ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1139/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мур" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 (суддя Панна С.П., м. Дніпро, повний текст якої підписаний 13.04.2023) у справі №904/1139/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мур" (21007, м. Вінниця, вул.Академіка Янгеля 7 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49600, м.Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47 офіс 503,

про стягнення збитків в розмірі 316 527,98грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 зупинено провадження у справі № 904/1139/23 до вирішення палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 916/334/22.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мур", в якій, з посиланням на порушення при її ухваленні норм процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить ухвалу господарського суду скасувати та відновити провадження у справі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що господарським судом безпідставно зупинено провадження у цій справі до розгляду справи №916/334/22, оскільки правовідносини у зазначеній справі не є подібними та релевантними для спірних правовідносин між ТОВ «Лівайн Торг» та ТОВ «МУР».

Апелянт наголошує, що передаючи справу №916/334/22 на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Верховного Суду також послалась на неоднакове застосування судами норм права у справах № 910/20686/20 та №910/3338/21. В той же час, апелянт наголошує, що і у відповідних справах правовідносини не є подібними до цієї справи, внаслідок чого висновок у справі №916/334/22 не може застосуватись до спірних правовідносин, а тому зупинення провадження не є необхідним для цієї справи.

Посилається на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/8358/19 наголосив, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Дармін М.О.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 15.05.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/1139/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

24.05.2023 матеріали справи №904/1139/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 25.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мур" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 у справі №904/1139/23; з урахуванням положень ч.2 ст.271 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий час для подачі відзиву, заяв, клопотань.

23.06.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1139/23 у зв`язку відпусткою судді Дарміна М.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023, справу №904/1139/23 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г., які ухвалою суду від цієї ж дати прийняли справу до свого провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" про стягнення збитків у розмірі 316 527,98грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору поставки № 2 від 09.01.2018 в частині виконання умов щодо реєстрації податкових накладних.

Також у позовній заяві позивач просить суд витребувати у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (02068, м.Київ, вул. Кошиця, 3, Код ), на обліку якого знаходиться ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ" наступну інформацію:

- чи направлялись ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ" () на реєстрацію податкові накладні, виписані на адресу ТОВ "МУР" () за періоди: липень, вересень та жовтень 2022 року?

- якщо накладні направлялись на реєстрацію, вказати перелік направлених ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ" () на реєстрацію податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ "МУР" () за періоди: липень, вересень та жовтень 2022 року, повідомити їх статус та надати відповідне документальне підтвердження.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № 2 від 09.01.2018 відповідачем поставлено, а позивачем сплачено товар на загальну суму 4 838 357,00грн.

На виконання вимог п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України відповідачем в ЄРПН не зареєстровано податкові накладні за липень 2022 на суму 177 574,00грн., вересень 2022 на суму 3 769 689,00грн., жовтень 2022 на суму 891 094,00грн. Недотримання відповідачем вимог п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині реєстрації податкових накладних в ЄРПН не дає позивачу права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та, відповідно, позбавляє останнього можливості скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.04.2023.

Ухвалою від 10.04.2023 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання із представником в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

У судове засідання 13.04.2023, з`явився представник позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення ухвали суду від 08.03.2023 на офіційну електронну адресу, що розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 10.03.2023.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 у справі №904/1139/23 зупинено провадження до вирішення палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 916/334/22.

Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.7 ч.1 ст.228 ГПК України та дійшов висновку, що палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглядається справа № 916/334/22, предметом розгляду якої є питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах. Зокрема, перед палатою поставлене питання єднання судової практики, оскільки існує суперечлива судова практика щодо доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, а саме вчинення ним податкового порушення в частині складання та реєстрації податкової накладної та / або неправомірного коригування до податкових накладних, яке позбавило позивача права на податковий кредит.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами п.11 ч.1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Як встановлено судом, предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача на користь позивача збитків пов`язаних із невиконанням відповідачем обов`язку щодо складання та реєстрації податкових накладних за договором поставки № 2 від 09.01.2018, що позбавило позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та скористатись правом зменшення податкового зобов`язання на суму 316 527,98грн.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд має встановити наявність складу цивільного правопорушення, зокрема, наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому наявність вини у спорах про стягнення збитків презюмується.

