ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1050/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, код. 43142449)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074)

про відкриття провадження у справі про банкрутство.

В судовому засіданні приймали участь:

Від кредитора: Чернюк О.О. (в залі суду);

Від кредитора: Куліченко М.В. (поза межами приміщення суду);

Від кредитора: Головко О.І. (поза межами приміщення суду);

Розпорядник майна: Чепелюк О.О. (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2022 року Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 грудня 2022 року прийнято заяву Головного управління ДПС у Рівненській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" та заяву арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про участь у справі про банкрутство до розгляду в підготовчому засіданні на 26 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 січня 2023 року, зокрема: відкрито провадження у справі № 918/1050/22 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий"; визнано вимоги кредитора Головного управління ДПС у Рівненській області у розмірі 4 359 051 грн. 41 коп., з яких 1 738 322 грн. 80 коп. заборгованості з основного платежу єдиного соціального внеску (вимоги 2 черги), 433 181 грн. 23 коп. заборгованості з основного платежу (вимоги 3 черги), 1 358 442 грн. 84 коп. заборгованості зі штрафних санкцій та 819 104 грн. 54 коп. пені (вимоги 4 черги); включено до 1 черги витрати, пов`язані з провадження у справі про банкрутство, витрати на оплату судового збору в розмірі 24 8100 грн. 00 коп. та витрат на авансування винагороди арбітражного керуючого в розмірі 60 300 грн. 00 коп.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" до 10 липня 2023 року; розпорядником майна призначено Чепелюка Олександра Олександровича; встановлено грошову винагороду розпоряднику майна арбітражному керуючому Чепелюку Олександру Олександровичу у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" за рахунок коштів, авансованих на депозитний рахунок Господарського суду Рівненської області; вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; проведення попереднього засідання суду призначено на "06" березня 2023 р. об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 березня 2023 року, зокрема: внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги визнані судом, а саме : Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, код. 44070166) у розмірі 4 349 051 (чотири мільйони триста сорок дев`ять тисяч п`ятдесят один) грн. 41 коп.; зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги; належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду; зобов`язано розпорядника майна в десятиденний строк з дня постановлення ухвали відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 20 березня 2023 року; розпоряднику майна боржника надати суду: протокольне рішення зборів кредиторів про утворення та склад комітету кредиторів з прийнятим рішенням про звернення до суду з клопотанням про введення наступної процедури щодо боржника; надати суду протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання щодо призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника; призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду на "01" травня 2023 р. об 11:00 год., засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Набережна 26-А, зал судових засідань каб. № 15).

03 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 квітня 2023 року призначено розгляд заяви Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" про визнання грошових вимог до боржника в судовому засіданні на 24 квітня 2023 року.

19 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20 квітня 2023 року призначено розгляд заяви Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" про визнання грошових вимог до боржника в судовому засіданні на 24 квітня 2023 року.

24 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Чепелюка О.О. надійшло повідомлення про розгляд кредиторських вимог Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг".

В судовому засіданні 24 квітня 2023 року оголошено перерву до 01 травня 2023 року.

25 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суд від представника Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" надійшли уточнення до заяви про визнання грошових вимог до боржника.

28 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Чепелюка О.О. надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

28 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Чепелюка О.О. надійшло повідомлення про розгляд кредиторських вимог Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт".

01 травня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Головка О.І. (ліквідатор Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт") надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" про визнання грошових вимог до боржника на іншу дату.

В судовому засіданні 01 травня 2023 року оголошено перерву до 22 травня 2023 року.

22 травня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Чепелюка О.О. надійшло клопотання, в якому останній просить суд здійснити проведення судового засідання призначеного на 22 травня 2023 року без його участі.

08 червня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшла відповідь на ухвалу суду від 29 травня 2023 року.

В судовому засіданні 12 червня 2023 року арбітражний керуючий Чепелюка О.О. підтримав подане клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Представники кредиторів у судовому засіданні 12 червня 2023 року підтримали подані заяви з грошовими вимогами до боржника.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Щодо заяви Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає наступне.

Як вбачається із заяви про визнання грошових вимог, кредитор зазначає, що вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" складають 26 503 567 грн. 26 коп., з яких основний борг 6 420 603 грн. 73 коп., 18 165 135 грн. 15 коп. інфляційних втрат; 1 912 460 грн. 38 коп. 3% річних, 5 368 грн. 00 коп. судовий збір за подання заяви до суду.

В обґрунтування вказаних грошових вимог до боржника кредитор зазначає, що вказана заборгованість підтверджується рішенням Господарського суду Рівненської області № 5019/2586/11 від 18 січня 2012 року. На виконання Рішення видано наказ від 31 січня 2012 року.

06 лютого 2013 року відділом ДВС у Рівненській області відкрито виконавче провадження № 36364074, яке до фактичного стягнення та задоволенню вимог, Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" не призвело.

Кредитор зазначає, що станом на день направлення заяви про грошові вимоги до боржника, існуюча заборгованість не погашена, рішення суду боржником у період з 06 лютого 2013 року по 10 січень 2023 року не виконувалось, тому на думку кредитора, таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втратні 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У зв`язку з чим, на непогашену заборгованість кредитором нараховано 3% річних у розмірі 1 912 460 грн. 38 коп. та інфляційні втрати у розмірі 18 165 135 грн. 15 коп.

Розглянувши грошові вимоги Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" до боржника, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов до висновку про те, що грошові вимоги Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" підлягають частковому визнанню та включенню до реєстру вимог боржника, зважаючи на наступні обставин.

Заявлені вимоги стосуються правовідносин, що виникли із договору фінансового лізингу № 8-04 від 06 березня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Арма-Лізинг" (лізингодавець) та Закритим акціонерним товариством "Томашгородський кар`єр "Розовий" (лізингоодержувач).

За умовами договору лізингодавець передає лізингоодержувачу, а лізингоодержувач отримує від лізингодавця в платне користування на умовах фінансового лізингу предмет лізингу (бурильний станок).

Сторони домовились, що загальна вартість договору становить 6 235 437 грн. 15 коп.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18 січня 2012 року у справі № 5019/2586/11 задоволено позовну заяву Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" до Закритого акціонерного товариства "Томашгородський кар`єр "Розовий" про стягнення заборгованості.

Судом встановлено, що з урахуванням часткового виконання зобов`язання, загальний розмір основного боргу боржника перед перед позивачем становить 5 162 244 грн. 12 коп.

Загальна сума пені та штрафу, яка підлягає стягненню з боржника становить 399 072 грн. 56 коп., з яких 77 659 грн. 65 коп. пені та 321 412 грн. 91 коп. штрафу.

Крім того, судом задоволено вимоги по стягненню 3% річних у сумі 328 668 грн. 49 грн. та збитків від інфляції загальним розміром 530 618 грн. 56 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

З огляду на преюдиційність рішення господарського суду у справі № 5019/2586/11 про стягнення із боржника на користь Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" розміру заборгованості у сумі 6 420 603 грн. 73 коп., суд визнає грошові вимоги у наступній черговості: основний борг - 5 162 244 грн. 12 коп. 4 черга задоволення вимог кредиторів, збитки від інфляції та 3 % річних - 859 287 грн. 05 коп. 4 черга задоволення вимог кредиторів, штраф та пеня - 399 072 грн. 56 коп. 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Щодо правомірності нарахування розміру інфляційних втрат та 3% річних, за період вказаний заявником, суд зазначає наступне .

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання, у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Відповідно право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Оскільки, грошове зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" виконано частково, то часовим періодом нарахування грошової міри відповідальності в порядку ст. 625 ЦК України є момент пред`явлення позову або заяви про визнання грошових вимог.

При цьому, кредитор помилково вважає, що належним періодом нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат є період з 06 лютого 2013 року по 10 січня 2023 року, оскільки до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 688/2332/20 погодився із правовіши висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц, які вказують на те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

З огляду на те, що кредитором не доведено поважність причин пропуску строку позовної давності, то у стягненні 3% річних та інфляційної складової за період з 06 лютого 2013 року по 09 січень 2020 року слід відмовити, застосувавши наслідки спливу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК).

Відповідно до відзиву розпорядника майна боржника на вимоги Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг", останнім заявлено про сплив позовної давності.

Враховуючи практику Верховного Суду, що стосується приписів ст. 625 ЦК України, належним періодом нарахування та стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" 3% є період з 09 січня 2020 року до 09 січня 2023 року.

Щодо правомірності нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійсненого Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма-Лізинг" нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає, що нарахування кредитором сум інфляційного збільшення та 3% здійснено помилково, оскільки індекс інфляції та 3% річних розраховано виходячи з суми боргу до якого вже включено інфляційні втрати та відсотки за попередній період, які стягнені судовим рішенням від 18 січня 2012 року, що суперечить вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 5 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 14 січня 2020 року у справі № 924/532/19 погодився із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі № 916/2889/13, та зазначив, що з огляду на положення статей 3, 509, 625 ЦК України, правомірним нарахуванням інфляційних втрат і 3% річних є сума нарахована саме на розмір основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період. Касаційна інстанція відхиляє безпідставне твердження скаржника про те, що під час нарахування інфляційних втрат урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Тобто, у даній справі належним розміром до стягнення є сума, збільшена на індекс інфляції та три проценти річних, розрахованих від простроченого розміру саме основного зобов`язання у сумі 5 162 244 грн. 12 коп. за період з 09 січня 2020 року по 09 січня 2023 року.

Отже, загальний розмір інфляційних втрат та 3% нарахований за невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" становить, а саме 2 386 838 грн. 25 коп. інфляційних втрат та 465 035 грн. 54 коп. 3% річних.

Отже, суд вважає, що кредиторські вимоги Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" до боржника підтверджені належними доказами та підлягають включенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів до відповідної черговості, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства, а саме 8 873 404 грн. 96 коп. вимоги четвертої черги, 399 072 грн. 56 коп. вимоги шостої черги та 5 368 грн. 00 коп. судового збору - вимоги першої черги.

Щодо заяви Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає наступне.

Постановою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/454/18 від 21 липня 2022 року Приватне підприємство - фірма "Інтерекопласт" визнано банкрутом, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Головко Олексія Ігоровича.

В ході інвентаризації активів та пасивів Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" ліквідатором встановлено, що згідно отриманих відомостей з Державного реєстру іпотек 22 січня 2008 року приватним нотаріусом Кострикіним В.І. за реєстраційним номером 6433093 зареєстровано іпотеку нерухомого майна - будівлі промислового та адміністративного призначення, ідо розташовані за адресою: 34240, Рівненська обл., Рокитнівський р-н., смт Томашгород, вул. Заводська, буд. 1; іпотекодержатель - Приватне підприємство - фірма "Інтерекопласт"; іпотекодавець - Закрите акціонерне товариств "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Ліквідатором листами від 31 березня 2021 року № 2/31-3/2021 та від 02 липня 2021 року №1/02-7/2021, направлялись запити на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" з вимогою надати інформацію та документи, які б підтверджували стан розрахунків між підприємствами та підстави виникнення іпотеки.

В квітні 2021 року ліквідатором отримано лист-відповідь приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.1. (лист № 12/01-16 від 08 квітня 2021 року), яким нотаріусом було надано копії наступних документів: копію договору поставки від 10 грудня 2007 року з якого виникло основне зобов`язання; копію іпотечного договору від 21 січня 2008 року, зареєстрованому в реєстрі № 114.

