відповідача повертати на користь Дирекції різницю між очікуваними та фактичними витратами.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення у даній справі, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду колегією суддів, як такі, що не спростовують зроблених судом першої інстанції висновків.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №910/2376/22 залишити без змін.

Матеріали справи №910/2376/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 26.06.2023.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх