ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023м. ДніпроСправа № 904/865/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігороваї Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВАГОНМАШ", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим, шляхом підписання заяви приєднання від 01.01.2015 №094205ІLMRAP016 у загальному розмірі 170 995,46 грн.

Представники:

від позивача: Рудницький Е.С., представник;

від відповідача: Донець О.Є., представник.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВАГОНМАШ" заборгованість за договором розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим, шляхом підписання заяви приєднання від 01.01.2015 №094205ІLMRAP016 у загальному розмірі 170 995,46 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 168 548,05 грн., пеня у розмірі 2 308,88 грн., 3% річних у розмірі 138,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

07.03.2023 відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДНІПРОВАГОНМАШ" надав до суду документи, а саме:

- клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження вих. № 2/10-90 від 06.03.2023;

- відзив на позовну заяву вих. № 2/10-91 від 06.03.2023;

- клопотання вих. № 2/10-92 від 06.03.2023 про залучення третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.03.2023 о 14:30 год.

24.03.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2023 у задоволенні клопотання відповідача - Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВАГОНМАШ" про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відмовлено, здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/865/23 за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 09.05.2023 о 10:00 год.

04.05.2023 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

09.05.2023 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

Протокольною ухвалою 09.05.2023 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 22.05.2023 о 11:00 год.

У підготовчому судовому засіданні 22.05.2023 представниками сторін зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.06.2023 о 11:00 год.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.06.2023, представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача підтримав заперечення на позов.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 20.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ПОЗИЦІЇ СТОРІН:

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 094205ILMRAP016 від 01.04.2016, а саме в частині повної та своєчасної оплати за надані у грудні 2022 році послуги з розподілу газу споживачу, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 168 548,05 грн.

Позиція відповідача

Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та вказує, що позивачем до позовної заяви не додано детальний розрахунок заявленої суми стягнення, в тому числі щодо точки ком. обліку ЕІС- код 56ZO06A05ILMR02D. Відповідачем не зрозуміло, чи були враховані обсяги поставленого (протранспортованого) ПрАТ "Дніпровагонмаш" (ЕІС- код точки 56ZO06A05ILMR02D) природного газу за січень 2021 року в об`ємі 348 982,99м3 , за лютий 2021 року в об`ємі 388 603,44м3, які є безпідставними.

Рішення судів по справі № 904/3866/21 між тими ж самими сторонами є преюдиціальними для даної справи, адже суди трьох інстанцій всебічно розглянули та встановили факти, що є обов`язковими у даній справі в частині обсягу спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021, за період з 01.02.2021 по 09.02.2021, який має враховуватися при розрахунку фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом за газовий рік, а саме: 07.09.2021 Господарський суд Дніпропетровської області прийняв рішення по справі № 904/3866/21 за позовом ПрАТ "Дніпровагонмаш" до АТ "Дніпропетровськгаз" про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, яким зобов`язав АТ "Дніпропетровськгаз" скорегувати на інформаційній платформі Оператора ГТС Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" інформацію про обсяги поставленого (протранспортованого) Приватному акціонерному товариству "Дніпровагонмаш" (ЕІС - код точки ком. обліку 56ZO06A05ILMR02D) природного газу шляхом направлення уточненої інформації Оператору ГТС, в якій відобразити обсяг спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в об`ємі 0 м3, за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 року в об`ємі 0 м3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 рішення по справі № 904/3866/21 залишено без змін та набрало законної сили. Постановою Верховного суду від 05.07.2022 по справі № 904/3866/21 (далі - постанова Верховного суду) рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 та постанова Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 залишені без змін. Проте, незважаючи на набрання законної сили судовими рішеннями по справі № 904/3866/21, АТ "Дніпропетровськгаз" не тільки не виконує в добровільному порядку чинні рішення судів трьох інстанцій, а й наразі звернувся з даним позовом до Господарського суду Дніпропетровської області задля фактичної легалізації стягнення безпідставного боргу і на практиці не виконувати корегування інформації про обсяги поставленого (протранспортованого) ПрАТ "Дніпровагонмаш" природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 та за період з 01.02.2021 по 09.02.2021, у відповідності до судових рішень по справі № 904/3866/21, що є фактично преюдиційними для даної справи.

