ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Справа №344/13838/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желік М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідачів 1,2: Чмихов Ю.А. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 15.05.2023 (вх.№01-05/1574/23 від 16.05.2023)

на додаткову ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 (суддя Горпинюк І.Є., повний текст складено 03.05.2023)

у справі №344/13838/21

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

- ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави грошових коштів

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2023 у справі №344/13838/21 позов ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави грошових коштів залишено без розгляду.

Додатковою ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 у справі №344/13838/21 клопотання б/н від 30.03.2023 представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Чмихова Юрія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №344/13838/21 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 000, 00грн витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду мотивована тим, що надані представником відповідачів докази на підтвердження понесених відповідачами витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 24 000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Взявши до уваги наведені обставини, а також спільність правової позиції обох відповідачів, предмет позову, обсяг доказів, які підлягали дослідженню у справі, ціну позову, суд дійшов висновку, що заявлена відповідачами сума судових витрат є неспівмірною з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скари.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову ухвалу та винести нове рішення, яким у задоволенні клопотання б/н від 30.03.2023 (вх. № 3864/23 від 03.04.2023) представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Чмихова Юрія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №344/13838/21 відмовити. Зокрема, скаржник посилається на те, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що згідно з ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою, а не клопотанням учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Скаржник зазначає, що акти та довідка не є підтвердженням понесення витрат сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Довідка не є документом, що підтверджує отримання адвокатом коштів, оскільки облік коштів фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність як адвокати повинен відбуватись відповідно до вимог Податкового кодексу України та іншого податкового законодавства, яким не передбачено підтвердження отримання плати за послуги довідкою, а прибутковим касовим ордером.

На думку скаржника, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідачі у відзиві на апеляційну скаргу просять ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідс тавна та необгрунтована.

Відповідачі зазначають, що подане відповідачами клопотання про ухвалення додаткового рішення є зверненням сторони відповідачів у даній справі до суду з питання розподілу судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу. А відтак, назва процесуального документа про розподіл судових витрат (клопотання замість заяви), не може бути підставою для скасування оскаржуваної додаткової ухвали від 28.04.2023, оскільки в протилежному випадку свідчитиме про надмірний формалізм та порушуватиме принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, передбачений п. 12 ст. 2 ГПК України.

Відповідачі також зазначають, що на підтвердження судових витрат відповідачів понесених при розгляді справи в господарському суді Івано-Франківської області було надано наступні докази: копія договору про надання правової допомоги №21 від 17.03.2022, копія акту виконаних робіт від 28.03.2023, копія довідки від 28.03.2023 (щодо відповідача ОСОБА_3 ) та копія договору про надання правової допомоги №22 від 17.03.2022, копія акту виконаних робіт від 28.03.2023, копія довідки 28.03.2023 (щодо відповідача ОСОБА_2 ). Відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката. Сам факт сплати/не сплати гонорару не має правового значення при вирішенні питання про стягнення таких витрат із протилежної сторони, оскільки відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2023, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2023 апеляційну скаргу представника скаржника (особа не визначена) адвоката Малетина А.Я. б/н від 15.05.2023 (вх.№01-05/1574/23 від 16.05.2023) у справі №344/13838/21 залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду належним чином оформлену апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 258 ГПК України, докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи та обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткової ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 у справі №344/13838/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 15.05.2023 (вх.№01-05/1574/23 від 16.05.2023) на додаткову ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 у справі №344/13838/21, призначено розгляд справи №344/13838/21 на 20.06.2023.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представником відповідачів викладено заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

01.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить суд:

- визнати договір від 02.01.2020 оренди приміщення в с. Лисець, який начебто укладений громадянином ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_1, незважаючи на те, що на 02.01.2020 ФОП ОСОБА_1 не існувало, підробленим громадянином ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_3, а тому недійсним;

- стягнути в дохід держави з громадянина ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 суми коштів, які вони вирішили отримати з ОСОБА_1 за цим договором, а саме - з громадянина ОСОБА_2 - 33958,07 грн, з адвоката ОСОБА_3 - 9982,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів закрито. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 , що вирішення цього спору віднесено до юрисдикції господарських судів і він має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2022 залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави грошових коштів.

03.04.2023 на електронну пошту суду від представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - адвоката Чмихова Ю.А. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі № 344/13838/21, в якому останній просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

10.04.2023 від представника позивача - адвоката Мелетина А.Я. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому представник позивача просить відмовити в ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з матеріалами справи, у відзивах на позовну заяву, які подані адвокатом Чмиховим Ю.А. від імені ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_2 , представник відповідачів адвокат Чмихов Ю.А. зазначав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які кожен з відповідачів поніс, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції становитимуть 10000,00 грн, докази про що будуть подані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України. Такий попередній (орієнтовний) розрахунок наведений щодо кожного з відповідачів.

У даній справі позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.202 та п.4 ч.1 ст.26 ГПК України, у зв`язку з неявкою позивача (його представника) в судове засідання без поважних причин та неповідомленням причин неявки.

Відповідно до ч.5 ст 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Представник відповідачів адвокат Чмихов Ю.А. у своєму клопотанні про ухвалення додаткового рішення покликається на необґрунтовані та недобросовісні дії позивача, що виразилися у неодноразовій неявці позивача та його представника в судові засідання 07.02.2023, 01.03.2023 та 27.03.2023, що стало підставою для залишення позову без розгляду..

За змістом статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

За таких обставин, оскільки позов залишено без розгляду внаслідок неявки в судове засідання позивача, його представника без повідомлення суду поважних причин неявки, тобто внаслідок необґрунтованих дій позивача, суд прийшов до виснговку, що відповідачі мають право на компенсацію здійснених ними витрат на надання правничої допомоги.

Додатковою ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 у справі №344/13838/21 клопотання б/н від 30.03.2023 представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Чмихова Юрія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №344/13838/21 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно приписів ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень зазначеної вище норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу інших судових витрат (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу) визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, визначаючи суму відшкодування, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19 та 26.01.2022 у справі № 910/20883/20).

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано:

а) копії договорів № 21 та № 22 про надання правової допомоги від 17 березня 2022 року;

б) копії актів виконаних робіт від 28 березня 2023 року;

в) копії довідок адвоката Чмихова Ю.А. від 28.03.2023, якими адвокат Чмихов Ю.А. підтвердив факт оплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отриманих ними послуг правової допомоги у загальному розмірі 24 000,00грн.

При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що 17 березня 2022 року між відповідачами (замовниками) та адвокатом Чмиховим Ю.А. (виконавець) було укладено договори № 21 та №22 про надання правової допомоги, за умовами яких замовники доручають, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу замовникам на умовах і в порядку визначених договором, а замовники зобов`язуються оплатити надання професійної правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 4.2 договорів за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої виконавцем юридичної допомоги, її вартість.

28 березня 2023 між замовниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвокатом Чмиховим Ю.А. (виконавцем) підписано акти виконаних робіт, за якими відповідно до умов договорів про надання правничої допомоги № 21 та №22 від 17.03.2022 виконавцем надано замовникам правничу (правову) допомогу у справі № 344/13838/21 в Господарському суді Івано-Франківської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та стягнення коштів:

- написання відзивів на позовну заяву у справі № 344/13838/21 в Господарському суді Івано-Франківської області (вартість по 4000 грн (8 год));

- участь в судовому засіданні в Господарському суді Івано-Франківської області 01 лютого 2023 р. (вартість по 2000 грн);

- участь в судовому засіданні в Господарському суді Івано-Франківської області 07 лютого 2023 р. (вартість по 2000 грн);

- участь в судовому засіданні в Господарському суді Івано-Франківської області 01 березня 2023 р. (вартість по 2000 грн);

- участь в судовому засіданні в Господарському суді Івано-Франківської області 27 березня 2023 р. (вартість по 2000 грн).

Разом вартість правничої допомоги, наданої адвокатом Чмиховим Ю.А. відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 24 000 грн.

Захист інтересів відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даній справі здійснював адвокат Чмихов Юрій Анатолійович згідно ордера АТ1022096 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 , на підставі договору про надання правової допомоги № 21 від 17.03.2022 та ордера АТ1022097 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 , на підставі договору про надання правової допомоги № 22 від 17.03.2022.

Суд першої інстанції зазначив, що надані представником відповідачів докази на підтвердження понесених відповідачами витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 24000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд першої інстанції, перевіривши подані відповідачами докази на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сукупності з матеріалами справи, правомірно прийшов до висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи та ціною позову.

При цьому судом правомірно враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати на правову допомогу були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Як зазначалось вище, у поданому позивачем клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, зазначено, що адвокат Чмихов Ю.А. не надав суду доказів наявності в ОСОБА_2 нерухомого майна, справа триває з 2021 року, правова позиція не змінювалась, адвокату не потрібно було вивчати нові джерела права, написання відзиву на позов не потребувало 8 годин, судові засідання тривали декілька хвилин, і адвокат приймав у них участь в режимі відеоконференції.

Визначаючи розмір понесених відповідачами судових витрат у справі, які підлягають стягненню з позивача, судом першої інстанції правомірно враховано, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користувались послугами одного адвоката - Чмихова Ю.А. Правові позиції сторін не суперечили між собою, адвокату не потрібно було двічі досліджувати ті самі обставини справи. Участь адвоката в судових засіданнях не потребувала виконання одного і того ж обсягу роботи для кожного з відповідачів.

Відтак, визначений розмір гонорару адвоката щодо сплати його послуг окремо за надання правничої допомоги кожній із сторін, правові позиції яких у спорі не суперечили між собою, а багато в чому співпадали, не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Такі витрати не є неминучими та не відповідають критерію розумності та реальності у встановлених судом обставинах щодо надання правової допомоги адвокатом у цій справі.

Також, враховуючи кількість та тривалість судових засідань по справі, які орієнтовно тривали: 01.02.2023 - 32 хв, 07.02.2023 - 11 хв.; 01.03.2023 - 27 хв.; 27.03.2023 - 54 хв. (з урахуванням часу перебування суду в нарадчій кімнаті), суд правмоірно дійшов висновку, що відповідачами не наведено обґрунтованих підстав для збільшення вартості правничої допомоги, яка надавалась сторонам, порівняно з наведеним у відзивах попереднім (орієнтовним) розрахунок витрат в розмірі 10 000,00 грн.

Взявши до уваги наведені обставини, а також спільність правової позиції обох відповідачів, предмет позову, обсяг доказів, які підлягали дослідженню у справі, ціну позову, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлена відповідачами сума судових витрат є неспівмірною з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін.

З огляду на викладене, наявні підстави для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме що обґрунтований та співмірний розмір витрат обох відповідачів на надання правничої допомоги адвокатом Чмиховим Ю.А. у даній справі разом складає 10 000,00 грн, з яких: 4000 грн за написання відзивів на позовну заяву, по 2000 грн за участь в судових засіданнях 01.02.2023 (підготовче засідання) та 07.02.2023 (перше засідання, призначене для розгляду справи по суті), та по 1000 грн за участь в судових засіданнях 01.03.2023 та 27.03.2023 (оскільки два останні засідання були повторними засіданнями з розгляду справи по суті та потребували для адвоката значно меншого часу на підготовку ніж перше засідання з розгляду справи по суті).

Також, стягуючи з позивача в користь обох відповідачів суму судових витрат, визнану обґрунтованою, суд правміорно прийшов до висновку, витрати на надання правничої допомоги за написання відзивів на позовну заяву (4000 грн) та за участь адвоката Чмихова Ю. в судовому засіданні 01.02.2023 (2000 грн) підлягають поділу між обома відповідачами в рівних частинах, так як вони користувались послугами одного адвоката.

Щодо витрат за надання правничої допомоги з представництва в судових засіданнях 07.02.2023 (2000 грн), 01.03.2023 (1000 грн) та 27.03.2023 (1000 грн), такі витрати присуджено лише в користь відповідача ОСОБА_2 , оскільки у зазначених судових засіданнях приймав участь особисто відповідач ОСОБА_3 .

З врахуванням вищенаведеного судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 належить стягнути 7000 грн, з яких: 2000 грн за написання відзиву на позовну заяву, 1000 грн за участь адвоката в судовому засіданні 01.02.2023, 2000 грн за участь адвоката в судовому засіданні 07.02.2023, та по 1000 грн за участь адвоката в судових засіданнях 01.03.2023 та 27.03.2023.

З позивача в користь відповідача ОСОБА_3 стягненню підлягають 3000 грн, з яких: 2000 грн за написання відзиву на позовну заяву та 1000 грн за участь адвоката в судовому засіданні 01.02.2023, в якому ОСОБА_3. не приймав участь особисто.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанціїї, в зв`язку із чим не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Твердження скаржника, що акти та довідка, подані відповідачами, не є підтвердженням понесення витрат сторони, довідка не є документом, що підтверджує отримання адвокатом коштів, оскільки облік коштів фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність як адвокати повинен відбуватись відповідно до вимог Податкового кодексу України, є помилковим, оскільки відповідачами надано належні та достатні докази в підтвердження понесених судових витрат відповідачів при розгляді даної справи, відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та сам факт сплати/не сплати гонорару не має правового значення при вирішенні питання про стягнення таких витрат із протилежної сторони, оскільки відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткову ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області у даній справі слід залишити без змін, апеляційну скаргу без адоволення.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Додаткову ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 у справі №344/13838/21 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 15.05.2023 (вх.№01-05/1574/23 від 16.05.2023) залишити без задоволення.

Порядок оскарження постанови в касаційному порядку визначено ст.ст.286-291 ГПК України.

Повний текст виготовлено та підписано 27.06.2023.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.