ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. Справа №907/13/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Марка Р.І.,

Суддів: Матущака О.І.

Скрипчук О.С.

Секретар судового засідання: Чудяк Х.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Косинська Л.В.;

від відповідача: Ландовська М.В.,

від ДВС: Косяк Н.В.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" б/н від 31.03.2023 (вх. № 01-05/1009/23 від 03.04.2023)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 (повний текст ухвали складено 08.12.2022),

про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення та перерахунку стягувачу коштів у сумі 2 050 609,64 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 після добровільного боржником (АТ "Закарпатгаз") виконання рішення у справі №907/13/21; визнання незаконною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну скасувати постанову від 01.08.2022 про стягнення з боржника основної винагороди в частині стягнення суми у розмірі 186 382,69 грн, постановлену у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну повернути на рахунок АТ "Закарпатгаз" суму стягнутої основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн

у справі № 907/13/21 (суддя Л.І. Пригара)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Закарпатгаз", м. Ужгород

про стягнення суми 1 836 282,71 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 у справі №907/13/21 відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз", м. Ужгород Закарпатської області в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення та перерахунку стягувачу коштів у сумі 2 050 609,64 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 після добровільного виконання боржником (АТ "Закарпатгаз") рішення у справі №907/13/21 та закрито провадження з розгляду скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз", м. Ужгород Закарпатської області в частині вимог про визнання незаконною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну скасувати постанову від 01.08.2022 про стягнення з боржника основної винагороди в частині стягнення суми у розмірі 186 382,69 грн, постановлену у виконавчому провадженні НОМЕР_1, визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну повернути на рахунок АТ "Закарпатгаз" суму стягнутої основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у справі №907/13/21.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, вказав, що у спірних правовідносинах судом не встановлено порушень чинного законодавства у діях приватного виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження із метою примусового виконання рішення суду у справі №907/13/21. Відтак, у задоволенні скарги представника АТ "Закарпатгаз" в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення та перерахунку стягувачу коштів у сумі 2 050 609,64 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 після добровільного виконання боржником (АТ "Закарпатгаз") рішення у справі №907/13/21 належить відмовити, а щодо вимоги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" про визнання незаконною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну скасувати постанову від 01.08.2022 про стягнення з боржника основної винагороди в частині стягнення суми у розмірі 186 382,69 грн, постановлену у виконавчому провадженні НОМЕР_1, визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну повернути на рахунок АТ "Закарпатгаз" суму стягнутої основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у справі №907/13/21 підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження із розгляду скарги в цій частині.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Закарпатгаз" оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надіслана на адресу суду 31.03.2023 і надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 03.04.2023.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції була винесена із порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, та така, що підлягає скасуванню з огляду на те, що після отримання 02.08.2022 повного тексту ухвали Господарського суду Закарпатської області від 01.08.2022 про відмову у відстроченні виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2021 у справі №907/13/21 було добровільно виконано зазначене судове рішення шляхом сплати на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" суми заборгованості у розмірі 1 918 915,43 грн, про що відразу ж повідомлено стягувача листом №880007.2-Сл-6168-0822 від 02.08.2022. Як стверджує представник скаржника, 02.08.2022, під час проведення періодичних платежів через банківську установу, йому стало відомо про накладені на рахунки АТ "Закарпатгаз" арешти та про відкриття приватним виконавцем Левченко Я.О. виконавчого провадження НОМЕР_1. Посилаючись на приписи ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", скаржник зазначає, що з метою недопущення подвійного стягнення суми заборгованості листом від 02.08.2022 №880007.2-Сл-6184-0822, а також у телефонному режимі повідомив приватного виконавця про добровільне виконання рішення суду у справі №907/13/21, надав докази оплати на користь стягувача суми заборгованості та просив відкликати з банку відповідні платіжні вимоги. Разом з тим, приватним виконавцем після отримання листа від боржника не вчинено жодних дій щодо уникнення повторного стягнення заборгованості, внаслідок чого, як стверджує представник скаржника, із рахунків АТ "Закарпатгаз" були безпідставно списані грошові кошти в розмірі 2 050 609,64 грн. В подальшому, 03.08.2022 скаржником було направлено приватному виконавцю вимогу про повернення повторно стягнутої суми заборгованості, у відповідь на яку остання повідомила про те, що 02.08.2022 здійснила розподіл зазначених грошових коштів та перерахувала суму заборгованості на рахунок стягувача - АТ "Укртрансгаз". Представник скаржника, покликаючись на положення ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", звертає увагу на те, що копії постанов від 01.08.2022 про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди були надіслані на адресу АТ "Закарпатгаз" рекомендованим листом 02.08.2022, тобто у той день, коли останнє встигло добровільно виконати рішення суду, та отримані скаржником 05.08.2022. Таким чином, зазначає, що на момент добровільної оплати стягнутої заборгованості у справі №907/13/21 скаржник не знав і не міг знати про відкриття виконавчого провадження та винесення приватним виконавцем відповідних постанов про арешт та стягнення основної винагороди. Вказує скаржник також і на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, приватний виконавець, отримавши від боржника повідомлення про виконання судового рішення разом із копіями платіжних доручень, мав підстави та можливість відкласти вчинення виконавчих дій із метою перевірки вищезазначених обставин, або ж за аналогією права - винести постанову про скасування заходів примусового виконання рішення, однак такі дії останній безпідставно не вчинив. На переконання представника АТ "Закарпатгаз", бездіяльність приватного виконавця в цій частині свідчить лише про його бажання збагатитися, зловживаючи своїм посадовим становищем, та отримати неправомірну вигоду у вигляді основної винагороди, для стягнення якої, у свою чергу, відсутні будь-які підстави, оскільки судове рішення в даній справі виконане боржником самостійно. Відтак, представник скаржника наголошує, що невчинення приватним виконавцем жодних дій, спрямованих на уникнення неправомірного повторного стягнення суми заборгованості у виконавчому провадженні НОМЕР_1 після добровільного виконання рішення у справі №907/13/21, порушило права скаржника та стало причиною безпідставного отримання виконавцем основної винагороди, а стягувачем - грошових коштів, які станом на сьогодні не повернуті боржнику.

24.05.2023 від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшов відзив вих. №1001вих-23-4460 від 24.05.2023 (вх. № 01-04/3496/23) на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з того, що скаржником не наведено за наявності якої саме обставини, що перешкоджала проведенню виконавчих дій необхідно було винести таку Постанову про відкладення виконавчих дій. Вищезазначений лист скаржника не містить заяви про відкладення проведення виконавчих дій, згідно із вимогами ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження». У листі викладене прохання про відкликання платіжної вимоги, яка на момент надходження такого листа вже була виконана АБ «КРИНГОВИЙ ДІМ». Надходження заяви на електронну пошту наприкінці робочого та банківського дня не підтверджує факту її отримання та того, що приватний виконавець могла з нею ознайомитись в той самий день. Крім того позивач вказує, що надання платіжних доручень на яких дата і час проведення операції з рахунками з яких перераховувались грошові кошти свідчать про те, що на грошові кошти на вказаних рахунках вже мав бути накладений арешт.

26.05.2023 від представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни надійшов відзив вих. №1001вих-23-4460 від 24.05.2023 (вх. № 01-04/3496/23) на апеляційну скаргу, в якому приватний виконавець не погоджується з доводами апеляційної скарги, з огляду на те, що Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Закарпатгаз" мало достатньо часу для виконання Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2021 року у справі №907/13/21 до відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 та проведення примусових виконавчих дій приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Левченко Яною Олександрівною, що в подальшому призвело до повного та фактичного виконання Рішення та правомірно стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Також, приватний виконавець вказує, що нею подано постанову про арешт коштів боржника нарочно до банківських установ, але з не зрозумілих обставин банк провів платіж АТ «Закарпатгаз».

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущака О.І. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" у справі №907/13/21 та призначено її розгляд на 29.05.2023 об 11 год 30 хв.

Ухвалою суду від 29.05.2023 призначено розгляд справи на 26.06.2023.

В судовому засіданні 26.06.2023 представник апелянта підтримав апеляційну скаргу із підстав зазначених у ній. Представники позивача та приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни заперечили доводи апеляційної скарги.

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із частинами першою та другою ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження").

В силу приписів ч. 1-4 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

01.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. на підставі заяви АТ "Укртрансгаз" №1001вих-22-2514 від 01.08.2022 відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 із примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області №907/13/21 від 27.07.2022 щодо стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" суми 1 836 282,71 заборгованості, в т. ч. суми 1 494 622,86 грн. основного боргу, 168 527,42 грн - пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, суми 85 613,46 грн. - трьох відсотків річних, суми 87 518,97 грн. - інфляційних втрат, а також суми 27 544,24 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Також, 01.08.2022 приватним виконавцем у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 винесено наступні постанови:

- про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 186 382,69 грн;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою останні визначені в сумі 400 грн;

- про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 2 050 609,64 грн;

- про арешт майна боржника, згідно з якою на все рухоме та нерухоме майно, що належить АТ "Закарпатгаз", накладено арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження - 2 050 609,64 грн та надіслані на адреси учасників виконавчого провадження.

02.08.2022 приватним виконавцем подано до банківських установ (АТ "Універсал Банк", АТ "Ощадбанк", АБ "Укргазбанк", АБ "Кліринговий дім" та АТ "Банк Альянс") платіжні вимоги про примусове списання із рахунків боржника на користь стягувача 2 050 609,64 грн, в тому числі суми заборгованості в розмірі 1 863 826,95 грн, основної винагороди приватного виконавця в сумі 186 382,69 грн та витрат виконавчого провадження в розмірі 400 грн.

Відповідно до матеріалів справи, 02.08.2022 АТ "Укртрансгаз" перераховано, згідно із платіжними дорученнями №185023, №185024, №185025 та №185026, грошові кошти в сумі 1 918 915,43 грн, про що повідомлено стягувача листом №880007.2-Сл-6168-0822 від 02.08.2022. АТ "Закарпатгаз" стверджує, що 02.08.2022 відправило листа на електронну адресу приватного виконавця з метою уникнення повторного стягнення заборгованості за наказом Господарського суду Закарпатської області №907/13/21 від 27.07.2022. У листі зазначалося, що АТ "Закарпатгаз" добровільно виконує судове рішення у відповідній справі, тому просило приватного виконавця відкликати вимоги щодо платежів у банківських установах, зазначені раніше.

Також, 02.08.2022 приватним виконавцем здійснено розподіл стягнутих зі скаржника грошових сум, перераховано кошти в розмірі 1 863 826,95 грн на рахунок АТ "Укртрансгаз" та цього ж дня винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і припинено накладені обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Скаржник, обґрунтовуючи неправомірність дій приватного виконавця, вказує на факт сплати АТ "Закарпатгаз" суми заборгованості за виконавчим документом у справі №907/13/21, що мав місце раніше (о 14:47 год.), аніж примусове стягнення наведених грошових коштів виконавцем.

Зазначаючи про вищевикладені обставини, скаржник не подав суду належних і допустимих доказів, із яких можна зробити висновок про те, що скеровуючи до банківських установ платіжні вимоги про примусове стягнення заборгованості із боржника (скаржника), приватному виконавцю було відомо про перерахування скаржником у добровільному порядку суми заборгованості на рахунок стягувача. Як вбачається із направленого скаржником на електронну адресу приватного виконавця листа щодо відсутності заборгованості у справі №907/13/21, такий був надісланий останньому 02.08.2022 о 17 год. 23 хв., що не дає підстав дійти висновку про обізнаність приватного виконавця щодо перерахування боржником в добровільному порядку коштів на рахунок стягувача на момент подання платіжних вимог до банку про примусове стягнення заборгованості.

Скаржником не подано необхідні та допустимі докази, які підтверджували б обізнаність приватного виконавця про добровільне перерахування суми заборгованості на рахунок стягувача, у той момент коли приватний виконавець звертався до банківських установ з платіжними вимогами щодо примусового стягнення боргу, а отже суд не має достатніх підстав вважати, що приватний виконавець був обізнаний з фактом добровільного перерахування коштів на рахунок стягувача та як вбачається із листа, направленого скаржником на електронну адресу приватного виконавця, скаржник заявляючи про відсутність заборгованості у справі №907/13/21, направив такий о 17 год. 23 хв 2 серпня 2022 року.

Тобто, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що у діях приватного виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження із метою примусового виконання рішення суду у справі №907/13/21 не встановлено порушень чинного законодавства, а відтак, у задоволенні скарги представника АТ "Закарпатгаз" в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення та перерахунку стягувачу коштів у сумі 2 050 609,64 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 після добровільного виконання боржником (АТ "Закарпатгаз") рішення у справі №907/13/21 належить відмовити.

Щодо визнання незаконною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну скасувати постанову від 01.08.2022 про стягнення з боржника основної винагороди в частині стягнення суми у розмірі 186 382,69 грн, постановлену у виконавчому провадженні НОМЕР_1, визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну повернути на рахунок АТ "Закарпатгаз" суму стягнутої основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у справі №907/13/21, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови приватного виконавця від 01.08.2022 ВП НОМЕР_1 про стягнення з боржника основної винагороди вбачається, що таку прийнято на підставі ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 36 вказаного Закону, рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону "Про виконавче провадження", постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами, які підлягають самостійному виконанню.

Норми ч. 1, 2 ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" визначають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди та/або витрат виконавчого провадження, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.01.2019 у справі №910/22695/13, від 29.09.2020 у справі №295/6656/14, від 06.06.2018 у справах №127/9870/16-ц та №921/16/14-г/15, від 20.09.2018 у справі №821/872/17, від 17.10.2018 у справі №826/5195/17, від 16.01.2019 у справі №279/3458/17-ц, від 21.08.2019 у справі №1915/1868/2012, від 09.10.2019 у справі № 758/201/17, від 18.12.2019 у справі №344/21436/18, від 23.06.2020 у справі №705/1804/13-ц, від 29.09.2020 у справі №295/6656/14-ц та у постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/8936/17, від 21.07.2020 у справі №910/2542/19, від 16.06.2022 у справі №619/17/15-ц, від 04.08.2022 у справі №910/11419/20.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, положення якої мають застосовуватися при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність Державної виконавчої служби, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що вимоги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" про визнання незаконною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну скасувати постанову від 01.08.2022 про стягнення з боржника основної винагороди в частині стягнення суми у розмірі 186 382,69 грн, постановлену у виконавчому провадженні НОМЕР_1, визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни щодо стягнення основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яну Олександрівну повернути на рахунок АТ "Закарпатгаз" суму стягнутої основної винагороди у розмірі 186 382,69 грн у справі №907/13/21 підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження із розгляду скарги в цій частині.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В силу положень ст. 129, 130 ГПК України судовий збір покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 255, 269, 270, 271, 280, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 у справі №907/13/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Матущак О.І.