Відповідач зазначає про зафіксовані в рішеннях судів по справі № 904/3866/21 усіх трьох інстанцій факти відсутності та фізичної неможливості розподілу природного газу на користь ПрАТ "Дніпрованмаш" у зазначеному періоді січня-лютого 2021 року (в тому числі абзаци 28-30 та 35 розділу 6 "Позиція Верховного Суду" Постанови Верховного суду України). Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у своїх поясненнях також підтвердило, що по фізичній точці виходу з газотранспортної системи ЕІС код 56ZOPDNP40138022 ДМК (ГРС-1 м. Кам`янське) в зазначеному періоді січня-лютого 2021 року передача природного газу від Оператора ГТС до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" не здійснювалася. АТ "Дніпропетровськгаз" не надав будь-яких доказів того, що ним здійснювався розподіл природного газу по об`єктам позивача в зазначеному періоді січня-лютого 2021 року. Верховний Суд відзначив, що враховуючи наведену вище сутність принципу змагальності сторін та стандарту доказування вірогідності доказів, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що надані в справу докази свідчать про те, що протягом зазначеного періоду, відповідач (АТ "Дніпропетровськгаз"), як Оператор ГРМ, взагалі не мав фізичної можливості щодо розподілу на користь позивача (ПрАТ "Дніпровагонмаш") природного газу через газопровід ДУ-500 та ДУ-600, оскільки передача природного газу з газотранспортної системи до вказаного газорозподільного газопроводу в зазначений період не відбувалась.

Через тривале невиконання АТ "Дніпропетровськгаз" преюдиційного рішення по справі № 904/3866/21 між тими ж самими сторонами, як і в даній справі, в тому числі щодо відображення обсягу спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в об`ємі 0 м3 та за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 в об`ємі 0 м3, наразі неможливе належне визначення "фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом за газовий рік", а відтак і заявлені позовні вимоги АТ "Дніпропетровськгаз" в даній праві є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та є абсолютно безпідставними.

Щодо зазначених позивачем актів наданих послуг на послуги з розподілу природного газу (далі - акти наданих послуг) відповідач зазначив, що АТ "Дніпропетровськгаз", надавши до суду зазначені в позовній заяві не узгоджені та не підписані сторонами акти наданих послуг, не тільки намагається ввести суд в оману, а й повністю підтверджує власне невиконання рішень судів трьох інстанцій по справі № 904/3866/21, а саме: в наданих позивачем актах наданих послуг суми оплат розраховані без врахування/відображення обсягу спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в об`ємі 0 м3 та за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 в об`ємі 0 м3 відповідно до рішень судів по справі №904/3866/23.

АТ "Дніпропетровськгаз" задля фактичного невиконання відповідних приписів судів намагається на цей час в судовому порядку легалізувати за допомогою цієї позовної заяви безпідставні неузгоджені акти наданих послуг і завищений обсяг споживання природного газу ПрАТ "Дніпровагонмаш" за газовий рік без відображення реального та справжнього обсягу спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в об`ємі 0 м3 та за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 в об`ємі 0 м3, підтвердженого судами трьох інстанцій в рамках справи № 904/3866/21.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування входять обставини: визначення фактичного обсягу (об`єму) споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим у грудні 2022 року; правомірності нарахування за послуги з розподілу природного газу у грудні 2022 року.

Суд встановив, що між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (надалі - Оператор ГРМ, Позивач) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровагонмаш" (надалі - Споживач, ПрАТ "Дніпровагонмаш", Відповідач) був укладений договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовими) шляхом підписання заяви-приєднання від 01.01.2016 № 094205ILMRAP016 (далі - договір).

У пункті 1.1. Договору визначено, що Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності

Пунктом 1.2. Договору визначено, що умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України Про ринок природного газу і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у Додатку 1 (для побутових споживачів) або у Додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3 Договору).

За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1. Договору).

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.1. Договору).

Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1. Договору, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта Споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п.6.2. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.6.4. Договору).

Згідно з п. 6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Споживач має право здійснювати оплату за Договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Відповідно до п.6.8. Договору надання Оператором ГРМ послуг з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п.7.4. Договору).

Цей договір укладається на невизначений строк. (п. 12.1. Договору).

Споживачу був присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу (ЕІС код) 56XO00005ILMR00Q.

Згідно з Постановою НКРЕКП від 22 грудня 2021 року № 2745, для клієнтів Дніпропетровськгазу затверджено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,26 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ).

На виконання умов Договору Позивач надав Відповідачеві послуги з розподілу природного газу (потужності): у грудні 2022 року на суму 168 548,05 грн. з ПДВ, що підтверджується актом наданих послуг №ДГП82022797 від 31.12.2022.

За умовами договору Споживач здійснює передоплату за вказані послуги, у звязку з чим останньому було направлено рахунок на оплату за грудень 2022 року № 62002681 від 31.10.2022 з листом № 49008-Сл-16639-1122 від 03.11.2022, що підтверджується описом-вкладення, накладною та фіскальним чеком АТ Укрпошта, та отриманні Споживачем 17.11.2022, що підтверджуються трекінгом відправлення АТ Укрпошта.

