ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВА У Х В А Л А
26.06.2023р. Справа №905/85/23
за заявою від 08.05.2023р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання»
про ухвалення додаткового рішення у справі №905/85/23
за заявою Акціонерного товариства Таскомбанк, м. Київ
про відкриття провадження у справі про банкрутство
Суддя Левшина Г.В.
за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є.
Представники сторін:
від кредитора: Рабчун Р.О.
від боржника: Кобук Р.А.
15.05.2023р. на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 140000,00 грн.
Ухвалою суду від 22.05.2023р. прийнято заяву від 08.05.2023р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 140000,00 грн. до розгляду; розгляд заяви призначено на 30.05.2023 на 12:15 год.; запропоновано Акціонерному товариству Таскомбанк у разі наявності заперечень по суті заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 140000,00 грн., подати їх суду у строк до дати проведення судового засідання.
24.05.2023р. на електронну пошту суду від представника Акціонерного товариства Таскомбанк надійшли заперечення на заяву ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про ухвалення додаткового рішення у справі №905/85/23, за змістом яких товариство просить суд відмовити у задоволенні зазначеної заяви, з огляду на те, що:
- обсяг послуг, наданий адвокатським об`єднанням, є мінімальним та зводиться до підготовки не значної кількості схожих за суттю процесуальних документів та участі представника у кількох засіданнях;
- додаткова угода №4/1 від 03.05.2023р. до договору, акт приймання-передачі наданих послуг №62 від 05.05.2023р. були підписані вже після закриття провадження у справі №905/85/23, при цьому вбачається, що розмір винагороди за надання правової допомоги сторонами було визначено не виходячи з обсягу фактично наданої правової допомоги, а лише з суми авансу, який було сплачено 27 лютого 2023 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг не обґрунтовує наданої правової допомоги, оскільки не деталізує обсяг, спосіб надання та вид професійної правничої допомоги (юридичних послуг), яка надається клієнту;
- документи на підтвердження надання професійної правничої допомоги є формальними, не відображають реально надані послуги та не містять розрахунку вартості за надані послуги, який мав вираховуватись із витраченого часу, обсягу, складності наданих послуг виходячи із предмета спору у даній справі;
- обсяг правової допомоги, який зазначено в заяві про ухвалення додаткового рішення у справі №905/85/23, не підтверджено первинними документами, копії яких додано до цієї заяви.
У судове засідання 30.05.2023р. в режимі відеоконференції з`явилися представники учасників справи.
30.05.2023р. судом оголошено перерву в судовому засіданні до 26.06.2023р. о 12.15 год.
23.06.2023р. кредитором надано суду заяву про залишення без розгляду заяви боржника про відшкодування витрат.
В засідання суду 26.06.2023р. з`явилися представники сторін.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 140000,00 грн., суд встановив наступне:
За змістом ч.5, 6 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
У відповідності з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, в обгрунтування заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заявником, зокрема, було надано договір про надання правової допомоги №107-АО/23 від 05.01.2023р. (далі договір), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Ел Сі Еф» (далі - об`єднання), відповідно до п.1.1 якого об`єднання зобов`язалось надавати клієнту правову допомогу (послуги) за окремими завданнями клієнта (завдання), а клієнт зобов`язався оплачувати об`єднанню послуги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що перелік та обсяг послуг відповідно до кожного завдання, порядок, строки їх надання та винагорода (гонорар) об`єднання, а також, за потреби, інші умови надання послуг деталізуються сторонами: а) у окремих додаткових угодах та/або додатках до цього договору, що є його невід`ємними частинами; b) шляхом обміну повідомленнями між об`єднанням та клієнтом за допомогою електронної пошти з адрес та на адреси електронної пошти представників сторін, зазначених в договорі. При цьому, завдання вважається прийнятим після підтвердження об`єднанням факту його прийняття, в т.ч. шляхом надіслання відповідного повідомлення електронною поштою представнику клієнта.
Відповідно до п.2.2.2 договору клієнт зобов`язався у разі необхідності видавати на ім`я вказаних об`єднанням адвокатів (юристів) довіреності, в яких зазначити їх повноваження, необхідні та достатні для надання послуг за договором.
Відповідно до п.3.5 договору об`єднання самостійно визначає, хто саме з адвокатів (юристів) об`єднання здійснюватиме представництво інтересів клієнта під час виконання договору. Об`єднання має право самостійно приймати рішення про заміну адвоката (юриста), який представляє інтереси клієнта, на іншого адвоката (юриста), якщо це має на меті забезпечення інтересів клієнта.
Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що вартість послуг об`єднання складається з суми винагороди (гонорар) і суми відшкодування витрат. Розмір гонорару за надання послуг в рамках кожного окремого завдання, строки та порядок його сплати та/або повернення визначаються у додатках або погоджуються шляхом обміну повідомленнями сторонами відповідно до пп.b) п.1.2 цього договору.
Договір набирає чинності з дати, що зазначена на його початку і діє до моменту його припинення у порядку, визначеному законом або цим договором. Договір укладено строком на один календарний рік (п.п. 9.1, 9.2 договору).
