ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3141/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши справу № 916/3141/21

за позовом керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області (66302, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 10)

в інтересах держави в особі:

1) Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, буд. 26 А; ),

2) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 34; )

до відповідачів:

1) Селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича (66344, Одеська обл., Подільський район, с. Коси; ),

2) Подільської районної державної адміністрації Одеської області (66300, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 2; ),

про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок;

учасники справи:

від прокуратури Дичко В.О.,

від позивача-1 М`ясківська М.Г. (в режимі відеоконференції),

від позивача-2 не з`явився,

від відповідача-1 Кресюн В.А. (в режимі відеоконференції),

від відповідача-2 не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі - Куяльницька сільська рада; позивач-1) та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - ГУ Держгеокадастру; позивач-2) до Селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича (далі - СФГ Перлея М.Д.; відповідач-1) та Подільської районної державної адміністрації Одеської області (далі - Подільська РДА; відповідач-2).

У позовній заві прокурор просив:

1) визнати незаконним та скасувати розпорядження Котовської районної державної адміністрації (далі - Котовська РДА) від 20.04.2010 № 230/10 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради";

2) визнати незаконним та скасувати розпорядження Котовської РДА від 27.04.2010 № 238/10 "Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду";

3) визнати недійсним договір оренди землі (без номера) від 08.02.2012 про надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради, площею 8,4041 га з кадастровим номером :01:002:0177, з додатковими угодами до нього від 31.10.2014 № 00043, від 07.06.2021 № 17;

4) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 19.12.2014 за № 18160845 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0177 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 29) за СФГ Перлея М.Д.;

5) визнати недійсним договір оренди землі (без номера) від 08.02.2012 про надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради, площею 19,9072 га з кадастровим номером :01:002:0178, з додатковою угодою до нього від 05.05.2021 № 9;

6) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 26.02.2021 за № 56826347 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0178 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 229) за СФГ Перлея М.Д.;

7) визнати недійсним договір оренди землі (без номера) від 08.02.2012 про надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради, площею 20,8126 га з кадастровим номером :01:002:0179, з додатковими угодами до нього від 31.10.2014 № 00042, від 07.06.2021 № 20;

8) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 19.12.2014 за № 18168056 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0179 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 29) за СФГ Перлея М.Д. ;

9) застосувати наслідки недійсності договору оренди землі від 08.02.2012, а саме зобов`язати СФГ Перлея М.Д. повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради, площею 8,4041 га з кадастровим номером :01:002:0177, вартістю 217899,25 грн. державі в особі Куяльницької сільської ради;

10) застосувати наслідки недійсності договору оренди землі від 08.02.2012, а саме зобов`язати СФГ Перлея М.Д. повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради, площею 19,9072 га з кадастровим номером :01:002:0178, вартістю 557281,11 грн. державі в особі Куяльницької сільської ради;

11) застосувати наслідки недійсності договору оренди землі від 08.02.2012, а саме зобов`язати СФГ Перлея М.Д. повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради, площею 20,8126 га з кадастровим номером :01:002:0179, вартістю 512155,36 грн. державі в особі Куяльницької сільської ради.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.02.2022, яке залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 916/3141/21, у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.12.2022 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 і рішення Господарського суду Одеської області від 21.02.2022 у справі № 916/3141/21 скасовано, справу № 916/3141/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Направляючи справу на новий розгляд, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що СФГ Перлея М.Д. подало до місцевого господарського суду заяву від 10.11.2021 № 138/1 про застосування строків позовної давності до позовних вимог, в якій просило відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах Куяльницької сільської ради та ГУ Держгеокадастру у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Подільська РДА звернулася до місцевого господарського суду із заявою від 10.11.2021 № 03-17/42 про застосування строків позовної давності до позовних вимог прокурора в інтересах Куяльницької сільської ради та ГУ Держгеокадастру у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Куяльницька сільська рада також подала до місцевого господарського суду заяву від 18.11.2021 № 859/11-03 про застосування строків позовної давності до позовних вимог прокурора в інтересах Куяльницької сільської ради та ГУ Держгеокадастру, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Крім того, прокурор звернувся до суду із заявою від 20.12.2021 про визнання причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду поважними, та просив задовольнити позов повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що відмовляє в позові прокурора в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради з підстав його необґрунтованості, тому підстави для дослідження питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цими позовними вимогами відсутні. Суд апеляційної інстанції, погодившись із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради, також не надав правової оцінки заявам СФГ Перлея М.Д., Подільської РДА та Куяльницької сільської ради про застосування до позовних вимог строку позовної давності та заяві прокурора про визнання причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду поважними.

Так, Верховний Суд звернув увагу, що зазначені питання мають важливе значення для правильного вирішення спору.

06.01.2023 матеріали справи № 916/3141/21 надійшли до Господарського суду Одеської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2023 для розгляду справи № 916/3141/21 було визначено суддю Волкова Р.В.

Ухвалою від 11.01.2023 прийнято до провадження справу № 916/3141/21, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08.02.2023.

Протокольною ухвалою від 08.02.2023 підготовче судове засідання відкладено на 02.03.2023.

14.02.2023 до суду надійшла заява відповідача-2 про розгляд справи без його участі та застосування строків позовної давності до позовних вимог прокурора.

27.02.2023 від представника відповідача-2 до суду надійшло доповнення до заяви № 138/1 від 10.11.2021 про застосування строку позовної давності, а також доповнення до відзиву на позовну заяву.

Протокольною ухвалою від 02.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2023.

Судове засідання, призначене на 27.03.2023, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному.

Ухвалою від 03.04.2023 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті призначено на 20.04.2023.

20.04.2023 оголошено перерву в засіданні до 08.05.2023.

24.04.2023 від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

Протокольною ухвалою від 08.05.2023 судове засідання відкладено на 12.06.2023.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.06.2023, прокурор підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача-1 та представник відповідача-1 заперечували проти задоволення позовних вимог.

Позивач-2 та відповідач-2 у судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

12.06.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій та доводів сторін.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що передача в довгострокове користування СФГ Перлея М.Д. у 2010 році земельних ділянок державної власності була проведена з порушенням вимог статті 134 Земельного кодексу України, тобто без проведення земельних торгів. При цьому прокурор наголошував, що на момент передачі земельних ділянок вже було створено та функціонувало СФГ Перлея М.Д., а отже, земельні ділянки могли бути передані юридичній особі у користування лише за результатами проведення земельних торгів. Посилаючись на викладені обставини, прокурор просив суд задовольнити позовні вимоги та застосувати наслідки недійсності договорів оренди шляхом повернення земельних ділянок на користь Куяльницької сільської ради, право власності до якої перейшло у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства.

Позивачем-1 було подано до суду заяву про застосування інституту позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог, по тексту якої позивачем було наголошено, що сільрада не підтримує заявлені прокурором позовні вимоги.

Позивачем-2 були подані до суду письмові пояснення щодо позовної заяви, які містять лише посилання на приписи чинного законодавства та хронологію спірних правовідносин.

Відповідач-1 повністю заперечував проти задоволення заявлених прокурором позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для передачі земельних ділянок в оренду за результатами проведення конкурсу у зв`язку з передачею земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Відповідачем-1 також було наголошено про відсутність у прокурора правових підстав для звернення до суду із даними позовними вимогами, а, отже, про необхідність залишення позовної заяви без розгляду в силу вимог ст. 226 ГПК України. СФГ Перлея М.Д. також було зроблено заяву про застосування інституту позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог.

Відповідач-2 заперечував проти задоволення заявлених прокурором позовних вимог, посилаючись на передачу земельних ділянок у користування СФГ Перлея М.Д. із дотриманням вимог чинного на момент передачі законодавства. Так, відповідачем було наголошено, що ст. 137 Земельного кодексу України було визначено необхідність проведення земельних торгів у порядку, встановленому законом, який прийнятий на дату передачі земельних ділянок в оренду не був. Відповідачем-2 також було зроблено заяву про застосування інституту позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог.

20.12.2021 до господарського суду від прокурора надійшла заява про визнання причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду із даними позовними вимогами поважними. Так, у поданій до суду заяві прокурором було наголошено, що про наявність порушень інтересів держави прокурор дізнався у 2021р. При цьому, позивачі також не були обізнані про наявність порушень вимог закону до моменту звернення прокурора із запитами до Куяльницької сільської ради та Управління про надання інформації про вжиті заходи з метою відновлення порушених прав держави.

В ході нового розгляду справи відповідачем-2 повторно було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог прокурора строків позовної давності. У вказаному клопотанні відповідач-2 просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-1 під час нового розгляду справи надав доповнення до своєї заяви про застосування стоку позовної давності, де підкреслив, що саме з 28.06.2012 має відраховуватися строк позовної давності для подачі вказаного позову до суду, який закінчився 27.06.2015.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача-1 та представника відповідача-1, суд встановив наступне.

20.04.2010р. Котовською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №230/10 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради», відповідно до якого Адміністрацією було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 49,12 га, в оренду СФГ Перлея М.Д. для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

27.04.2010р. Котовською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №238/10 «Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду", відповідно до якого Адміністрацією було передано в оренду СФГ Перлея М.Д. земельну ділянку, загальною площею 49,12 га, строком на 40 років для ведення фермерського господарства; визнано таким, що втратили чинність пункти 2, 3 розпорядження №230/10 від 20.04.2010р.

09.08.2010р. представниками Відділу Держкомзему у Котовському районі, СФГ Перлея М.Д. , суміжними землекористувачами та ВКФ „Стелхен" на виконання розпорядження Котовської районної державної адміністрації №230/10, 238/10 від 20.04.2010р. та від 27.04.2010р. було складено акти про встановлення в натурі меж земельної ділянки, відведеної СФГ Перлея М.Д. в довгострокову оренду строком на 40 років для ведення фермерського господарства.

22.06.2011р. Котовською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №637/11, згідно якого адміністрацією були внесені зміни до раніше прийнятого розпорядження №238/10 від 27.04.2010р., шляхом викладення п. 1 розпорядження у новій редакції, згідно якого СФГ Перлея М.Д. було передано в оренду строком на 40 років земельну ділянку, загальною площею 49,12 га із земель державної власності на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області.

08.02.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено договір оренди землі відповідно до умов п. п. 2, 8 якого Орендодавцем було передано у користування Орендаря земельну ділянку, загальною площею 8,4041 га, у тому числі рілля - 8,4041 га. Договір укладено на 40 років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар має не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити строк дії договору.

Вказаний договір оренди від 08.02.2012р. був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області 27.06.2012р. за №02664.

08.02.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. п. 2, 8 якого Орендодавцем було передано у користування Орендаря земельну ділянку, загальною площею 19,9072 га, у тому числі рілля - 19,9072 га. Договір укладено на 40 років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар має не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити строк дії договору.

Вказаний договір оренди від 08.02.2012р. був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області 21.06.2012р. за №02662.

08.02.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. п. 2, 8 якого Орендодавцем було передано у користування Орендаря земельну ділянку, загальною площею 20,8123 га, у тому числі рілля - 20,8126 га. Договір укладено на 40 років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар має не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити строк дії договору.

Вказаний договір оренди від 08.02.2012р. був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області 21.06.2012р. за №02663.

27.06.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією та СФГ Перлея М.Д. було підписано акти приймання-передачі земельних ділянок, переданих у користування відповідачу за договорами оренди від 08.02.2012р., зареєстрованими за №02662, №№02664, №02663.

31.10.2014р. між Управлінням (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №00043 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02664, відповідно до умов якої сторонами було, зокрема, визначено, що об`єктом оренди виступає земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0177.

31.10.2014р. між Управлінням (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №00042 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02663, відповідно до умов якої сторонами було, зокрема, визначено, що об`єктом оренди виступає земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0179.

16.01.2021р. Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було прийнято наказ №28-ОТГ „Про передачу земельних ділянок у комунальну власність", на підставі якого Куяльницькій сільській раді було передано у комунальну власність 2 земельні ділянки, загальною площею 21,2002 га.

22.04.2021р. Куяльницькою сільською радою було прийнято рішення №1052-VIII „Про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02662" у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до територіальної громади.

05.05.2021р. між Куяльницькою сільською радою (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №9 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02662, відповідно до умов якої Орендодавець був замінений на Куяльницьку сільську раду у зв`язку із передачею права на земельну ділянку із державної до комунальної власності.

03.06.2021р. Куяльницькою сільською радою було прийнято рішення №1566-VIII „Про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02664" у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до територіальної громади.

03.06.2021р. Куяльницькою сільською радою було прийнято рішення №1567-VIII „Про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02663" у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до територіальної громади.

07.06.2021р. між Куяльницькою сільською радою (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №17 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02664, відповідно до умов якої Орендодавець був замінений на Куяльницьку сільську раду у зв`язку із передачею права на земельну ділянку із державної до комунальної власності.

07.06.2021р. між Куяльницькою сільською радою (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №20 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02663, відповідно до умов якої Орендодавець був замінений на Куяльницьку сільську раду у зв`язку із передачею права на земельну ділянку із державної до комунальної власності.

Інформація про перехід права власності на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0177, :01:002:0178, :01:002:0179 до територіальної громади Куяльницької сільської ради була внесена до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується витягами №НВ-021 від 11.05.2021р., №НВ-021 від 25.03.2021р., №НВ-021 від 11.05.2021р.

Крім того, факт перебування спірних земельних ділянок у комунальній власності територіальної громади Куяльницької сільської ради, а також внесення записів про проведення державної реєстрації права оренди за СФГ Перлея М.Д., підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №266092589 від 16.07.2021р., №266092893 від 16.07.2021р., №266092406 від 16.07.2021р.

Предметом позову у цій справі є вимоги прокурора, заявлені в інтересах ГУ Держгеокадастру та Куяльницької сільської ради, про визнання незаконними та скасування розпоряджень органу державної влади, визнання недійсними договорів оренди, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом частини 1 статті 155 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваних розпоряджень) передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (тут і далі у редакції, чинній на час прийняття оспорюваних розпоряджень) виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля (стаття 13 Закону "Про місцеві державні адміністрації").

Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством (частина 1 статті 41 Закону "Про місцеві державні адміністрації").

Котовською РДА були прийняті розпорядження від 20.04.2010 № 230/10 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради" та від 27.04.2010 № 238/10 "Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду", на підставі яких були укладені договори між Котовською РДА та СФГ Перлея М.Д. про надання в довгострокову оренду земельних ділянок.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час прийняття оспорюваних розпоряджень та укладення договорів оренди) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень частин 1- 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Отже, укладення договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, без проведення земельних торгів, суперечить вимогам статті 124 Земельного кодексу України та є підставою для визнання договорів оренди недійсними (близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 922/4817/13).

Згідно з частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини 3 статті 134 Земельного кодексу України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а відповідно до змін, внесених згідно із Законом № 2949-17 від 14.01.2011, також при передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

Отже, чинним законодавством (як на момент прийняття оспорюваних розпоряджень, так і на момент укладення договорів оренди) було імперативно врегульовано, що надання в оренду юридичній особі земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, можливе виключно на земельних торгах, крім випадків, визначених земельним законодавством, за результатом яких укладається договір оренди земельної ділянки (близька за змістом правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/4444/16). При цьому у вичерпному переліку, встановленому частинами 2, 3 статті 134 Земельного кодексу України, не зазначено випадків надання юридичним особам в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства без проведення земельних торгів

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України врегульовані Законом України "Про фермерське господарство".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

За змістом частини 1 статті 8 Закону України "Про фермерське господарство" після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації.

Таким чином, після набуття права на землю фермерське господарство підлягає державній реєстрації та набуває статусу юридичної особи.

