УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 924/885/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз Збут"

на ухвалу Північного-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз Збут"

про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз Збут"

до: 1) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України";

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.02.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз Збут" (далі - ТОВ "Хмельницькгаз Збут", скаржник) про призначення судової експертизи у справі №924/885/22; призначено судову експертизу, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" від 08.03.2023 задоволено; ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 20.02.2023 скасовано; справу №924/885/22 направлено Господарському суду Хмельницької області для продовження розгляду.

09.05.2023 від представника ТОВ "Хмельницькгаз збут" - адвоката Бабчук О.В. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому представник просить вирішити питання про розподіл судових витрат за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 20.02.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 відмовлено ТОВ "Хмельницькгаз збут" в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) не передбачено права чи обов`язку суду апеляційної інстанції розподіляти судові витрати у випадку направлення справи для продовження розгляду до місцевого суду, отже правові підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги ТОВ "Хмельницькгаз збут" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 20.02.2023 у цій справі відсутні, оскільки судове рішення, яким спір вирішено по суті, не ухвалювалося, а справа була направлена судом апеляційної інстанції для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

05.06.2023 (згідно з протоколом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису) ТОВ "Хмельницькгаз збут" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

У касаційній скарзі ТОВ "Хмельницькгаз збут" зазначає про те, що оскаржувана ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 постановлена апеляційним господарським судом з порушенням норм процесуального права; просить її скасувати та повернути справу до суду апеляційної інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржуваного судового рішення, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.

Приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 14 статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, ураховуючи, що наведені норми не передбачають розподілу апеляційною інстанцією судових витрат у випадку направлення справи для продовження розгляду до місцевого суду, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у цій справі, оскільки судове рішення, яким спір вирішено по суті не ухвалювалося, а справа була направлена судом апеляційної інстанції для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини 2 статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими ЄСПЛ у справах "Levages Prestations Services v. France" ("Леваж Престасьон Сервіс проти Франції") та "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" ("Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії"), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа "ZUBAC v. CROATIA" (№40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18.10.2010).

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Хмельницькгаз збут" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 на підставі частини 2 статті 293 ГПК України оскільки правильне застосовування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до положень частини 6 статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №924/885/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз Збут" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023.

2. Копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Ю. Я. Чумак