03.05.2023р. сторони уклади додаткову угоду №4/1 від 03.05.2023р. до договору про надання правової допомоги №107-АО/23.
Додатковою угодою №4 від 16.02.2023р. до договору про надання правової допомоги №107-АО/23 від 05.01.2023р. сторони погодили надання клієнту правової допомоги щодо судового супроводу інтересів клієнта під час розгляду Господарським судом Донецької області у підготовчому судовому засіданні питання порушення провадження про банкрутство у справі №905/85/23 (п.1 додаткової угоди №4/1).
« 2. Сума винагороди, що сплачується клієнтом об`єднанню за надання правової допомоги, зазначеної у п.1 цієї Додаткової угоди є фіксованою та становить суму в українських гривнях, що є еквівалентною 3500,00 доларів США (не враховуючи ПДВ), що розраховується за курсом продажу долару США, встановленого АТ «ПУМБ» станом на дату виставлення відповідного рахунку.
2.1 Винагорода, яка визначена у п.2 Додаткової угоди №4, сплачується Клієнтом шляхом авансування вартості винагороди, в строк 3 (три) дні з дати підписання цієї додаткової угоди на підставі рахунку об`єднання».
Інші умови додаткової угоди №4 залишаються без змін і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (п.3 додаткової угоди №4/1).
Договір та додаткова угода до нього підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.
На виконання умов договору про надання правової допомоги №107-АО/23 від 05.01.2023р., сторонами було підписано акт №62 від 05.05.2023р. здачі-прийняття робіт (надання послуг), з якого вбачається надання боржнику об`єднанням послуг загальною вартістю 140000,00 грн. без ПДВ (еквівалентно 3500,00 доларів США за курсом відповідно до умов додаткової угоди №4), а саме:
- оцінка правової позиції заявника та формування стратегії захисту клієнта для спростування підстав для порушення провадження у справі про банкрутство;
- підготовка проектів відзиву, заяв, пояснень з питання порушення провадження у справі про банкрутство;
- підготовка проектів необхідних клопотань та заяв з процесуальних питань;
- участь у судових засіданнях.
Підписанням цього акту приймання-передачі наданих послуг, сторони підтверджують, що всі послуги за даним актом надані належним чином, об`єднання закінчило справу успішно та в належні строки і сторони не мають будь-яких зауважень щодо наданих послуг одна одній.
У заяві від 08.05.2023р. про ухвалення додаткового рішення у справі №905/85/23 представником адвокатського об`єднання пояснено, що клієнту (боржнику) надано наступні послуги в ході супроводу справи про банкрутство:
1) оцінка правової позиції заявника та формування стратегії захисту клієнта (боржника) для спростування підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, зокрема адвокатами було проаналізовано:
- умови Генерального договору про надання банківських послуг №НК 1499 від 23.06.2017р.;
- умови договору іпотеки №PL 22-118/28-2 від 17.02.2022р.;
- умови іпотечного договору від 23.06.2017р. № 1566;
- умови іпотечного договору від 12.11.2020р. № 2455;
- умови договору застави №НІ4090 від 23.06.2017р. з усіма змінами та доповненнями;
- умови договору застави №НІ4089 від 23.06.2020р. з усіма змінами та доповненнями;
- умови договору застави №НІ 4093 від 23.06.2017р. з усіма змінами та доповненнями;
- умови договору застави від 23.06.2020р. № 1327;
- умови договору застави від 23.06.2017р. № 1571;
- умови генерального договору про надання банківських послуг (мультивалютний) №Т06.10.2020К2587 від 29.12.2020р.;
- заяву АТ «Таскомбанк» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «КЗМО»;
- розрахунки заборгованості АТ «Таскомбанк» за генеральним договором про надання банківських послуг № НК 1499 від 23.06.2017р.;
- розрахунки заборгованості АТ «Таскомбанк» за генеральним договором про надання банківських послуг (мультивалютний) №Т06.10.2020К2587 від 29.12.2020р.;
- додатки АТ «Таскомбанк» до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «КЗМО»;
- відповідь АТ «Таскомбанк» на відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство;
2) за наслідками проведеного аналізу адвокатами було підготовлено:
- стратегію захисту прав та законних інтересів ТОВ «КЗМО» у правовідносинах з АТ «Таскомбанк»;
3) підготовка проектів відзиву, заяв, пояснень з питання порушення провадження у справі про банкрутство, а саме:
- відзив на заяву АТ «Таскомбанк» про відкриття провадження у справі про банкрутство від 09.02.2023р.
4) підготовка проектів необхідних клопотань та заяв з процесуальних питань, а саме:
- клопотань про ознайомлення з матеріалами справи;
- заяв про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;
- клопотань про відкладення розгляду справи;
5) участь у судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Окрім того, адвокатським об`єднанням було зазначено, що інтереси ТОВ «КЗМО» у даній справі представляли адвокати Кобук Р.А. та Діденко Ю.О.
Матеріали справи містять належні докази на підтвердження повноважень останніх.
24.02.2023р. адвокатським об`єднанням виставлено клієнту рахунок на оплату №33 на суму 140000,00 грн.
Згідно представленої платіжної інструкції АТ «ПУМБ» №168 від 27.02.2023р. боржником сплачено юридичні послуги згідно рахунку №33 від 24.02.2023р. у розмірі 140000,00 грн. без ПДВ.
Отже, проаналізувавши матеріали заяви від 08.05.2023р. та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що боржнику адвокатським об`єднанням в особі адвокатів у межах справи №905/85/23 надавалась професійна правнича допомога та надавалась вона за фіксовану плату.
Слід зазначити, що обумовлена із клієнтом плата не залежить від складових та обсягу кожної із означених категорій, витрат часу надання послуг, як помилково вважає кредитор.
Акт №62 від 05.05.2023р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) відображає зміст та обсяг господарської операції, що відповідає умовам укладеного договору про надання правової допомоги №107-АО/23 від 05.01.2023р.
З огляду на встановлене, заявлені кредитором заперечення відхилено судом.
Поряд з цим, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом п.1, 4 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з витребуванням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд вважає, що в контексті ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату послуг адвоката підлягають стягненню за умови, якщо надання таких послуг підтверджено документально.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Як слідує з встановлених обставин справи надання послуг адвоката підтверджено документально та є фактично сплаченими боржником у розмірі 140000,00 грн. без ПДВ.
Вирішуючи питання про встановлення наявності підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката або для відмови стороні у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, суд керується таким.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Про таке також зазначає Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», рішення у справі «Баришевський проти України», рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України», рішення у справі «Двойних проти України», рішення у справі «Меріт проти України»).
Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до положень ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати заявника були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
За змістом ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).
Разом з тим, відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;
9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Як встановлено, серед переліку наданої правничої допомоги боржнику адвокатом вказано, зокрема:
- клопотання про ознайомлення з матеріалами справи;
- заяви про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;
- клопотання про відкладення розгляду справи.
Проте, за висновками суду, дані заяви та клопотання є процесуальним супроводом надання правової допомоги, за своєю суттю не мають правового характеру (змісту), а тому не можуть бути віднесені до видів правничої допомоги, які передбачені ст.1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути покладені судом на іншу сторону.
Подібний за суттю висновок, про те, що може бути віднесено до правничої допомоги містить постанова Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17.
Судом також враховано, що участь у судовому засіданні (у тому числі в режимі відео конференції) поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за своїм змістом поглинає увесь спектр заявлених витрат, що наведено вище.
Зміст вимог кредитора у справі №905/1029/22 до боржника є повністю тотожнім вимогам у цій справі.
Як з`ясовано, у межах справ №905/1029/22 та №905/1030/22 правовий захист надано адвокатським об`єднанням «Ел Сі Еф».
З процесуальних документів означених справ слідує, що такий захист здійснювався, зокрема, в особі адвоката Кобук Р.А.
Аналіз тих самих договорів надання банківських послуг, іпотечних договорів, договорів застави, здійснення контррозрахунків заборгованості та підготовка стратегії захисту у справах №905/1029/22 та №905/1030/22 передувала викладенню позиції у справі №905/85/23, та фактично вона відтворює стратегію захисту у цій справі. При цьому, у даній справі розгляд вимог кредитора та заперечень боржника по суті фактично не здійснювався, відповідну заяву кредитора було відкликано.
З огляду на повторення своєї правової позиції у справах №905/1029/22, №905/1030/22 та №905/85/23 боржником, можна дійти висновку про надмірність включення останнім обсягу тих самих послуг, що надано у межах іншої справи, та, як наслідок, формування за його рахунок витрат, що повинні бути відшкодовані у межах даної справи.
Одночасно, судом враховано, що питання відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у справі №905/1029/22, повністю відноситься до волевиявлення боржника, вчинення ним відповідних процесуальних дій в межах справи №905/1029/22.
Беручи до уваги викладені обставини, заявлена сума відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 140000,00 грн. у справі №905/85/23 не є виправданою у даному випадку та не може бути покладена у повному обсязі на Акціонерне товариство «Таскомбанк».
Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
Обґрунтованість та співмірність понесених витрат на професійну правничу допомогу слід досліджувати з урахуванням частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд вважає надані документи належними у розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами надання боржнику юридичної допомоги для проведення даного процесу у господарському суді Донецької області за справою №905/85/23.
Інші доводи учасників процесу не спростовують викладені висновки суду, а відтак залишено судом без уваги.
При цьому, клопотання кредитора про залишення без розгляду заяви боржника, за висновками суду, є безпідставним, оскільки відповідна заява направлена до суду боржником 08.05.2023р. згідно відомостей органу поштового зв`язку.
За таких обставин, керуючись ст.ст.123, 126, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 140000,00 грн. задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог, викладених у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.
У судовому засіданні 26.06.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини додаткової ухвали.
Повний текст додаткової ухвали складено та підписано 26.06.2023 року.
Додаткове судове рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Г.В. Левшина