ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 червня 2023 року Справа № 903/78/23
за позовом : Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська Аграрна Компанія"

про стягнення 96 031,11 грн.

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Королюк І.В.

Представники сторін:

від позивача: Лотоцька О.Б., адвокат

від відповідача: Гораєвська А.В.

встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» звернувся з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська Аграрна Компанія» 96 031,11 грн. заборгованості, з яких:45 712,39 грн. курсової різниці, 41 271,16 грн. - 25% штрафу, 9 047,56 грн. - 36% річних та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов поставки №В19-11/22ВЛ-СН від 26.11.2021, в частині своєчасної оплати судового збору.

Ухвалою суду від 02.02.2023 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

27.02.2023 на адресу суду від відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська Аграрна Компанія"надійшов відзив у справі та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження .

Ухвалою суду 22.02.2023 постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 903/78/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "11" квітня 2023 р. на 11:30 год.

Ухвалою суду від 11.04.2023 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 09.05.2023 на 11.50 год.

Ухвалою суду від 08.09.2023 постановлено розгляд справи здійснювати 09.05.2023 в режимі відеоконференції .

28.04.2023 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Суд протокольною ухвалою від 09.05.2023 долучає додаткові пояснення відповідача до матеріалів справи

Протокольною ухвалою від 09.05.2023 суд закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 30.05.2023 на 10:50 год.

Ухвалою суду від 23.05.2023 постановлено розгляд справи проводити в режимі відеоконференції.

30.05.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання, яким просить суд розгляд справи по суті відкласти на іншу дату та час.

Ухвалою від 30.05.2023 розгляд справи по суті відкладено на 20.06.2023 на 12:30 год.

Ухвалою суду від 01.06.2023 постановлено розгляд справи проводити в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні 20.06.2023 з посиланнями на обставини, викладені у позовній заяві,докази, долучені до справи, пред`явлені позовні вимоги підтримав повністю

Представник відповідача в судовому засіданні 20.06.2023 посилаючись на обставини, викладені у відзиві щодо задоволення судом позовних вимог надав заперечення.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача господарський суд встановив наступне.

встановив:

26.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР", (Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська Аграрна Компанія" (Відповідач, Покупець) укладено договір поставки № В19-11/22ВЛ-СН.

Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити його вартість в строки визначені договором.(п.1.1).

Згідно п.1.2 договору сторонами встановлено, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару, термін оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 2.2. Договору сторони визначили, що термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватися сторонами в кожному конкретному випадку окремо та відображатися у відповідних додатках (які є додатками до цього договору).

Відповідно до п.2.3.2 договору сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення такої оплати за договором покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини). Однак, сторони погодили, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати Покупцем ціни Товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної.

Згідно п.2.3.3 договору правило визначення курсу валют за договором - курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором.

Сторони погодили, що уразі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ "Ощадбанк" (МФО 315784), п. 2.3.4. Договору.

Пунктом 2.3.5 договору сторонами передбачено, що у випадку, коли спір буде вирішуватися у судовому порядку, Постачальник має право визначити розмір заборгованості станом на дату звернення з позовом до суду, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату, що передує даті подання позову, по відношенню до гривні збільшився в порівнянні з курсом, визначеним у додатках та видаткових накладних на товар.

Згідно п.7.2.3 договору відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання покупець зобов`язався сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми.

Додатками до Договору поставки № В19-11/22ВЛ-СН від 26.11.2021 №1 сторонами погоджено вартість, та грошовий еквівалент товару.

На виконання положень договору Позивачем здійснено поставку товару згідно видаткової накладної № 9372 від 29.11.2021 товар на загальну суму 5 437,57 Євро , що у гривні еквівалентно 165 084,65 грн.

Оскільки, відповідно до графіку оплати за отриманий товар, ТзОВ "Волинська Аграрна Компанія" повинна здійснити оплату до 15.10.2022, Відповідачем було порушено строки розрахунків, які встановлені у додатках (специфікаціях) до договору поставки, оплата здійснювалась з порушенням визначених строків платежів, що підтверджується банківською випискою проведених платежів, а саме: 24.11.2022 - 65 084,65 грн., 28.11.2022 - 50 000.00 грн. та 07.12.2022- 50 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Умовами п. 2.3.2, п. 2.3.3 договору та надана до суду довідка про курс продажу іноземних валют на день підписання Сторонами видаткових накладних на товар та на дату звернення до суду із цим позовом, надають право позивачу визначити розмір заборгованості за поставку товару за курсом продажу іноземної валюти - долара США або Євро, який був встановлений на момент підписання соронами відповідних видаткових накладних.

Пунктом 2.3.5 договору сторонами передбачено, що у випадку, коли спір буде вирішуватися у судовому порядку, Постачальник має право визначити розмір заборгованості станом на дату звернення з позовом до суду, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату, що передує даті подання позову, по відношенню до гривні збільшився в порівнянні з курсом, визначеним у додатках та видаткових накладних на товар.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" про стягнення з відповідача 45 712,39 грн. курсової різниці є огрунтованими, підтвердженими матеріалам справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.2.3 договору поставки № В19-11/22ВЛ-СН від 26.11.2021 покупець за порушення грошового зобов`язання зобов`язався сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням тридцяти шести відсотків річних від простроченої суми.

Оскільки , сторонами договору погоджено можливість стягнення 36% річних від суми простроченого зобов`язання суд вважає, що нараховані річні в розмірі 9 047,56 грн. заявлено позивачем до стягнення правомірно, тому така позовна вимога також підлягає до задоволення.

Також, позивачем за неналежне виконання договору відповідачем нараховано штраф в розмірі 25% в сумі 41 271,16 грн.

Згідно п. 7.2.1. договору № В19-11/22ВЛ-СН від 26.11.2021., за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачується штраф в розмірі 25% від суми (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу.

Враховуючи викладені положення договору та наявний факт прострочення відповідачем оплати отриманих товарів, позивачем при зверненні до суду з позовом було включено до ціни позову вимогу щодо стягнення з боржника штрафу в розмірі 25% від суми неоплаченої у строки (простроченої оплатою) частини товару.

Судом встановлено, що штраф в розмірі 41 271,16 грн. нарахований у відповідності до фактичних обставин справи, положень законодавства та укладеного між сторонами договору, а відтак підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в судовому порядку в повному розмірі.

З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи чинного законодавства суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення пені та господарських санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань відповідають умовам вказаного Договору та положенням ст.625 ЦК України, є обґрунтованими, і такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 96 031,11 грн. заборгованості, з яких:45 712,39 грн. курсової різниці, 41 271,16 грн. - 25% штрафу, 9 047,56 грн. - 36% річних за неналежне виконання грошових зобов`язань по Договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яківона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити .

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська аграрна компанія» (вул. Шкільна, буд. 21, с. Озеряни, Турійський р-н., Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» (вул. Котляревського, буд. 7, м. Волочиськ, Волочиський р-н., Хмельницька обл., ) 96 031,11 грн. заборгованості, з яких: 45 712,39 грн. курсової різниці, 41 271,16 грн. - 25% штрафу, 9 047,56 грн. - 36% річних та 2 684.00 грн. витрат по сплаті судового збору,

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

29.06.2023

Суддя М. С. Шум