Згідно умов договору поставки від 10 грудня 2007 року постачальник - Закрите акціонерне товариство "Томашгородський кар`єр "Розовий" зобов`язувався поставити замовнику - Приватному підприємству - фірма "Інтерекопласт" щебеневу продукцію - щебінь гранітний різних фракцій, а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити товар.

Згідно пункту 3.3.1. договору сторони домовились що поставка кожної окремої партії товару здійснюється в терміни, вказані в додатку, оформленому відповідно до вимог п. 2.1., 3.1., 3.2. договору, але в будь-якому випадку не пізніше одного календарного року з моменту укладання даного договору.

Відповідно до розділу 4 договору поставки замовник здійснює 100% передплату вартості товару на суму 30 300 000,00 в термін до 31 грудня2007 року.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 10 грудня 2008 року при умові повного розрахунку між сторонами.

Пунктом 6.2. Договору сторони врегулювали, що припинення дії даного договору до настання моменту закінчення його дії може мати місце лише у таких випадках: у випадку оголошення будь-якої із Сторін банкрутом; у випадку взаємної згоди Сторін.

21 січня 2008 року між сторонами було укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі № 114, реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек 6433093.

Пунктом 1.1. Іпотечного договору передбачено, що даний договір забезпечує всі вимоги Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт", як заставодержателя, що випливають з договору поставки, укладеного 10 грудня 2007 року між Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" та Закритим акціонерним товариством "Томашгородський кар`єр "Розовий", за умовами якого останній зобов`язаний поставити у строк до 10 грудня 2008 року товар - щебеневу продукцію, на загальну суму 30 300 000,00 грн.

Відповідно до умов Іпотечного договору (п. 2.1.) іпотекодателем - Закритим акціонерним товариством "Томашгородський кар`єр "Розовий" передано в іпотеку Приватному підприємству - фірма "Інтерекопласт" наступне нерухоме майно, що належало боржнику на праві власності:

- Будівля сортувального корпусу площею 1917,4 м.кв., літ."Г-4", адреса: Рівненська обл., Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 8872376;

- Будівля складу паливно-мастильних матеріалів площею 7,4 м.кв., літ."Е-1", адреса: Рівненська обл., Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 8872710;

- Будівля господарського складу площею 240,2 м.кв., літ."Є-1",адреса: Рівненська обл., Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 8872089;

- Будівля котельні площею 89,3 м.кв., літ."Ж-1", адреса: Рівненська обл., стор. 11 з 12 Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 88 721 97;

- Будівля корпусу 2-го дробіння площею 906,6 м.кв., літ."В-2", адреса: Рівненська обл., Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 8872522;

- Будівля корпусу 1-го дробіння площею 491,9 м.кв., літ."Б-2", адреса: Рівненська обл., Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 8872463;

- Будівля адміністративно-побутового корпусу з ремонтно-механічною майстернею площею 1612,8 м.кв., літ."А-3", адреса: Рівненська обл., Рокитнівський р., смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 1, номер РПВН: 8871994.

Згідно інформації з державного реєстру іпотек (інформаційна довідка № від 18 квітня 2023 року) станом на момент подачі даної заяви іпотекодержателем переліченого нерухомого майна є Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт", іпотекодавцем: Закрите акціонерне товариство Томашгородський кар`єр "Розовий". Розмір основного зобов`язання становить 30300000,00 гривень.

В листопаді 2021 року ліквідатором Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" отримано лист- відповідь № 2405 від 01 листопада 2021 року від Рокитнівської селищної ради, яким повідомлялось, що господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Враховуючи викладені обставини, кредитор зазначає, що договір поставки від 10 грудня 2007 року укладений між Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" та Закритим акціонерним товариством "Томашгородський кар`єр "Розовий" припинився 21 липня 2022 року в зв`язку з визнанням Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" банкрутом.

Кредитор зазначає, що постачальником не виконано зобов`язання з поставки товару в строки, передбачені пунктом 3.3. договору поставки, тобто в термін до 10 грудня 2008 року.

Пунктом 7.3. договору поставки сторони передбачили, що у випадку невиконання постачальником умов договору, а саме передати товар в терміни в кількості та асортименті передбаченому договором, останній сплачує Замовнику штраф в розмірі 100% від суми Договору.

З огляду на викладене, на думку кредитора у боржника виникло грошове зобов`язання перед кредитором Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" в розмірі 60 600 000 грн. 00 коп. з яких: 30 300 000 грн. 00 коп. основного боргу; 30 300 000 грн. 00 коп. штрафних санкцій.

Отже, кредитор зазначає, що вимоги останнього забезпечені заставою нерухомого майна, належного боржнику на праві власності.

Окрім того, кредитор зазначає, що на момент подання даної заяви Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" не відома вартість заставного майна, переданого боржником в іпотеку.

Зважаючи на вище викладені обставини, кредитор просить суд визнати грошові вимоги (з врахуванням заяви про уточнення кредиторських вимог) Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" в сумі 62 412 637 грн. 00 коп. як позачергові, забезпечені заставою майна боржника.

Розглянувши грошові вимоги Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" до боржника, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов до висновку про те, що грошові вимоги Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог боржника, зважаючи на наступні обставин.

Заявлені вимоги стосуються правовідносин, що виникли із договору поставки від 10 грудня 2007 року укладеного між Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" (замовник) та Закритим акціонерним товариство "Томашгородський кар`єр "Розовий" (постачальник).

За умовами договору постачальник зобов`язується постачати і передавати замовнику на умовах визначених даним Договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити щебеневу продукцію на загальну суму 30 300 000 грн. 00 коп.

21 січня 2008 року сторони уклали іпотечний договір, яким забезпечили всі вимоги заставодержателя, що випливають з договору поставки, укладеного 10 грудня 2007 року, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити у строк до 10 грудня 2008 року заставодержателю товар на загальну суму 30 300 000 грн. 00 коп., сплатити штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених договором поставки.

Предметом іпотеки за даним договором є нежитлові будівлі у кількості 7 об`єктів, належних Закритому акціонерному товариству "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Пунктом 2.2 договору визначено, що предмет іпотеки оцінено сторонами на суму 113 301 грн. 90 коп.

Суд зазначає, що оскільки основне грошове зобов`язання виникає із договору поставки, забезпеченого іпотечний договір, то першочерговому аналізу підлягають договірні відносини саме за договором поставки на предмет дійсності, правомірності та обґрунтованості виникнення заборгованості за основним зобов`язанням.

Пунктом 2.1 договору поставки обумовлено, що поставка товару за даним договором здійснюється постачальником окремими партіями. Обсяг, асортимент, та терміни поставки кожної партії погоджується сторонами окремо та вказуються в додатках до даного договору.

Згідно п. 3.1. договору поставки для здійснення поставки партії товару Замовник, із використанням факсового зв`язку надсилає Постачальнику замовлення із зазначенням кількості та асортименту товару, щодо якого існує потреба в поставці.

При цьому, докази надсилання постачальнику замовлення, укладення додатків до договору, додаткових угод, специфікацій чи будь-які інші докази, що посвідчували би волевиявлення замовника на здійснення постачальником поставки партії товару, згідно умов договору, відсутні та Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" надано не було.

Із доказів наданих самим кредитором не вбачається укладення будь-яких додатків до договору, додаткових угод, наявність специфікацій чи замовлень, не вбачається узгодження обсягу, асортименту, термінів доставки та інші особливості притаманні таким правовідносинам.

Частина 4 договору поставки унормовує ціну договору та порядок проведення розрахунків. Пунктом 4.1 узгоджено, що замовник проводить оплату Товару у гривнях шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний в останньому розділі Договору (р/р НОМЕР_1 , відкритий в РФ ВАТ "Кредобанк" в м. Рівне, код банку 333670).

Сторони домовилися, що формою оплати є попередня оплата у розмірі 100% від вартості товару, а саме 30 300 000 грн. 00 коп. Товар вважається оплаченим в день надходження платежу на розрахунковий рахунок постачальника.

Замовник оплачує кошти, передбачені в п. 4.1 договору в термін до 31 грудня 2007 року.

Серед матеріалів заяви кредитора відсутні докази проведений 100% попередньої оплати вартості товару у сумі 30 300 000 грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок Закритого акціонерного товариства "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Для того, аби дійти обґрунтованого висновку про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" заборгованості за договором поставки, кредитору слід довести належними та достовірними доказами факт здійснення ним попередньої оплати (п. 4.1), лише після якої у постачальника виникає обов`язок поставити товар.

Проте, кредитором не надано жодного достовірного доказу, який би вказував на реальне виконання умов договору із його сторони.

Отож, з огляду на відсутність доказів перерахування коштів у сумі 30 300 000 грн. 00 коп. (100% попередня оплата), а також з огляду на відсутність доказів реального виконання умов договору їх сторонами, кредиторські вимоги Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо уточнення до заяви про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає наступне.

Аргументуючи зміну розміру вимог, заявник зазначає, що саме така сума боргового зобов`язання підтверджена актом Головного управління ДФС у Рівненській області від 21 січня 2015 року про результати планової виїзної документальної перевірки Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

Суд, акт позапланової перевірки (наданий кредитором), виданий органами державної податкової служби, не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не підтверджує заявлений розмір грошових вимог кредитора.

Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент укладення договору, а саме па 01 січня 2007 року) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можу та складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9).

Частина 2 ст. 9 Закону унормовує, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненій господарської операції.

Вищевказані норми дають змогу дійти висновку про неналежність та недопустимість поданих Приватним підприємством - фірма "Інтерекопласт" доказів на обґрунтування своїх вимог, з огляду на те, що акт про результати документальної перевірки самого кредитора не відповідає ознакам первинного документу та не підтверджує законність заявлених вимог.

Щодо строку позовної давності за основним зобов 'язанням та штрафними санкціями заявленої розпорядником майна боржника, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що договір поставки та іпотечний договір не містять спеціальних умов щодо зміни порядку обчислення та загального строку позовної давності, а натомість містять пункт з усіх питань, не врегульованих договором, сторони мають право керуватися законодавством України, то до даних правовідносин застосовуються загальні строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, за умовами договору поставки та іпотеки, іпотєкодержатель має право пред`явити позов до інотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, тобто протягом трьох років із 11 грудня 2008 року до 11 грудня 2011 року.

Приватне підприємство - фірма "Інтерекопласт" набуло право пред`явити позов до іпотекодавця боржника у спосіб визначений умовами договору та чинним законодавством України, починаючи із 11 грудня 2008 року та впродовж трьох наступних років, проте заявило про свої вимоги лише 19 квітня 2023 року, більш ніж через 15 років.

З огляду на те, що кредитором не доведено поважність причин пропуску строку позовної давності, то у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог, забезпечених іпотекою, слід відмовити, застосувавши наслідки спливу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Суд зазначає, що наслідки пропуску строку позовної давності застосовуються як до основного зобов`язання у сумі 30 300 000 грн. 00 коп., так й до штрафних санкцій у розмірі 30 300 000 грн. 00 коп., ще й з огляду на те, що за нормами ч. 2 ст. 257 ЦК України до вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Висновок про правомірність застосування наслідків спливу строку позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за договором поставки і про звернення стягнення на предмет іпотеки наведено Верховним Судом у постановах від 28 жовтня 2019 року по справі № 9626/1799/17, від 09 жовтня 2019 року по справі № 390/669/17, від 11 жовтня 2017року по справі № 6-1674цс17.

Натомість Велика Палата Верховного Суду (постанова 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц) зауважує на незмінній правовій позиції суду, згідно якої сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові лише за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Отже, звернення Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" за захистом своїх прав відбулось з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Адже, будь-які причини поважності пропуску заявником строку позовної давності, що унеможливило здійснення судом захисту порушеного права в силу вимог частини 5 статті 267 ЦК України, відсутні.

Зважаючи на вищевикладені обставини, грошові вимоги Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий", з огляду на необхідність застосування наслідків пропуску строку позовної давності до заявлених вимог, до задоволення не підлягають.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до абз.11 ч.1 ст.1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

З огляду на обґрунтованість вимог Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг", які подані до господарського суду після закінчення строку, встановленого для їх подання, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Вимоги Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" до боржника судом відхилено.

Щодо розгляду клопотання розпорядника майна боржника про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 205 Господарського кодексу України у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб`єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 209 Господарського кодексу України у разі нездатності суб`єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов`язання перед іншими особами, територіальною громадою або державою інакше як через відновлення його платоспроможності цей суб`єкт (боржник), відповідно до частини четвертої статті 205 цього Кодексу, визнається неспроможним.

Нездатність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів інакше як через застосування визначеної судом ліквідаційної процедури вважається банкрутством.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строком на дванадцять місяців.

Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів; дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; схвалення плану санації боржника та схвалення внесення змін до нього; звернення до господарського суду з клопотанням про введення наступної процедури у справі про банкрутство; обрання арбітражного керуючого у разі відсторонення арбітражного керуючого, визначеного Єдиною судової інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконання повноважень; інші питання, передбачені цим Кодексом, у тому числі віднесені до компетенції комітету кредиторів.

У відповідності до ст. 49 Кодексу України з процедур банкрутства у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури ( санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

У підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2023 року відбулося засідання зборів кредиторів Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий", на якому прийнято рішення про звернення до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури.

Відповідно до протоколу № 2 зборів кредиторів боржника від 24 квітня 2023 року, присутніми кредиторами боржника, серед іншого, схвалено звіт розпорядника майна про проведену роботу; звіт розпорядника майна про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому здійснення та відшкодування його витрат.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що боржник визнається банкрутом, коли господарським судом встановлено неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до реєстру вимог кредиторів, визначенню підлягає розмір пасиву боржника. Відомості про актив боржника, мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово-майновий стан божника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури. Фінансово-майновий стан боржника (актив) повинен бути предметом розгляду в судовому засіданні.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на знаходження справи у процедурі розпорядження майном боржника.

Таким чином, завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження по справі, виходячи з клопотання зборів (комітету) кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

Як свідчать матеріали справи, під час процедури розпорядження майном з метою виявлення майна боржника та отримання його фінансової документації розпорядником майна боржника було надіслано запити до відповідних установ, та отримано відповіді.

У звіті розпорядника майна боржника, вбачається, що останній позбавлений можливості провести аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, оскільки керівник боржника не надіслав на вимоги розпорядника майна необхідні фінансові документи.

Як зазначено розпорядником майна, у Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий" наявна значна заборгованість перед кредиторами, а відтак в такій ситуації, можливостей санації чи інших реорганізаційних позасудових заходів відновлення платоспроможності боржника немає, тому застосування відкритої процедури ліквідації є доцільним рішенням щодо майбутнього Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Розпорядником майна боржника у підсумковому засіданні зазначено про необхідність визнання боржника банкрутом, відкриття його ліквідаційної процедури у зв`язку з наявністю у боржника значної суми заборгованості, недостатньою кількістю майнових активів для задоволення вимог.

Отже, фінансовий стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності, майнових активів боржника недостатньо для задоволення вимог кредитора, відтак погашення визнаних судом вимог кредиторів можливе не інакше як через введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, зважаючи на фінансовий стан боржника, який характеризується ознаками неплатоспроможності, недостатність майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів, наявність рішення зборів кредиторів про перехід до введення процедури ліквідації, суд прийшов до висновку, клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про визнання Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий" банкрутом та відкриття щодо його ліквідаційної процедури задовольнити; припинити процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий"; припинити повноваження арбітражного керуючого Чепелюка О.О. як розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий"; визнати банкрутом Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий" та відкрити ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий" строком на 12 місяців по 12 червня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Згідно з частиною 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими особами у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

4) які мають конфлікт інтересів;

5) які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження;

6) які є близькими особами боржника - фізичної особи.

