ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. Справа№ 910/11289/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Гулько С.В. - керівник, Середа О.Я. - адвокат

від відповідача: Семеняка С.В. - адвокат

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 (повний текст складено 13.03.2023)

у справі № 910/11289/22 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед", м. Київ

до Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК", м. Київ

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" (далі - ТОВ "Хімекс Лімітед", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Райффанзен Банк" (далі - АТ "Райффайзен Банк", банк, відповідач) про:

- визнання права ТОВ "Хімекс Лімітед" на зарахування АТ "Райффайзен Банк" валютних коштів на розрахунковий рахунок виконання зобов`язань ООО "ЭЛ 6" за договором оренди № 12-04-2021-ЭПМ від 12.04.2021;

- зобов`язання АТ "Райффайзен Банк" здійснити зарахування валютних коштів у розмірі 8 640,00 (вісім тисяч шістсот сорок) євро на розрахунковий рахунок ТОВ "Хімекс Лімітед" № НОМЕР_1 на виконання зобов`язань ООО "ЭЛ 6" за договором оренди № 12-04-2021-ЭП від 12.04.2021.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що отримавши 01.08.2022 від відповідача повідомлення (вих. № 73496 від 14.07.2022) через систему клієнт-банк щодо зарахування 8 640,00 євро (з додаванням Swift), як орендної плати за червень 2022 року по Договору оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, укладеного з Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод" (Російська Федерація), станом на день звернення до господарського суду з даним позовом зазначені кошти так і не були зараховані на його поточний рахунок. Відмову у вчиненні вказаних дій відповідач мотивував неможливістю зарахувати кошти, які надійшли від резидента держави-агресора, на рахунок клієнта у зв`язку з запровадженими обмеженнями відповідно до внутрішньої політики банку.

Натомість, позивач вважає, що такі дії суперечать положенням підпункту 2 пункту 17-2 постанови Національного банку України № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" та порушують права позивача на отримання належних йому коштів, оскільки: 1) повідомлення банку про запровадженні зміни у його внутрішній політиці було доведено до відома позивача лише після надходження коштів; 2) посилання відповідача на внутрішню політику щодо введених обмежень у зарахуванні сплачених на користь позивача коштів не відповідає положенням чинного законодавства, а надходження спірних коштів від контрагента позивача в якості орендних платежів за передані за договором в тимчасове користування залізничні транспортні засоби (цистерни) не підпадає під заборонені/обмежені операції, що наведені у такій політиці банку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 у справі №910/11289/22 у задоволенні позову ТОВ "Хімекс Лімітед" до АТ "Райффайзен Банк" відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з посиланням на встановлені у справі обставини та на положення постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації", пунктів 17, 17-2 постанови Національного банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" №18 від 24.02.2022 дійшов висновку, що банк за наявності достатніх підстав відмовив позивачу у проведені операції із зарахування коштів від 14.07.2022 в сумі 8 640,00 євро. АТ "Райффайзен Банк" належним чином повідомило позивача про обставини, які вплинули на відмову в проведенні операції у листах № 449 та № 586 від 08.08.2022, а також розмістивши відповідну інформацію про заборонені операції на офіційному веб-сайті банку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Хімекс Лімітед" 03.04.2023 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 у справі № 910/11289/22 скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржуване рішення постановлено без врахування низки важливих фактичних обставин і наявних у справі доказів, за невідповідност висновків суду виявленим у ході судового розгляду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріаьного і процесуального права.

Так, за твердженням скаржника, суд першої інстанції при вирішенні даного спору в ході оцінки фактичних обставин справи не врахував змісту спірних правовідносин, норм права якими вони врегульовані, і відповідно зробив помилкові висновки, зокрема, щодо введення Національним банком України обмежень права позивача (як особи, яка не належить до "уповноважених осіб") отримати виконання грошового зобов`язання за чинним Договором оренди. Водночас, виходячи з положень Конституції України, запровадження Національним банком України стабілізаційних заходів спрямованих на регулювання і коригування діяльності "уповноважених осіб" в період воєнного стану не може бути правовою підставою для висновку про правомірність конфіскації майна позивача на користь установи банку.