Тому, при вирішенні спору на позивача покладається обов`язок довести розмір збитків, завданих протиправною поведінкою, факт порушення відповідачем законодавства та причинний зв`язок між цим порушенням і завданими збитками. Відповідач, у свою чергу, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини.

Так, суд першої інстанції правомірно наголосив, що на момент зупинення провадження у даній справі існувала різна практика у справах про стягнення збитків, зокрема, пов`язаних з неналежним виконанням однією із сторін вимог податкового законодавства і наявність протилежних висновків Верховного Суду з такого питання: які докази можуть підтвердити факт вчинення відповідачем податкового правопорушення у справі про стягнення збитків?

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 у справі №910/20686/20 зазначив, що факт вчинення відповідачем податкового правопорушення у справі про стягнення збитків може бути підтверджений лише чинними матеріалами податкової перевірки (актом або рішенням) відповідного контролюючого органу, наділеного повноваженнями здійснювати перевірку дотримання податкового законодавства, а подані у справу до позову докази, які підтверджують виконання господарських операцій, докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.

У той же час, Верховний Суд у постановах від 03.12.2018 у справі №908/76/18 та від 10.01.2022 у справі №910/3338/21 дійшов до висновку про доведеність вчинення відповідачем податкового правопорушення безвідносно до наявності акту (довідки) перевірки чи рішення відповідного контролюючого органу як доказу.

При цьому, у справі №916/334/22, до розгляду якої господарський суд зупинив провадження у цій справі, суд касаційної інстанції вирішив передати справу на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з метою відступу від правової позиції по справі №910/20686/20 та уникнення суперечливої судової практики щодо доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків.

Згідно зі ст.36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій і статус суддів").

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абз.3 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 11.10.2005 №8-рп/2005 та абз.1 пп.2.1 п.2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 31.03.2015 №1-рп/2015).

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин передбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях, зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (Рішення КСУ від 05.06.2019 №3-р(І)/2019).

Принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п.61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumгrescu v. Romania), заява №28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п.123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява №76943/11).

Відтак, існування протилежних висновків щодо застосування зазначених вище положень закону фактично суперечить вимогам щодо правової передбачуваності і правової визначеності, що унеможливлює здійснення особою, як має намір звернутись до суду, ефективний захист її прав та законних інтересів. Така ситуація фактично ставить під сумнів можливість реалізації позивачем права на ефективний судовий розгляд.

Апелянт правильно наголосив, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Всі вищенаведені справи поєднані предметом спору - стягнення збитків, матеріально-правовим регулюванням спірних відносин, підставами позову - невиконанням/неналежним виконанням відповідачами вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних, чим позбавлено позивачів на користування податковим кредитом; різними є тільки встановлені фактичні обставини справ.

При цьому, в даному випадку слід більш широко підійти до вказаного питання, оскільки основоположним у даному питанні було визначення Верховним Судом, для врахування у подальшій судовій практиці, якими ж докази може бути підтверджений факт вчинення відповідачем податкового правопорушення у справі про стягнення збитків.

Відтак, на вирішення палати Верховного Суду було передано справу №916/334/22 для усунення суперечливості судової практики щодо доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, а саме вчинення ним податкового порушення в частині складання та реєстрації податкової накладної та / або неправомірного коригування до податкових накладних, яке позбавило позивача права на податковий кредит.

Наведеним спростовуються доводи апелянта стосовно того, що висновок у справі №916/334/22 не може застосуватись до спірних правовідносин, а тому зупинення провадження не є необхідним для цієї справи та було необґрунтованим.

Колегія суддів наголошує, що на час прийняття даної постанови Верховним Судом вже ухвалено і постанову у справі №916/334/22 від 07.06.2023.

За таких обставин, ухвала місцевого суду про зупинення провадження у справі є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують викладених в ухвалі висновків суду.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Оскільки ухвала про зупинення провадження у справі, яка переглянута в апеляційному порядку, не відноситься до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню після їх апеляційного розгляду, в порядку п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, то постанова Центрального апеляційного господарського суду оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мур" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 у справі № 904/1139/23 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Мур" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.06.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік