ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. Справа№ 755/1085/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від позивачів - Лоб І.В., Фумельов І.О.,

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №755/1085/20 (суддя - Гулевець О.В., повний текст складено - 13.02.2023) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Микільсько-Слобідська 2б" про визнання протиправними та скасування рішень загальних зборів від 01 жовтня 2017 року, оформлених протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Микільсько-Слобідська 2б".

ВСТАНОВИВ наступне.

Позивачі звернулися з позовом до ОСББ "Микільсько-Слобідська 2б" про визнання протиправними та скасування рішень загальних зборів від 01 жовтня 2017 року, оформлених протоколом загальних зборів ОСББ "Микільсько-Слобідська 2б".

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 07.07.2021 апеляційну скаргу позивачів задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року скасовано, провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачам, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та, що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови, вони можуть звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

15 липня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від позивачів про направлення вказаної справи на розгляд за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.09.2021 справу №755/1085/20 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №755/1085/20 у задоволені позову відмовлено повністю з підстав недоведеності позивачами обставин наявності порушень при скликанні та проведенні вказаних зборів.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №755/1085/20 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Микільсько-Слобідська 2б" про ухвалення додаткового рішення задоволено; стягнуто солідарно з позивачів на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Микільсько-Слобідська 2б" 19 450, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції, дослідивши надані відповідачем докази понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи спірні правовідносини, беручи до уваги обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, дійшов висновку, що понесені відповідачем витрати на правову допомогу у сумі 19 450,00 грн є співмірними із складністю справи, з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, позивач 1 та позивач 2 звернулися до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким заяву відповідача залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі апелянти вказують на неспівмірність витрат на правничу допомогу у розмірі 19 450,00 грн з обсягом наданих представником відповідача послуг, а також зазначають про відсутність детального опису вартості конкретних робіт та кількості витраченого часу.

Представники апелянтів - позивачів у справі в судовому засіданні надали пояснення, якими підтримали апеляційну скаргу.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 19 450 грн. заявник надав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №2 від 22.06.2019, укладеного ОСББ "Микільсько-Слобідська 2б" з Адвокатським бюро "Наталії Гнатуш", копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4477 від 26.04.2011, копію ордеру на надання правової допомоги Серія КВ № 379363, копію рахунку на оплату № 2 від 04.11.2022 на суму 19 450,00 грн, копію платіжного доручення № 976 від 07.11.2022 про оплату послуг у сумі 19 450,00 грн, копію акту №2 від 05.12.2022 про приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги №2 від 22.06.2019.

Апелянти, в свою чергу, вказують, що відповідачем не подано детального опису та розрахунку здійсненої правової допомоги з зазначенням часу затраченого на її надання, а отже обсяг послуг є недоведеним.

Стосовно вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Згідно п. 3.1 договору про надання правової (правничої) допомоги №2 від 22.06.2019 розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами на підставі Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Додаток № 1 до вказаного договору містить перелік послуг із зазначенням ціни щодо кожної, тобто адвокатський гонорар визначено у фіксованому розмірі, а не у формі погодинної оплати, а тому у даному випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється.

Таким чином, вказані вище доводи скаржників відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Крім цього, з огляду на визначення Додатком вартості послуг посилання апелянтів на те, що договір не містить ціни або встановленого гонорару, не можуть бути підставою для відмові у відшкодуванні відповідачу, понесених витрат правничої допомоги.

Згідно акту №2 від 05.12.2022 про приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги №2 від 22.06.2019 бюро надано відповідачу наступні послуги з правової допомоги в період з 12.09.2021 по 29.11.2022: ознайомлення із матеріалами судової справи № 755/1085/20, підготовка документів для подання до Господарського суду міста Києва по справі №755/1085/20 (в т.ч. письмові пояснення, клопотання, заяви, супровідні листи з додатками) в період з 12 вересня 2021 року по листопада 2022 року, участь в судових засіданнях по справі № 755/1085/20 в Господарському суді міста Києва, складання заяви про судові витрати та заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 755/1085/20 та участь в судовому засіданні, поточне консультування.

Загальна вартість вказаних послуг згідно акту №2 від 05.12.2022 становить 19 450,00 грн.

Враховуючи наведене, відповідачем, згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було доведено надання йому вказаних послуг у суді першої інстанції.

Стосовно доводів апелянтів про неспівмірність витрат на правничу допомогу у розмірі 19 450,00 грн з обсягом наданих представником відповідача послуг, слід зазначити наступне.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат.

При цьому, за висновком суду апеляційної інстанції, апелянти не довели відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.

Таким чином, присуджений до стягнення розмір витрат правничої допомоги в сумі 19 450,00 грн. колегія суддів не вважає завищеним.

Також, апеляційним судом враховуються положення п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

На підставі викладеного, враховуючи наявність доказів фактичного надання послуг на підставі договору про надання правової допомоги, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, колегія суддів погоджується з тим, що витрати відповідача на професійну правову допомогу є обґрунтованими в розмірі 19 450, 00 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Стосовно судового збору за подання апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що оскільки його не було оплачено скаржниками з огляду на відсутність підстав для сплати за подання апеляційної скарги на додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, відповідно розподіл судового збору апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №755/1085/20 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 21.06.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко