ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"14" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/34/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Іванюка Дмитра Сергійовича
до Обслуговуючого кооперативу "Кекс"
про стягнення 568381,50 грн
за участю представників
від позивача - Молодецький Р.А.
від відповідача Ткачук А.П.
Рішенням від 24.05.2023 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Кекс" (код 43603316, смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області вул. Василя Спрейса 1, приміщення 39-К4) на користь фізичної особи-підприємця Іванюка Дмитра Сергійовича (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 418362,97 грн заборгованості за поставлений товар, 26130,17 грн пені, 94029,93 грн втрат від інфляції, 11989,14 грн 3% річних та 8257,68 грн витрат зі сплати судового збору.

В засіданні 24.05.2023 до закінчення судових дебатів позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу та повідомив, що докази зазначених витрат будуть подані пізніше.

26.05.2023, у встановлений строк, позивач подав докази понесених витрат на правничу допомогу, а саме копію акту про надання правової допомоги від 24.05.2023 на суму 57713,82грн. Також позивач просить призначити засідання для вирішення стягнення витрат на правничу допомогу. До заяви додано докази направлення її на електронну пошту відповідача.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що справу було розглянуто в загальному позовному провадженні, суд ухвалою від 30.05.2023 призначив розгляд заяви позивача в засіданні 14.06.2023. Явка сторін не визнавалась обов`язковою.

Від відповідача 08.06.2023 надійшов відзив, у якому він просить відмовити в задоволенні заяви позивача.

Розглянувши заяву позивача про витрати на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).

У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

В позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу становить 10% від ціни позову - 56838,15грн.

У заяві про стягнення витрат на правничу допомогу позивач просить стягнути з відповідача 10% від ціни позову - 57713,82 грн, оскільки позивачем було збільшено розмір позовних вимог в ході розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

В даному випадку відсутнє істотне перевищення суми, яку просить стягнути позивач 57713,82 грн, від суми витрат на правничу допомогу, яка зазначена в позовній заяві 56838,15грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копію додаткової угоди-доручення № 1 до договору (угоди) про надання правової допомоги адвокатом № 01-11/22рс від 01.11.2022 (а.с. 49), укладеної між Адвокатським об`єднанням «Франклін Сайрос» в особі керуючого партнера Молодецького Р.А. та ФОП Іванюк Д.С. (клієнт), за умовами якої об`єднання прийняло доручення на надання правової допомоги щодо стягнення дебіторської заборгованості з ОК «КЕКС» на користь клієнта за поставлені товари. Правову допомогу буде надавати адвокат Молодецький Р.А. Гонорар сторони встановили у фіксованому розмірі 10% від суми стягнення, що буде заявлена у позовній заяві.

До матеріалів справи надано ордер адвоката Молодецького Р.А. на підтвердження повноважень бути представником позивача (а.с. 55).

Відповідно до загальнодоступних відомостей Єдиного реєстру адвокатів України Молодецький Ростислав Анатолійович є адвокатом.

Також позивачем 26.05.2023 подано до суду копію акту про надання правової допомоги (а.с. 159) від 24.05.2023, підписаного між позивачем та АО «Франклін Сайрос» згідно додаткової угоди-доручення № 1 від 10.11.2022.

В зазначеному акті вказано, що відповідно до умов договору та додаткової угоди об`єднання протягом листопада 2022 травня 2023 року надавало позивачу правову допомогу щодо стягнення дебіторської заборгованості з ОК «КЕКС» на користь клієнта за поставлені товари. У п. 2 акту зазначено, що об`єднання забезпечило підготовку документів для звернення до суду (позовна заява з додатками та розрахунками), а також інших процесуальних документів (заява про збільшення розміру позовних вимог з розрахунками, поточні клопотання та заяви) у справі № 916/34/23, яка слухалась Господарським судом Одеської області. Адвокатом було забезпечено представництво позивача в засіданнях 26.01.2023, 20.02.2023, 15.03.2023, 05.04.2023, 24.05.2023.

Гонорар становить 10% заявленої суми 57713,82 грн (п. 3 акту).

Матеріали справи містять позовну заяву з додатками (а.с. 1-7).

У справі № 916/34/23 були призначені засідання 26.01.2023 (не відбулось через оголошення повітряної тривоги в місті), 15.03.2023, 05.04.2023 та 24.05.2023.

Представник позивача адвокат Молодецький Р.А. брав участь в 3 засіданнях 15.03.2023, 05.04.2023 та 24.05.2023, що підтверджується відповідними протоколами.

Отже, в акті про надання правової допомоги від 24.05.2023, необгрунтовано зазначено, що адвокат брав участь в 5 засіданнях, в той час як у справі всього було 3 засідання.

13.02.2023 судом було надано доступ до електронної справи адвокату позивача відповідно до його заяви від 02.02.2023.

В подальшому 07.03.2023 адвокат позивача через підсистему Електронний суд подав заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Інших заяв у справі № 916/34/23 від позивача не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 № 904/4507/18 зазначено (п. 5.44), що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

В даній справі № 916/34/23 відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні його заяви.

У постанові від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Отже, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу, суд встановив, що

- справа не представляє великої складності;

- представник позивача був присутній у трьох судових засіданнях, а не в п`яти як зазначено в акті про надання правової допомоги;

- розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом та заявлений до стягнення з відповідача, є завищеним щодо останнього та неспівмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, обсяг матеріалів справи становить 1 том, позивачем подавались до суду лише позовна заява та заява про збільшення розміру позовних вимог, відповіді на відзив не подавалось), тому не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності;

- справедливим і співрозмірним є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, що становить 1/3 від попередньо заявленої суми 57713,82 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто 19237,94грн.

З огляду на викладене, заява позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 57713,82 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 19237,94грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву позивача фізичної особи-підприємця Іванюка Дмитра Сергійовича про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 57713,82 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Кекс" (код 43603316, смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області вул. Василя Спрейса 1, приміщення 39-К4) на користь фізичної особи-підприємця Іванюка Дмитра Сергійовича (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 19237,94 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №916/34/23 в Господарському суді Одеської області.

3. В решті заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 21.06.2023

Суддя В.В. Литвинова