Як встановлено судом, державна реєстрація СФГ Перлея М.Д. була проведена 22.02.94, а земельні ділянки були передані СФГ Перлея М.Д. у користування на підставі договорів оренди землі від 08.02.2012.

Проте станом на момент прийняття розпоряджень Котовської РДА та укладення договорів оренди землі чинним законодавством було імперативно визначено, що надання юридичній особі земельної ділянки в користування можливе виключно на земельних торгах, за результатом яких укладався договір оренди земельної ділянки (крім випадків, передбачених частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України).

Так, підстави для передачі СФГ Перлея М.Д. у користування земельних ділянок без проведення земельних торгів були відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 135 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних розпоряджень) земельні торги проводяться у формі аукціону.

Згідно з частиною 5 статті 137 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних розпоряджень) земельні торги проводяться у порядку, встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 № 394 "Про затвердження Порядку проведення у 2008 році земельних торгів" було затверджено відповідний порядок проведення у 2008 році земельних торгів, але Указом Президента України від 21.07.2008 № 639/2008 дію зазначеної постанови зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.11.2008 за № 25-рн/2008 у справі № 1-46/2008 постанову Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 № 394 визнано неконституційною, оскільки питання щодо порядку відчуження, набуття і здійснення права власності, права тимчасового користування (оренди), функції, компетенції органів державної влади і місцевого самоврядування мають врегульовуватися тільки Законом.

19.08.2012 набрав чинності Закон України від 05.07.2012 № 5077-V "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо порядку проведення земельних торгів у формі аукціону", яким статті 135-139 Земельного кодексу України викладені в новій редакції, і в них було детально врегульовано порядок проведення земельних торгів.

На час прийняття розпоряджень Котовською РДА законом не було врегульовано порядок проведення земельних торгів.

Між тим, з огляду на положення частини 2 статті 19 Конституції України, статей 124, 134, 135, 137 Земельного кодексу України відсутність визначеного законом порядку проведення земельних торгів не надає права органу державної влади або місцевого самоврядування надавати в оренду земельні ділянки без проведення земельних торгів, за результатами яких укладається договір оренди землі. Недотримання цієї процедури є порушенням органом державної влади господарської компетенції під час укладення договору оренди землі (близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 13/17/5022-675/2012).

При цьому суд враховує, що позивачем-1, відповідачем-1 та відповідачем-2 було заявлено про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог прокурора.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 ЦК України.

У відповідності до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 261 ЦК України пов`язує початок перебігу строку позовної давності не лише з моментом коли особа дізналася про порушення її права, а й з моментом, коли особа в силу розумних причин мала дізнатися про таке порушення, що передбачає презумпцію можливості та обов`язку особи цікавитися станом своїх майнових прав, оскільки відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), яка в силу приписів статті 257 цього Кодексу встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жоден орган.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 06.06.2018 у справі № 372/1387/13-ц, від 17.10.2018 у справі № 362/44/17, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц, від 20.11.2018 у справі № 372/2592/15, постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 922/3737/19.

З аналізу наявних матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувані договори оренди земельних ділянок були укладені між Котовською РДА та С(Ф)Г Перлея М.Д. 08.02.2012, пройшли державну реєстрацію 21.06.2012, а 27.06.2012 були передані С(Ф)Г Перлея М.Д. за актом приймання-передачі для ведення фермерського господарства.

Відтак, з 28.06.2012 почався відлік строку позовної давності для позивачів - Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, а також для прокурора, який з урахуванням його повноважень, починаючи із червня 2012 року мав можливість отримати повну та достовірну інформацію про надання в оренду спірних земельних ділянок без проведення земельних торгів у межах встановленого законом строку позовної давності, чого прокурором зроблено не було.

Так, загальний трирічний строк позовної давності за позовними вимогами прокурора сплив 27.06.2015.

Щодо заяви прокурора про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними.

Згідно з частиною 5 статті 267 Цивільного кодексу України в разі, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, у розумінні наведених положень позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

Поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні наводить відповідні мотиви на підтвердження цих висновків.