До призначення арбітражним керуючим особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до осіб, зазначених у цій частині.

Згідно з положеннями частини 1 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор призначається господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема про звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.

Арбітражним керуючим Чепелюком О.О. надано згоду на призначення останнього ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальність "Томашгородський кар`єр "Розовий".

Інші арбітражні керуючі заяви про участь у справі № 918/1050/22 до суду не подавали.

Заперечень щодо кандидатури арбітражного керуючого Чепелюка О.О. до суду не надходило.

За таких обставин, суд дійшов висновку заяву арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про участь у справі (призначення ліквідатором) задовольнити.

Нормами статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Відповідно до положень частини 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити грошову винагороду ліквідатору Чепелюку О.О. в розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до закону. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, слід здійснити офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, на засіданні зборів кредиторів боржника та засіданні комітету кредиторів боржника 28 квітня 2023 року кредиторами схвалено звіт розпорядника майна боржника Чепелюка О.О. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Нормами ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються, зокрема, докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.

Частиною 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Нормами ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Крім того, з огляду на встановлені факти та аналіз чинного законодавства, суд затверджує звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Керуючись статтями 2, 28, 30, 49, 58, 59 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" про визнання грошових вимог до боржника - задоволити частково.

2. Внести до реєстру вимог кредиторів вимоги визнані судом, а саме Відкритого акціонерного товариства "Арма-Лізинг" (03037, м. Київ, проспект Червонозоряний, 52, код. 32552855) у розмірі 9 272 477 (дев`ять мільйонів двісті сімдесят дві тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 52 коп., з яких 8 873 404 (вісім мільйонів вісімсот сімдесят три тисячі чотириста чотири) грн. 96 коп. вимоги четвертої черги; 399 072 (триста дев`яносто дев`ять тисяч сімдесят два) грн. 56 коп. вимоги шостої черги; 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп. вимоги першої черги.

3. У задоволенні заяви Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" про визнання грошових вимог до боржника - відмовити.

4. Зобов`язати розпорядника майна внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги; належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду.

5. Клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про затвердження звіту розпорядника майна, відкриття ліквідаційної процедури - задовольнити.

6. Затвердити звіт розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074) арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про проведену роботу у справі № 918/1050/22.

7. Затвердити звіт розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074) арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про нарахування та виплату грошової винагороди у справі № 918/1050/22.

8. Визнати банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074) .

9. Відкрити ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 12 червня 2024 року включно.

10. Припинити повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074) арбітражного керуючого Чепелюка О.О.

11. Призначити ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074) арбітражного керуючого арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича (свідоцтво № 1786 від 08 грудня 2016 року, адреса: 33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 4а).

12. Підприємницьку діяльність банкрута завершити.

13. Строк виконання всіх грошових зобов`язань вважати таким, що настав 12 червня 2023 року.

14. Припинити нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

15. Оприлюднити повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Томашгородський кар`єр "Розовий" (34240, смт. Томашгород, вул. Заводська, 1, код. 04991074) у встановленому порядку.

16. Припинити повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 12 червня 2023 року.

17. Зобов`язати ліквідатора після завершення всіх розрахунків з кредиторами подати до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс.

18. Зобов`язати державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запис про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та відомості про ліквідатора банкрута.

19. Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

20. Встановити грошову винагороду ліквідатору - арбітражному керуючому Чепелюку О.О. у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень ліквідатора.

21. Копію постанови направити боржнику, органу державної податкової служби, органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника та державному реєстратору для виконання.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Войтюк В.Р.