Одночасно в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що повний текст рішення від 02.03.2023 у справі було отримано ним електронною поштою лише 13.03.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 справу № 910/11289/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів: Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11289/22; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "Хімекс Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 у справі №910/11289/22 до надходження до суду апеляційної інстанції матеріалів справи.

17.04.2023 матеріали справи № 910/11289/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 залишено без розгляду клопотання ТОВ "Хімекс Лімітед" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 у справі № 910/11289/22; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою у даній справі; розгляд справи призначено на 13.06.2023 о 10 год 00 хв; запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлені судом апеляційної інстанції строки.

Позиція інших учасників справи.

09.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (надісланий поштою 06.05.2023), в якому останній просить апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Хімікс Лімітед", а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.

За твердженням відповідача, суд першої інстанції ухвалив у даній справі рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права при всебічному дослідженні всіх обставин справи, а доводи апеляційної скарги ТОВ "Хімікс Лімітед" не спростовують правомірних висновків суду, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та неправильній оцінці характеру спірних правовідносин.

Явка представників сторін.

У судове засідання 13.06.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль"(на час звернення з позовом АТ "Райффайзен Банк") (банк) та ТОВ "Хімекс Лімітед" (клієнт) було укладено Договір банківського рахунку № 03/В6-02/2605-02 (далі -Договір), за умовами якого банк відкриває клієнту один або декілька рахунків та здійснює розрахунково-касове обслуговування. Номер та валюта рахунку зазначаються в заяві про відкриття поточного рахунку, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 2.2 Договору банк надає клієнту комісійні та інші послуги, пов`язані із здійсненням розрахунково-касового обслуговування, що передбачені цим Договором та тарифами. Зокрема, за заявою та за кошти клієнта банк здійснює купівлю-продаж безготівкової іноземної валюти або банківських металів за національну валюту України, а також конвертацію (обмін) іноземної валюти. Порядок проведення цих операцій, у т.ч. без подання заяви клієнта, може визначатися іншими договорами між банком та клієнтом.

При здійсненні розрахунково-касового обслуговування, наданні комісійних та інших послуг сторони керуються чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України, внутрішніми документами банку, цим договором (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 16.1 Договору, цей Договір укладений на невизначений строк та припиняється за згодою сторін або у випадках, передбачених чинним законодавством України та/або цим Договором.

Відповідно до умов укладеної сторонами Додаткової угоди від 06.05.2016 про дистанційне обслуговування по каналах зв`язку до Договору банківського рахунку від 06.05.2016 № 03/В6-02/2605-02 банк взяв на себе зобов`язання забезпечити можливість дистанційного обслуговуванн рахунків за допомогою системи "Клієнт-Банк", зокрема, подання клієнтом до банку електронних розрахункових документів, а також отримання клієнтом інформаційних послуг. На підставі окремих договорів між сторонами можливе викоритання системи "Клієнт-Банк" при наданні банком клієнту інших банківських послуг (пукт 2.1 Додаткової угоди).

Відповідно до наданих сторонами доказів, 31.08.2020 між TOB "Хімекс Лімітед" (клієнт) та АТ "Райффайзен Банк" (банк) укладено Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування № CMDCORWE-1156669 (для юридичних осіб-клієнтів корпоративного бізнесу) (далі - Заява), на підставі якої здійснюється комплексне банківське обслуговування ТОВ "Хімекс Лімітед".

Відповідно до пункту 1.1 Заяви надано визначення терміну "Договір комплексного банківського обслуговування (Договір)" під яким розуміється укладений між банком і клієнтом договір, який складається з двох частн:

а) індивідуальної частини Договору: ця Заява про приєднання до Договору, а також інші Заяви, Тарифи, додатки до Договору, а/або додаткові угоди, в т.ч. які змінюють умови публічної частини Договору, що можуть бути підписані сторонами до Договорупісля приєднання до Договору, та

б) публічної частини Договору "Правила банківського обслуговування суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу в АТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі за текстом Правила), яка оприлюднюється на сайті банку та визначає перелік послуг, порядок та умови надання банком послуг клієнтам корпоративного бізнесу за Договором, права та обов`язки банку та клієнта, порядок розрахунків та відповідальність сторін, додаткові підстави відмови від Договору та/або припинення надання послуг, а також інщі особливості надання окремих послуг.

Підписанням цієї Заяви про приєднання клієнт приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування та висловлює повну та безумовну згоду з його умовами. Договір комплексного банківського обслуговування є укладеним з дати підписання клієнтом та уповноваженою особою банку Заяви про приєднання та скріплення її печатками банку і клієнта (за наявності). Підписанням Заяви про приєднання клієнт безумовно визнає, що Заява про приєднання, Правила, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та банківського обслуговування, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором комплексного банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін так само, якби їх було викладено та підписано безпосередньо в тексті цього документу (пункт 2 Заяви).

Банк самостійно встановлює Правила та змінює їхню редакцію, у тому числі визначає перелік послуг, їх зміст та умови надання. Правила набувають сили у відносинах сторін за Договором з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на сайті банку (пункт 3 Заяви).

За надання послуг клієнт сплачує банку плату, розмір якої визначається хгідно з Тарифами. Банк самостійно встановлює Тарифи та може їх змінювати двічі на місяць - 1 (першого) та 15 (п`ятнадцятого) числа кожного календарного місяця. Нові Тарифи набирають чинності увідносинах сторін із зазначеної у них дати, але не раніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати їхнього затвердження. Тарифи вважаються прийнятими Клієнтом, якщо до дати набрання ними чинності клієнт не повідомить банк про розірвання Договору відповідно до умов Правил (пункт 4 Заяви).

Банк може вносити зміни до Правил двічі на місяць - 1 (першого) та 15 (п`ятнадцятого) числа кожного календарного місяця та оприлюднювати їх на сайті банку. Якщо 1 (перше) та/або 15 (п`ятнадцяте) число припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, оприлюднення здійснюється в перший робочий день, наступний за ним. Змінені Правила набирають чинності у відносинах сторін із зазначеної в них дати, але не раніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати їхнього оприлюднення на сайті банку. Такі Правила вважаються прийнятими клієнтом, якщо до дати набрання ними чинності клієнт не повідомить банк про розірвання Договору відповідно до умов Правил (пункт 5 Заяви).

Передбачена пунктами 4 та 5 Заяви про приєднання періодичність внесення змін до Тарифів та Правил не застосовується у випадках, коли внесення змін обумовлено необхідністю приведення умов Договору у відповідність до вимог законодавства України або виконанням обов`язкових для банку вимог. У таких випадках, змінені Правила оприлюднюються на сайті банку, а також у відділеннях банку, та набирають чинності у відносинах сторін із зазначеної в них дати (пункт 6 Заяви).

Відповідно до пункту 7 Заяви клієнт погодився, що підписанням Заяви про приєднання клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Заяви про приєднання. В подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент Тарифами, а також 1 (першого) та 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами банку, які до набрання ними чинності оприлюднюються банком згідно з пунктом 5 Заяви про приєднання. Звернення клієнта до банку для отримання послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду клієнта з чинною редакцією Правил та діючими Тарифами.

Як стверджує позивач, ним було отримано повідомлення (вих. № 73496 від 14.07.2022) через систему клієнт-банк від АТ "Райффайзен Банк" щодо зарахування 14.07.2022 на рахунок позивача суми в розмірі 8 640,00 євро (з додаванням Swift), як орендних платежів за червень 2022 року по Договору оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, укладеного з Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод" (Російська Федерація).

Проте, в подальшому банк так і не зарахував зазначені кошти в іноземній валюті на поточний рахунок позивача, надіславши позивачу повідомлення за № 360 від 14.07.2022 з вимогою надати лист уточнення, інвойси, акти, а також повідомлення №552 від 01.08.2022 про те, що валютне надходження 8 640 євро - платіж знаходиться в процесі погодження.

Орендні платежі, зокрема і спірний, перераховувалися на рахунок позивача на виконання умов Договору оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, укладеного між ТОВ "Хімекс Лімітед", як орендодавцем, та Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод", правонаступником якого є ТОВ "ЭЛ 6" (Російська Федерація), як орендарем.

За вказаним Договором оренди позивач передав в тимчасове оплатне користування залізничні вагони (цистерни моделей 15-1534-03 та 15-1532) у кількості 12 одиниць. Зазначені вагони вивезені з території України відповідно до вантажних митних декларацій UA 700110/2021/001614 від 05.05.2021, UA 700110/2021/001635 від 05.05.2021, UA 700110/2021/002168 від 14.06.2021 в режимі тимчасового вивезення на термін до 30.04.2024 та тимчасовою припискою до станції Линьово Західно-Сибірської залізниці. На момент виникнення спірних правовідносин вказані залізничні вагони перебуваюли в користуванні орендаря та на території Російської Федерації.

Оскільки, як зазначено в позовній заяві, в період з березня по липень 2022 року банком неодноразово затримувалося зарахування валютних надходжень на поточний рахунок позивача від вказаного контрагента за Договором оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, позивач 14.06.2022 звернувся до банку з листом за вих. №91, в якому повідомив про існуючі договірні відносини з Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод" (Російська Федерація), перебування майна в оренді та неможливість його повернення через обставини, що не залежать від позивача.

Одночасно ТОВ "Хімекс Лімітед" у зазначеному листі, посилаючись на положення абзацу 2 пункту 4.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008, та пункту 3.2 статті 3 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - юридичних осіб в АТ "Райффайзен Банк", просив відповідача письмово повідомити причини не зарахування коштів у розмірі 8640, 00 євро згідно з повідомленням АТ "Райффайзен Банк" (вих. № 55252 від 26.05.2022) на рахунок ТОВ "Хімекс Лімітед", а також вказати строки, протягом яких такі кошти будуть зараховані на банківський рахунок позивача.

В матеріалах справи наявна копія аналогічного за змістом листа позивача за Вих. №130 від 01.08.2022 щодо незарахування коштів у розмірі 8 640,00 євро за повідомленням банку №552 від 01.08.2022, яке стосується орендного платежу за червень 2022 року відповідно до Договору оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021.

У відповідь на звернення позивача від 14.06.2022 відповідач у листах № 449 та № 586 від 08.08.2022 повідомив про неможливість зарахування коштів що надійшли від резидента держави-агресора на рахунок клієнта у зв`язку з внутрішньою політикою банку щодо переліку заборонених операцій. Крім того, банком повідомлено, що відповідний перелік заборонених операцій розміщено на офіційному веб-сайті АТ "Райффайзен Банк".

Також, з наявних у справі доказів убачається, що 12.08.2022 відповідач у листі № 196 повідомив ТОВ "Хімекс Лімітед" про зміни в політиці банку щодо проведення фінансових операцій, які прямо або опосередковано пов`язані з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Вважаючи, що спірна фінансова операція не підпадає під визначені внутрішньою політикою банку заборонені операції, а ведення діяльності банком без дотримання вимог чинного законодавства порушує права ТОВ "Хімекс Лімітед", останнє звернулось з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

У відповідності до вимог частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Частинами 1, 3 статті 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі змістом статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Приписами статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змістом зазначеної статті Цивільного кодексу України кореспондується норма частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства в Україні визначає Закон України "Про валюту і валютні операції".

Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного Закону під термінами: валютна операція визначається операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей (пункт 1); валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами (пункт 2); уповноважені установи - банки, небанківські фінансові установи та оператори поштового зв`язку, які отримали ліцензію Національного банку України згідно з цим Законом (пункт 14).

Як зазначено у частині 7 статті 11 Закону України "Про валюту і валютні операції", уповноважені установи є агентами валютного нагляду, підзвітними Національному банку України. Порядок здійснення валютного нагляду агентами валютного нагляду встановлюються Національним банком України.

Відповідно до пункту 14 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" до функції Національного банку України відноситься здійснення валютного регулювання, визначення порядку виконання операції в іноземній валюті, організація і здійснення валютного нагляду за уповноваженими установами.

На виконання вище зазначених Законів , іншого законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України розроблено Положення про валютний нагляд, затверджене постановою Правління Національного банку України №13 від 03.01.2019 (зі змінами), яке визначає основні засади здійснення Національним банком України та уповноваженими установами валютного нагляду в Україні, підстави та порядок застосування Національним банком України до уповноважених установ заходів впливу за порушення вимог валютного законодавства.

За змістом пункту 7 Постанови про валюний нагляд уповноважена установа як агент валютного нагляду здійснює нагляд за дотриманням валютного законодавства резидентами та нерезидентами під час проведення операцій через цю установу. Цей нагляд полягає в установленні уповноваженою установою відповідності валютних операцій її клієнтів (резидентів і нерезидентів) вимогам валютного законодавства України, запобіганні уповноваженою установою проведенню її клієнтами через цю установу валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства, та/або своєчасному інформуванні уповноваженою установою Національного банку у випадках і в порядку, установлених законодавством України, уключаючи нормативно-правові акти Національного банку, про валютні операції, що не відповідають вимогам валютного законодавства.

Згідно з пунктом 8 Положення про валютний нагляд уповноважені установи під час проведення валютних операцій зобов`язані враховувати вимоги нормативно-правового акта Національного банку з питань здійснення уповноваженими установами аналізу та перевірки документів (інформації) про валютні операції.

За порушення вимог валютного законодавства, за приписами пункту 9 Положення про валютний нагляд, статті 14 Закону України "Про валюті і валютні операції" Національний банк України вправі застосувати до банків заходи впливу згідно з Законом України "Про банки і банківську діяльність" протягом шести місяців із дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення, у випадках, на підставах і в порядку, визначеному цим Положенням та нормативно-правовими актами Національного банку з питань ліцензування валютних операцій.

З наведеного слідує, що при виконанні своїх зобов`язань за укладеними з позивачем Договором банківського рахунку, Додаткової угоди про дистанційне обслуговування по каналах зв`язку до Договору банківського рахунку, Договором комплексного банківського обслуговування, відповідач як агент валютного нагляду зобов`язаний здійснювати нагляд за дотриманням валютного законодавства його клієнтом - позивачем, під час проведення операцій через поточні рахунки, що відкриті у цьому банку.

Зазначеним спростовуються доводи позивача щодо помилкового застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин вимог валютного законодавства та встановлення обставин дотримання/недотримання банком зобов`язань учасника банківської системи. Встановлення вказаних обставин входить до предмету доказування у даній справі, незважаючи на те посилався чи ні на вказані норми права та докази позивач у своїй позовній заяві.

За приписами пункту 20 частини 1 cтатті 7 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк визначає особливості функціонування банківської системи України, діяльності небанківських фінансових установ та інших осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, здійснення нагляду, в тому числі валютного, за такими особами у разі введення воєнного стану чи особливого періоду, здійснює мобілізаційну підготовку системи Національного банку.

У зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану недноразово в установленому чинним законодавством порядку продовжувався, на момент виникнення спірних правовідносин та на час розгляду даної справи у суді першої інстанції, рішення якого переглядається в апеляційному порядку, воєнний стан в Україні діяв.