Акт наданих послуг від 31.12.2022 №ДГП82022797, рахунок на оплату за надані послуги №62027238 від 31.12.2022, були направлені на адресу Споживача 30.12.2022, зазначене підтверджується описом вкладення, накладною АТ Укрпошта, та отриманні Споживачем 03.01.2023, що підтверджуються трекінгом відправлення АТ Укрпошта.

В подальшому на адресу ПрАТ Дніпровагонмаш 11.01.2023 була направлена вимога про виконання боргового зобов`язання на користь АТ Дніпропетровськагз від 10.01.2023 вих.№49004-Сл-711-0123, до вказано вимоги було долучено рахунок на оплату прийнятих послуг за квітень №62010035 від 05.05.2022, зазначене підтверджується описом-вкладення, накладною та фіскальним чеком АТ Укрпошта.

Отже, станом на день подання позовної заяви акти наданих послуг, з підписом Споживача на адресу АТ Дніпропетровськгаз не повертались.

Вказані акти наданих послуг підписані тільки зі сторони Оператора ГРМ, та порушуючи свої договірні зобов`язання, Споживач відмовився підписувати вказані акти без усяких обґрунтувань.

Позивач зазначив, що наявність заборгованості є беззаперечною, та нарікання з боку Відповідача на якість наданих Оператором ГРМ послуг відсутні.

З огляду на те, що Відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за грудень 2022 року, та станом на день подання позовної заяви у Відповідача виникла заборгованість у розмірі 168 548,05 грн., що обумовило необхідність звернення до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права.

Відповідач із правомірністю акта № ДГП82022797 від 31.12.2022 на суму 168 548 грн. 05 коп. не погоджується, оскільки останній складений без урахування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21, яке постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та постановою Верховного Суду від 05.07.2022 залишене без змін та набрало законної сили.

На час прийняття рішення, доказів оплати наданих послуг у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно із абзацом 1 пункту 4 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем споживач, який є власником комерційного ВОГ, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового газового місяця надати Оператору ГРМ у спосіб та за формою, визначеними договором розподілу природного газу, звіт про дані комерційного вузла обліку за розрахунковий період. При цьому якщо комерційний ВОГ обладнаний обчислювачем чи коректором об`єму природного газу, до звіту додаються роздруковані звіти з обчислювача чи коректора об`єму природного газу про добові та/або погодинні дані споживання природного газу, протокол про втручання в роботу комерційного ВОГ та протокол аварійних/діагностичних повідомлень.

Абзацом 1 пункту 6 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем передбачено, що визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем за наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання об`єм (обсяг) спожитого (розподіленого) природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Спір у даній справі виник, у зв`язку із тим, що між сторонами існують розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу, і оскільки сторони не досягли згоди щодо обсягу розподіленого природного газу, даний спір вирішується в судовому порядку.

Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу визначений у розділі 6 глави IV Кодексу газорозподільних систем.

Так, у пункті 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

У Кодексі газорозподільних систем термін газовий рік вживається у значенні, як період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Позивач стверджує, що річна замовлена потужність для споживача (відповідача) на 2022 рік вираховувалася на підставі таких даних об`ємів та обсягів розподілу:

- у жовтні 2020 року 83 478,00 м3, що підтверджується актом передачі природного газу від 31.10.2020;

- у листопаді 2020 року 195 144,00 м3, що підтверджується актом передачі природного газу від 30.11.2020;

- у грудні 2020 року 299 763,00 м3, що підтверджується актом передачі природного газу від 31.12.2020;

- у січні 2021 року 348 982,99 м3,

- у лютому 2021 року 388 603,44 м3,

- у період з березня по вересень 0 м3.

Загалом річна замовлена потужність для споживача склала 1 337 682,92 м3.

Таким чином, позивач, здійснюючи вираховування річної замовленої потужності вважає правомірними обсяги поставленого (протранспортованого) Приватному акціонерному товариству "Дніпровагонмаш" (ЕІС-код 56ZO06A05ILMR02D) природного газу за січень 2021 року в об`ємі 348 982,99 м3, за лютий 2021 року в об`ємі 388 603,44 м3.

В свою чергу відповідач, посилаючись на преюдиційність фактів, установлених судовими рішеннями у справі № 904/3866/21, наполягає на тому, що обсяг спожитого (розподіленого) природного газу має враховуватися у таких обсягах: у січні 2021 року в об`ємі 0 м3, у лютому 2021 року в об`ємі 0 м3.

Матеріалами справи підтверджується, що у справі № 904/3866/21 та у справі №904/865/23 беруть участь ті самі особи (позивач і відповідач), щодо яких встановлено преюдиційні обставини.

Надаючи оцінку обраним сторонами позицій на обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, господарський суд бере до уваги преюдиційні факти, встановлені судами при розгляді справи № 904/3866/21.

Так, відповідно до імперативних положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі №904/3866/21, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та постановою Верховного Суду від 05.07.2022 позов задоволено частково: зобов`язано Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" скорегувати на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" інформацію про обсяги поставленого (протранспортованого) Приватному акціонерному товариству "Дніпровагонмаш" (ЕІС-код 56ZO06A05ILMR02D) природного газу шляхом направлення уточненої інформації Оператору газотранспортної системи, в якій відобразити обсяг спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р. в об`ємі 0 м3, за період з 01.02.2021 р. по 09.02.2021 р. в об`ємі 0 м3. В іншій частині у позові відмовлено. Рішення судів у справі № 904/3866/21 мотивовані тим, що: у зв`язку із неподанням Позивачем звітів про дані комерційного вузла обліку за січень та лютий 2021 року, та за умов продовження дії протягом відповідного періоду договору розподілу природного газу № 094205ILMRAP016, визначення Відповідачем об`ємів та обсягів розподілу природного газу по об`єкту споживача у спосіб, передбачений пунктом 4 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, є правомірними; протягом періоду (з 01.01.2021 р. по 11.02.2021 р.), Відповідач, як оператор газорозподільної системи, взагалі не мав фізичної можливості щодо розподілу на користь Позивача природного газу через газопровід ДУ-500 та ДУ-600, оскільки передача природного газу з газотранспортної системи до вказаного газорозподільчого газопроводу в зазначений період не відбувалась; отже, незважаючи на правомірність застосування Відповідачем положень пункту 4 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем при визначенні об`ємів та обсягів розподілу природного газу по об`єкту позивача за підсумками розрахункового періоду січня-лютого 2021 року, надані в справу докази свідчать про те, що визначені в такий спосіб обсяги, не відповідають фактичним обставинам, адже протягом спірного періоду, Відповідач взагалі не здійснював розподіл газу на користь Позивача.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись з позовом у цій справі не виконав рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21 - не здійснив корегування на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" інформації про обсяги поставленого (протранспортованого) Приватному акціонерному товариству "Дніпровагонмаш" (ЕІС-код 56ZO06A05ILMR02D) природного газу шляхом направлення уточненої інформації Оператору газотранспортної системи, в якій відобразити обсяг спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в об`ємі 0 м3, за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 в об`ємі 0 м3.

Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21 встановлено, що протягом періоду (з 01.01.2021 по 11.02.2021) АТ "Дніпропетровськгаз", як Оператор ГРМ, взагалі не мав фізичної можливості щодо розподілу на користь ПрАТ "Дніпровагонмаш" природного газу через газопровід ДУ-500 та ДУ-600, оскільки передача природного газу з газотранспортної системи до вказаного газорозподільного газопроводу в зазначений період не відбувалась.

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанови Верховного Суду від 03.08.2021 у справі № 904/2425/20, від 27.07.2021 по справі № 910/6161/20, від 27.07.2021 по справі № 910/4436/19, від 29.06.2021 по справі № 910/11287/16, від 18.06.2021 по справі № 910/16898/19 та ін.).

Суд ураховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Таким чином, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21 між тим ж самими сторонами мають преюдиційне значення для даної справи.

Тож, не підлягає доказуванню у справі, що розглядається, та обставина, що обсяги розподілу природного газу на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" ЕІС код 55XJ00005ILMR00Q (ЕІС-код комерційної точки обліку 56ZO06A05ILMR02D) за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 здійснено в об`ємі 0 м3, та за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 в об`ємі 0 м3.

Не підлягає доказуванню у цій справі і та обставина (встановлена у справі №904/3866/21), що протягом періоду (з 01.01.2021 по 11.02.2021), Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", як Оператор ГРМ, взагалі не мало фізичної можливості щодо розподілу на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" природного газу через газопровід ДУ-500 та ДУ-600, оскільки передача природного газу з газотранспортної системи до вказаного газорозподільчого газопроводу в зазначений період не відбувалась. При цьому, незважаючи на правомірність застосування Оператором ГРМ положень пункту 4 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем при визначенні об`ємів та обсягів розподілу природного газу по об`єкту Приватного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" за підсумками розрахункового періоду січня-лютого 2021 року, надані в справу № 904/3866/21 докази свідчать про те, що визначені в такий спосіб обсяги, не відповідають фактичним обставинам, адже протягом спірного періоду, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" взагалі не здійснювало розподіл газу на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш".

Таким чином судами було встановлено, що дії АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" при визначенні об`ємів та обсягів розподілу природного газу були правомірними, оскільки на момент їх вчинення ще не було встановлено того факту, що протягом спірного періоду, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" взагалі не здійснювало розподіл газу на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш".

Водночас, встановивши такі обставини, суди також встановили, що визначені в такий спосіб обсяги, не відповідають фактичним обставинам.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обставини стосовно правомірності дій позивача (з відображення на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" інформації про обсяги поставленого (протранспортованого) Приватному акціонерному товариству "Дніпровагонмаш" (ЕІС-код 56ZO06A05ILMR02D) природного газу за січень 2021 року в об`ємі 348 982,99 м3 та за лютий 2021 року в об`ємі 388 603,44 м3) не є вирішальними для вирішення спору, оскільки таке відображення мало місце до прийняття рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21.

Водночас, для вирішення спору по суті у справі № 904/865/23 ключове значення має факт виконання позивачем рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21, яким зобов`язано Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" скорегувати на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" інформацію про обсяги поставленого (протранспортованого) Приватному акціонерному товариству "Дніпровагонмаш" (ЕІС-код 56ZO06A05ILMR02D) природного газу шляхом направлення уточненої інформації Оператору газотранспортної системи, в якій відобразити обсяг спожитого (розподіленого) природного газу за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в об`ємі 0 м3, за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 в об`ємі 0 м3.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не врахувавши рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 у справі № 904/3866/21, залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та постановою Верховного Суду від 05.07.2022 (а отже такого, що набрало законної сили і є обов`язковим для виконання), подав 30.12.2022 до суду позов у справі, що розглядається, без врахування преюдиційних фактів, встановлених судовим рішенням у справі № 904/3866/21.

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 1 розділу 6 глави IV Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Таким чином, для визначення плати за спірний період - грудень 2022 року позивач мав виходити з того, що обсяги розподілу на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" ЕІС код 55XJ00005ILMR00Q (ЕІС-код комерційної точки обліку 56ZO06A05ILMR02D) за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 становлять 0 м3, та за період з 01.02.2021 по 09.02.2021 0 м3.

Однак, позивач визначив плату за грудень 2022 року, виходячи з таких об`ємів: у січні 2021 року 348 982,99 м3; у лютому 2021 року 388 603,44 м3, що є очевидно неправильним.

У свою чергу, наведені обставини унеможливлюють встановлення судом правильного розміру плати за грудень 2022 року, а, відповідно, і встановлення наявності (відсутності) у відповідача заборгованості за спірний період (її розміру) з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

Навпаки, з контррозрахунку відповідача вбачається, що з урахуванням нульових показників за січень та лютий 2021 року у нього наявна переплата за послуги з розподілу газу.

При цьому позивач не заперечив, що з урахуванням нульових показників за січень та лютий 2021 року у відповідача не виникає заборгованості за грудень 2022 року.

Також позивач не надав свого розрахунку (з урахуванням нульових показників за січень та лютий 2021 року), з якого б вбачалася наявність заборгованості за спірний період.

Щодо акту наданих послуг № ДГП82022797 від 31.12.2022 на суму 168 548 грн. 05 коп., у відповідності до якого позивачем нарахована відповідачу вартість послуг з розподілу природного газу за грудень 2022 на суму 168 548 грн. 05 коп., суд зазначає, що вказаний акт відповідачем не підписаний. При цьому, згідно з пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акту наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. Водночас, ненадання письмової відмови щодо підписання акту наданих послуг не спричиняє узгодженість такого акту.

Як зазначає відповідач невиконання позивачем рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2021по справі № 904/3866/21 унеможливило підписання акту наданих послуг, який складений на підставі хибних даних щодо обсягу спожитого (розподіленого) природного газу за період січня-лютого попереднього газового року.

Отже, суд відзначає, що позивач, здійснюючи розрахунок за послугу розподілу природного газу (потужності) у грудні 2022 року, взяв неправильні вихідні дані за січень 2021 року та лютий 2021 року, що має наслідком неправомірно заявлену до стягнення суму надання послуг за надані позивачем у грудні 2022 року послуги з розподілу природного газу.

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити також наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази, на підтвердження правомірності вимог позивача про стягнення заборгованості за надані у грудні 2022 року послуги з розподілу природного газу в сумі 168 548 грн. 05 коп. є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 168 548 грн. 04 коп.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 2 302,88 грн пені та 138,53 грн 3% річних також не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними вимогами від основної вимоги. Отже в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 29.06.2023.

Суддя В.Г. Бєлік