Оскільки поважність причин пропуску є оціночним поняттям та за відсутності визначеного законом переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, вирішення цього питання відноситься до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір, з урахуванням у кожному конкретному випадку фактичних обставин справи.

За таких обставин до висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі (подібні за змістом висновки наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 303/5411/17.

Між тим, як вже було зазначено, у даній справі № 916/3141/21 про застосування строків позовної давності заявлено як відповідачами, так і позивачем-1 Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області, а позивач-2 не просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

Крім того, як вже було зазначено, з урахуванням наданих прокурору Законом України «Про прокуратуру» повноважень, останній, починаючи із червня 2012 року мав можливість отримати повну та достовірну інформацію про надання в оренду спірних земельних ділянок без проведення земельних торгів у межах встановленого законом строку позовної давності, чого прокурором зроблено не було.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, заява прокурора про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на пропуск прокурором строку позовної давності.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у цивільному процесі".

За приписами ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

З огляду на це у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності.

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 391/1217/14-ц (провадження № 61-11197сво18).

Враховуючи вказаний правовий висновок, суд зазначає, що у даному випадку позовна давність застосовується до заявлених прокурором позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок.

Серед іншого, слід зазначити, що приймаючи вказане рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок у зв`язку з пропуском прокурором строку позовної давності, суд враховує наступне.

Положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і "майном".

Крім того, за змістом рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, п. 70) суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Пунктами 32-35 рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" визначено, що майном у зазначеній статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком Європейського суду в зазначеній справі "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила". Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, у такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Суд вважає, що задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок за наведених вище обставин становило б таке непропорційне втручання у мирне володіння відповідачем-1 орендованим майном, а саме спірними земельними ділянками.

Щодо позовних вимог прокурора в частині визнання незаконними та скасування розпоряджень Котовська РДА суд зазначає наступне.

Поряд з цим, слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в разі якщо держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, у цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави у цих відносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах (пункти 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 5023/10655/11 від 20 листопада 2018 року, пункти 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що і в судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови ВП від 27 лютого 2019 року, справа № 761/3884/18). Такий же висновок справедливий щодо господарського процесу.

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

У цій справі прокурор пред`явив, зокрема, вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Котовської РДА від 20.04.2010 № 230/10 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради", визнання незаконним та скасування розпорядження Котовської РДА від 27.04.2010 № 238/10 "Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду". При цьому, відповідачем прокурор визначив, зокрема, Подільську районну державну адміністрацію Одеської області.

Отже, в частині цих позовних вимог позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі Подільської районної державної адміністрації Одеської області).

Зазначене не відповідає частині першій статті 45 ГПК України, відповідно до якої сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

Подібних висновків, але щодо участі органів державної влади в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 826/3115/17.

Разом з тим позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу без заявлення вимоги про визнання його незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані (див. пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, також у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 226 ГПК України).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неможливістю існування спору у даному випадку суд закриває провадження у справі в частині вимог прокурора про визнання незаконним та скасування розпорядження Котовської РДА від 20.04.2010 № 230/10 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради", визнання незаконним та скасування розпорядження Котовської РДА від 27.04.2010 № 238/10 "Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок, судовий збір, сплачений за подання до господарського суду позову у цій частині, залишається за прокурором.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області (66302, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 10) в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, буд. 26 А; ), Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 34; ) до Селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича (66344, Одеська обл., Подільський район, с. Коси; ), Подільської районної державної адміністрації Одеської області (66300, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 2; ) про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок закрити в частині визнання незаконними та скасування розпоряджень Котовської районної державної адміністрації № 230/10 від 20.04.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради», № 238/10 від 27.04.2010 «Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду».

2. У задоволенні позову керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області (66302, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 10) в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, буд. 26 А; ), Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 34; ) до Селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича (66344, Одеська обл., Подільський район, с. Коси; ), Подільської районної державної адміністрації Одеської області (66300, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 2; ) про визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 12 червня 2023 р. Повний текст рішення складено та підписано 22 червня 2023 р.

Суддя Р.В. Волков