24.02.2022 постановою № 18 Правління Національного банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі - постанова НБУ №18) встановлено правила роботи банків з урахуванням обмежень, визначених цієї постановою.

Пунктом 2 постанови НБУ № 18 передбачено, що банкам забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню.

Так, пунктом 17 Постанови НБУ № 18 встановлено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:

1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;

2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь;

3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

При цьому, відповідно до пункту 17-2 постанови НБУ № 18 заборони, визначені в пункті 17 цієї постанови, не поширюються на:

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних сил України та або на рахунки Кабінету міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках за операціями з експорту товарів, повернення коштів за операціями з імпорту товарів. У разі надходження коштів із-за кордону в російських рублях/білоруських рублях за такими операціями банку дозволяється здійснити обмін цих коштів на міжнародному валютному ринку на іншу валюту (крім російських рублів/білоруських рублів) для її подальшого зарахування на рахунки клієнта;

- переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на території України з метою здійснення соціальних виплат, виплати заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

- переказ кошів (крім російських рублів та білоруських рублів) за валютними операціями фізичних осіб, зазначених у підпунктах 3 та 12 пункту 15 цієї постанови;

- операції із зарахування надходжень кошів (уключаючи надходження коштів у російських рублях/білоруських рублях) із-за кордону на кореспондентський рахунок банку, відкритий іншому банку на території України;

- переказ коштів на території України з рахунку юридичної/фізичної особи, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) у Російській Федерації або в Республіці Білорусь [поточного, вкладного (депозитного) рахунку, рахунку умовного зберігання (ескроу), на інший власний поточний рахунок такої особи (крім кошів у російських рублях / білоруських рублях);

- операції з продажу на території України юридичною/фізичною особою, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) у Російській Федерації або в Республіці Білорусь, безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;

- переказ на території України гривні з метою сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також гривні/іноземної валюти (крім російських рублів та білоруських рублів) з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками.

Як зазначив відповідач у відзиві на позов, з метою з`ясування окремих питань валютного регулювання у період запровадження воєнного стану встановлених постановою НБУ № 18, АТ "Райффайзен Банк" звернулося до Національного банку України із запитом, в якому, в тому числі, просило роз`яснити, чи має право суб`єкт господарювання (клієнт) отримувати виручку за експортними договорами, укладеними з резидентами РФ/РБ, та чи повинен банк зараховувати ці кошти на поточний рахунок суб`єкта господарювання в іноземній валюті (крім російських рублів та білоруських рублів) за наявності експортного договору (укладеного до або після 24 лютого 2022 року), за яким суб`єкт господарювання здійснює надання резиденту РФ рухомого майна в оренду, при цьому після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 суб`єкт господарювання не розірвав такий експортний договір та/або не повернув своє майно, а резидент РФ продовжує володіти та користуватися таким майном, а також здійснювати відповідні платежі на користь суб`єкта господарювання.

У відповідь на запит відповідача Національний банк України надав роз`яснення (копія листа Національного банку України №640-0007/54279 від 08.08.2022 міститься в матеріалах справи), з яких убачається, що згідно з підпунктом 2 пункту 17 Постанови НЬУ № 18 переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках дозволяється саме за операціями з експорту товарів.

Стаття 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначає експорт товарів як продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України.

При цьому під терміном "товар" розуміється будь-яка продукція, послуги, роботи, права інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу (оплатної передачі).

Водночас, відповідно до Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та положень нормативно-правових актів Національного банку України, операції за договорами оренди не належать до операцій з експорту товару. Так, відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу І Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України №2 від від 02.01.2019 (зі змінами), операції, пов`язані з виконанням зобов`язань за договорами оренди, належать до валютних операцій, пов`язаних із рухом капіталу, та є операціями з експорту капіталу у розумінні Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

З навеленого убачається, що застосування підпункту 2 пункту 17-2 постанови НБУ № 18 до валютних операцій з переказу коштів на рахунки резидентів у банках за договорами оренди є неправомірним.

Отже, для таких операцій діє загальна заборона, передбачена пунктом 17 цієї постанови, зокрема забороняється здійснювати будь-які валютні операції, учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

Колегія суддів апеляцйного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно врахував приписи постанови НБУ №18 та позицію Національного банку України щодо їх застосування, з огляду на таке.

Відповідно до норми статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (стаття 2 Закону України "Про національний банк України").

Діюче правове регулювання ґрунтується на єдності державної системи та спрямоване на досягнення належної координації діяльності усіх органів державної влади та управління, зокрема на вирішення завдань, пов`язаних із захистом суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки.

Форми та способи відповідної участі органів державного управління можуть бути різноманітні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що в умовах збройної агресії російської федерації та введеного у зв`язку з цим воєнного стану на підставі Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (з наступними змінами від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022 та від 17.05.2025 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023), затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту слід визнати в цілому допустимим, адже такі обмеження є наслідком цієї агресії.

Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб (частина 2 статті 56 Закону України "Про Національний банк України").

Нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку (частина 4 статті 56 Закону України "Про Національний банк України").

Таким чином, заборона здійснювати будь-які валютні операції, зокрема з експорту капіталу (виконання зобов`язань за договорами оренди), учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь, відповідає наведеним приписам законодавства.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним застосування до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації".

Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб, у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

За приписами статті 4 вказаного Указу постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання зазначеного Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у відповідності з положеннями статей 12-1, 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації" (далі - постанова КМУ № 187), відповідно до підпункту 1 пункту 1 якої установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є, зокрема, юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови передбачено, що правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 вказаної постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними.

Норми постанови КМУ № 187 щодо мораторію (заборони) виконання зазначених в ній зобов`язань/здійснення дій мають виконуватися всіма юридичними та фізичними особами, оскільки відповідно до статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції, законів України, актів Президента України, постанов Верховної ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти, зокрема, постанови.

Зобов`язанням за приписами статті 509 Цивільного кодексу України визнається правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За змістом частин 1, 2 статті 538 Цивільнго кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання; при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Як убачається із змісту Договору оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, укладеного між ТОВ "Хімекс Лімітед", як орендодавцем, та Акціонерним товариством "ЄМП-Новосибірський Електродний Завод" (російська федерація), як орендарем, у його сторін виникли зустрічні зобов`язання, і в даних правовідносинах Акціонерне товариство "ЄМП-Новосибірський Електронний Завод" - юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, виступає кредитором по відношенню до ТОВ "Хімекс Лімітед" (боржника) щодо виконання останнім зобов`язань по наданню в тимчасове користування рухомого майна (вагонів -цистерн).

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій актів виконаних робіт до Договору оренди №12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, зокрема і акта №15 від 30.06.2022, підтверджується щомісячне виконання позивачем зобов`язань за цим Договором з передачі орендарю (юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації) в оренду цистерн.

З начеденого убачається, що установлений підпунктом 1 пункту 1 постанови КМУ №187 мораторій (заборона) на виконання інших зобов`язань, кредиторами за якими є юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації, поширюється на зобов`язання сторін, що виникли на підставі Договору оренди №12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, і останні повинні дотримуватись вимог, передбачених зазначеною постановою КМУ.

Відповідно до пункту 13.2 статті 13 глави 2 Правил банківського обслуговування суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу в АТ "Райффайзен Банк", які є невід`ємною частиною Публічної пропозиції для суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу, та чинна редакція яких офіційно оприлюднено на сайті банку в мережі Інтернет https:/raiffeisen.ua, передбачено, якщо клієнт здійснює операцію, що містить ознаки Забороненої операції або такої, що підлягає обов`язковому або внутрішньому фінансовому моніторингу, банк на власний розсуд має право відмовитися від проведення операції клієнта, у тому числі повернути клієнту розрахунковий документ (та грошові кошти на рахунок клієнта, якщо їх було списано за такою операцією).

Інформація про Заборонені операції розміщується на сайті банку в мережі Інтернет https:/raifeisen.ua/about/compliance. Відповідно до Політики банку до Заборонених операцій віднесено, зокрема, фінансові операції клієнтів, які прямо або опосередковано пов`язані з рф/рб та/або мають наступні ознаки (але не обмежуючись ними), зокрема:

- з оплати на контрагента, який має кінцевого бенефіціарного власника резидента рф/рб;

- з метою приховування реального вигодонабувача - резидента рф/рб;

- з оплати товарів / послуг виробництва (походження) рф/рб;

- з оплати транспортно-експедиційних послуг по території рф/рб;

- пов`язані зі зміною учасників фінансової операції з метою виведення коштів на користь резидентів рф/рб, маскування уникнення обмежень, застосованих до резидентів рф/рб;

- із зарахування виручки від контрагентів-резидентів рф/рб за експорт товарів (продукції, робіт/послуг), що поставлені після 24.02.2022;

- пов`язані з іншими випадками, що свідчать про уникнення або сприяння уникненню вимог НБУ.

Зважаючи на наведене та приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у проведені валютної операції із зарахування 14.07.2022 на його розрахунковий рахунок 8 640,00 євро, як оплату за Договором оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, укладеним з юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства Російської Федерації, оскільки зазначені дії відповідають вимогам як постанови КМУ №187, якою введено мораторій (заборону) на виконання зобов`язань, що виникли на підставі вказаного Договору оренди, так і пункту 17 постанови НБУ №18, якими передбачені обмеження (заборона) у здійсненні будь-яких валютних операцій, учасниками яких є юридична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована) в Російській Федерації.

Крім того, відмова відповідача у здійсненні операції із зарахування валютних коштів у розмірі 8 640,00 євро на поточний рахунок ТОВ "Хімікс Лімітед" за зовнішньоекономічним Договором оренди № 12-04-2021-ЄМП від 12.04.2021, укладеним з юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства Російської Федерації, відповідає внутрішій Политиці банку, оскільки зазначена операція позивача містить ознаки Забороненої операції або такої, що підлягає обов`язковому або внутрішньому фінансовому моніторингу.

Позивачем не доведено, що станом на момент виникненя спірних правовідносин, зміст пункту 13.2 статті 13 глави 2 Правил банківського обслуговування суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу в АТ "Райффайзен Банк", які є невід`ємною частиною Публічної пропозиції для суб`єктів господарювання - клієнтів корпоративного бізнесу, та Інформація про Заборонені операції, яка розміщується на сайті банку в мережі Інтернет за посиланням https:/raifeisen.ua/about/compliance, мали інші редакції, відмінні від тих, на які посилався відповідач у листах №449 від 08.08.2022, №586 від 08.08.2022,№196 віл 12.08.2022.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що відповідно до умов пункту 7 Зави про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, позивач взяв на себе зобов`язання перед отриманням послуг ознайомлюватися з чинною редакцією Правил, а звернення позивача до банку для отримання послуг або вчинення ним інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про його згоду з чинною редакцією Правил.

Включення відповідачем за внутрішньою Політикою банку до Заборонених операцій - операцій із зарахування виручки від контрагентів-резидентів рф/рб за експорт товарів (продукції, робіт/послуг), що поставлені після 24.02.2022, не впливає на результат вирішення даного спору, оскільки оренда майна не є товаром, роботою чи послугою, про що стверджує сам позивач, і, як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначене обмеження не слугувало підставою для відмови банком у зарахуванні на поточний рахунок позивача спірних коштів, що надійшли за зовнішньоекономічним договором від контрагента - резидента Російської Федерації.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у оскаржуваному рішенні, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Хімікс Лімітед" до АТ "Райффайзен Банк" у повному обсязі.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімікс Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 у справі №910/11289/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 у справі №910/11289/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11289/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.06.2023.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко