ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1218/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача - Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

про стягнення 364216507,23 грн

за участю представників

від позивача - Горбенко М.С.

від відповідача - Кізім Т.О., Анісімов В.В.

До суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "Херсонобленерго" про стягнення 364 216 507,23 грн, з яких - 345680691,64 грн заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, 3821224,57 грн 3% річних та 14714591,02 грн втрат від інфляції.

Позивач посилається на те, що відповідач порушив строки оплати поставки товару, а саме балансуючу електричну енергію за 2 декади червня 2022 року по 1 декаду 2023 року та врегулювання за серпень-вересень 2019, жовтень-грудень 2021 року, березень -травень 2022 року та липень 2022 року.

Ухвалою від 31.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.04.2023.

Суд направив 04.04.2023 ухвалу про відкриття провадження на електронні пошти сторін.

17.04.2023, у встановлений строк, відповідач подав до суду відзив (разом з доказами направлення на електронну пошту позивача), у якому просить відмовити в задоволенні позову. На думку відповідача, відсутні підстави для стягнення заявлених сум, оскільки балансуюча електрична енергія не отримувалась, оскільки окуповані території від`єднанні від єдиної енергетичної системи України, а тому відповідно і не здійснювалось балансування, а тому сума заявлених позовних вимог не повинна бути сплачена, а отже й відсутні підстави для притягнення його до господарсько-правової відповідальності, а позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях законодавства та укладеного договору.

26.04.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позовних вимог.

В засіданні 26.04.2023 судом оголошено перерву до 17.05.2023.

Засідання 17.05.2023 не відбулось через перебування судді на лікарняному, через що суд ухвалою від 22.05.2023 призначив підготовче засідання на 07.06.2023.

05.06.2023 відповідач подав до суду заяву (разом з доказами направлення на електронну пошту позивача), якою просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів, поновити строк для подання доказів, прийняти до розгляду та залучити до матеріалів справи докази. Відповідач посилається на те, що ці докази не були додані до відзиву, оскільки з 24.02.2022 в країні введено воєнний стан, відповідач здійснює свою діяльність на території м. Херсона та Херсонської області, які були окуповані та на яких до цього часу проводяться бойові дії - через постійні обстріли з боку окупованих ще територій (лівобережжя Херсонщини) робота товариства й досі ще не відновлена в повному обсязі. Так, 05.04.2023 внаслідок ворожого обстрілу було пошкоджено адміністративну будівлю товариства за адресою м. Херсон вул. Пестеля 5; а 12.05.2023 внаслідок вибуху через потрапляння боєприпасів сталася пожежа за місцезнаходженням майна відповідача, тобто будь-яка робота, взагалі життєдіяльність на території міста Херсон пов`язана з ризиком для життя та здоров`я людей. До того ж, через окупацію м. Херсона та Херсонської олбасті російськими військами у відповідача було викрадено та знищено майна (основних засобів, в т.ч. комп`ютерної техніки, сервірів зберігання даних тощо) на загальну орієнтовну суму понад 165 млн грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву.

Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною першою ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на викладене, суд визнав поважними причини пропуску відповідачем строку для подання доказів, поновив цей строк та прийняв до розгляду докази, подані разом з заявою від 05.06.2023

Ухвалою від 07.06.2023 суд постановив провести підготовче провадження впродовж розумного строку та призначив підготовче засідання на 14.06.2023.

В засіданні 14.06.2023 судом оголошено перерву до 23.06.2023.

Після засідання 14.06.2023 судом отримано пояснення позивача щодо клопотання відповідача про залучення доказів. Так, позивач вважає, що докази, подані відповідачем 05.06.2023, не спростовують позиції позивача, не несуть якесь доказове навантаження.

22.06.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення, які залучені до матеріалів справи, разом з доказами, які були отримані ним вже після засідання 14.06.2023.

Ухвалою від 23.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.06.2023.

28.06.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення, які суд залишає без розгляду, оскільки вони подані вже після закриття підготовчого провадження, а відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

встановив:

Акціонерне товариство "Херсонобленерго" заявою № 29/09-021557 від 08.05.2019 року приєдналось до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії. Листом за № 01/17189 від 14.05.2019 року позивач повідомив відповідача про укладання договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення до реєстру учасників ринку за ідентифікатором договору № 0526-01041 з датою акцептування 13.05.2019 року (далі - Договір).

Згідно пункту 1.1. Договору він є публічним договором приєднання та укладається шляхом приєднання сторони відповідальної за баланс до умов цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та «Правил ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.18р. № 307 (п.1.1-1.2.) (далі - Правила ринку). Договір встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи та відповідно до пункту 1.5. Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил ринку договір про врегулювання небалансів електричної енергії - договір, відповідно до якого суб`єкт господарювання набуває статусу учасника ринку та здійснюється врегулювання небалансів електричної енергії.

Згідно із п. 7 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» балансуючий ринок електричної енергії - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.

Відповідно до п. 46 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.

Тобто за своєю суттю Договір про врегулювання небалансів є договором купівлі-продажу електричної енергії, а тому на нього розповсюджується положення про договір купівлі-продажу.

Пунктом до п. 2.1 Договору встановлено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Пунктом 2.2 Договору встановлено, що порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Так, Правилами ринку, а саме п. 5.15.1 Визначено, що розрахунки за небаланси електричної енергії включають проведення для кожного розрахункового періоду торгового дня розрахунків:

1) обсягів небалансів електричної енергії кожної СВБ;

2) кредиту та дебету за небаланси електричної енергії для кожної СВБ.

Відповідно до п. 5.15.2 Правил ринку дані розрахунків за небаланси електричної енергії складаються із законтрактованих обсягів купівлі-продажу електричної енергії, графіків відпуску/відбору, диспетчерських команд балансуючого ринку, цін небалансу електричної енергії і сертифікованих даних комерційного обліку.

Пунктом 5.15.4 Правил ринку визначено, що небаланс електричної енергії СВБ b для розрахункового періоду t у зоні z обчислюється за формулою

деNPb,z,t-сальдована позиція СВБ b для розрахункового періоду t у зоні z, яка розраховується за формулою

деTPSSmp,z,t-сумарний обсяг (позитивне значення) проданої електричної енергії учасником ринку mp, що належить СВБ b, по кожному розрахунковому періоду t у зоні z відповідно до законтрактованих обсягів продажу на РДД та/або РНД, та/або ВДР;
TPSBmp,z,t-сумарний обсяг (негативне значення) купленої електричної енергії учасником ринку mp. що належить СВБ b по кожному розрахунковому періоду t у зоні z відповідно до законтрактованих обсягів купівлі на РДД та/або РНД, та/або ВДР;
MPb,z,t-виміряна позиція СВБ b для розрахункового періоду t у зоні z, яка розраховується за формулою

деMDQu,z,t-сертифіковані дані комерційного обліку відпуску (позитивне значення) одиниці u, що належить балансуючій групі СВБ, для розрахункового періоду t у зоні z;
MOQp,z,t-сертифіковані дані комерційного обліку відбору (негативне значення) представника навантаження p, який входить до балансуючої групи СВБ, для розрахункового періоду t у зоні z.
Згідно із пунктом 5.16.1 Правил ринку розрахунковим періодом для розрахунків за небаланс електричної енергії СВБ є одна година.

Тобто, умовами Договору та Правилами ринку визначено, що Відповідач зобов`язаний проводити оплату за обсяги, що визначаються за розрахунковий період, а саме одну годину законтрактованих обсягів купівлі-продажу електричної енергії, графіків відпуску/відбору, диспетчерських команд балансуючого ринку, цін небалансу електричної енергії і сертифікованих даних комерційного обліку.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору за період з другої декади червня 2022 року по першу декаду березня 2023 року та врегулювання з серпня 2019 по травень 2022, липень 2022 року поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 345 680 691,64 грн, що підтверджується виставленими рахунками та згенерованими, але не погодженими відповідачем актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, що містяться в матеріалах справи. Будьяких інших доказів передачі електричної енергії відповідачу, позивачем не надано.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не погодився із відповідними обсягами, про що зазначив у своїх листах запереченнях, що містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.191-211).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, АТ «Херсонобленерго» посилається на наступні обставини: обсяги електричної енергії, що виставлені позивачем, стосуються територій, що знаходиться на тимчасово окупованій росією території Херсонської області (що унеможливлює фактичне зняття показників кількості електричної енергії з приладів комерційного обліку); а відтак, обсяги переданої електричної енергії, вказані позивачем у позовній заяві і доданих до неї документах, на переконання відповідача, є спірними та не відповідають фактичним обставинам справи. Також відповідач не згоден з ціною електричної енергії, яку позивач використовує під час розрахунку заборгованості; вихідними даними про обсяги спожитої ним електричної енергії показниками приладу обліку, обсягами втрат електричної енергії, тощо.

Відповідно до відомостей, що містяться у наказі Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» вся територія Лівобережжя Херсонської області з 24.02.22 р. та по цей час відноситься до тимчасово окупованих російською федерацією територій України. Зазначена обставина об`єктивно унеможливлює зняття показників з комерційних приладів обліку електричної енергії, встановлених на вищенаведеному об`єкті відповідача та позивача, до часу деокупації цієї частини території України.

Також суд враховує, що з кінця лютого 2022 р. та по цей час не відбувається відправка поштової кореспонденції з тимчасово окупованих територій на вільну територію України, відсутній зв`язок, що об`єктивно унеможливлювало відправку будь-якої інформації з окупованих територій.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про постачання (закупівлю) електричної енергії, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Так, згідно із ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні та у відповідності до ст. 691 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із підпунктом 63 пункту 1.2.1 глави 1.2 розділу I Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 року (далі - ККО) сертифіковані дані комерційного обліку (сертифіковані дані) - набір даних комерційного обліку за встановлений період для точки або групи точок комерційного обліку після їх перевірки АКО, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.

Формування сертифікованих даних комерційного обліку відбувається у відповідності до глави 9.13 ККО, а саме, після проведення всіх перевірок і обчислень для кожної ТКО (точки комерційного обліку).

Главою 9.9 ККО визначено порядок валідації даних комерційного обліку електричної енергії (пп. 10 пункту 1.2.1 глави 1.2 розділу I ККО валідація даних комерційного обліку - процедура підтвердження постачальником послуг комерційного обліку електричної енергії придатності даних комерційного обліку для подальшої їх обробки АКО).

Відповідно до п. 9.9.2. ККО ППКО (у ролі ОДКО) після отримання від ППКО (у ролі ОЗД) результатів вимірювання з лічильників має провести обробку, перевірку, валідацію цих даних та, у разі потреби, їх заміну оціночними даними, а також забезпечити зберігання, архівування, передачу валідованих даних АКО та іншим заінтересованим сторонам, зокрема, електропостачальникам, відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно із п. 9.9.3. ККО ППКО (у ролі ОДКО) повинен здійснити валідацію сформованих даних комерційного обліку перед тим, як додати ці дані до своїх баз даних комерційного обліку електричної енергії та передати їх АКО.

Пунктом 9.9.4. ККО встановлено, що якщо сформовані дані не проходять валідацію, то вони не вносяться до бази даних комерційного обліку електричної енергії та не передаються АКО. ППКО (у ролі ОДКО), що здійснює валідацію даних комерційного обліку, має негайно повідомити ППКО (у ролі ОЗД), від якого він їх отримав, про необхідність виправлення виявлених недоліків у даних комерційного обліку в найкоротші терміни. Повідомлення повинне містити інформацію щодо ТКО, дані з яких не пройшли перевірку достовірності, а також про перевірки, що не були пройдені.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 р №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан. На думку суду, позивачем не враховано, що при виставленні рахунків використовувались несертифіковані дані, які не пройшли валідацію.

Територія Херсонської області, де здійснюється ліцензована діяльність АТ «Херсонобленерго», з 24.02.22 року була тимчасово частково окупована (Лівобережжя), а з 28.02.2022 року було тимчасово окуповано іншу частину Херсонської області.

Матеріалами справи підтверджується, що 28.06.2022р. представниками так званої «Херсонської військово-цивільної адміністрації» за підтримки представників ФСБ рф було захоплено у м.Херсоні об`єкти, що належать АТ «Херсонобленерго», у тому числі й електричні мережі та адмінбудівлі (цілісний майновий комплекс Товариства). Про відповідні факти повідомлено правоохоронні органи держави, у зв`язку із чим відкриті кримінальні впровадження № 0001995 від 29.06.2022року (т.2 а.с.11) та №0000689 від 05.04.2023 року (т.2 а.с.37) (правова кваліфікація за ч.1 ст. 438 КК України). За твердженням відповідача, з червня 2022 р. окупантами та колаборантами вчинялися дії щодо взяття під контроль усіх сфер діяльності підприємства. Товариство втратило доступ до первинної документації та баз даних, в тому числі договорів, актів прийому-передачі послуги з розподілу електричної енергії тощо, що знаходилась в офісному приміщенні за адресою м.Херсон, вул. Пестеля, 5.

Суд погоджується з думкою відповідача, що вищезазначене вплинуло на можливість формування даних комерційного обліку на території Херсонської області, оскільки починаючи з березня 2022 року ситуація з засобами зв`язку та комунікаціями у місті стала ускладнюватися. З 01.03.2022 року у Херсонський області припинили працювати відділення Укрпошти, впродовж квітня та травня 2022 року спостерігалися перебої у роботі стільникового зв`язку та каналів Internet, а з 30.05.2022 р по Херсонській області окупаційними військами було захоплено Укртелеком, вимкнуто Internet та стільниковий зв`язок українських операторів зв`язку (т.2 а.с.13, 14), та розпочато примусове впровадження російських провайдерів зв`язку, здійснено зміну трафіку доступу до мережі Internet через провайдерів рф, які блокують доступ до українських сайтів, інформаційних месенджерів та особових кабінетів тощо, що унеможливлювало отримання та формування даних комерційного обліку суб`єктами господарювання на території області до моменту деокупації правобережжя, а на сьогоднішній день унеможливлює отримання комерційних даних на лівобережжі.

Позивачем заявлено обсяги отриманої електричної енергії за період з червня 2022 року по березень 2023 року та обсяги коригування за серпень 2019 року, вересень 2019 року (що знаходяться за межами строків позовної давності, а відповідно до п. 9.13.4. ККО по завершенню строку позовної давності сертифіковані дані, що зберігаються в AKO, не підлягають подальшому уточненню), жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, липень 2022 року. У відповідні обсяги включено електричну енергію, яка передається та споживається на лівому березі Херсонської області, хоч відповідну частину від`єднано від єдиної енергетичної системи України та на ній споживається виключно електрична енергія походженням із російської федерації, що підтверджується заявою свідка (т.2 а.с.33, 34) та документами від НЕК Укрнерго та НКРЕКП про той факт, що тимчасово окупована територія не працює синхроно (від`єднана від енергетичної системи України),та підтверджує неможливість нарахування обсягів як виробництва, так і споживання електричної енергії (яка є походженням із російської федерації).

Згідно приписів ст.87 ГПК України - показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дані комерційного обліку, сформовані на окупованій території, є такими, що не можуть пройти валідацію, отже, не є сертіфікованими, а тому, відповідно, не можуть бути використані для розрахунків між суб`єктами ринку. Застосування величин, що враховувались Позивачем при розрахунку, є такими, що не відповідають дійсності, є недостовірними (враховані обсяги електричної енергії на окупованих територіях, які були і є від`єднанні від єдиної енергетичної системи України).

Оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обсяг фактично переданої відповідачу електроенергії за спірний період часу відповідно до умов договору про врегулювання небалансів.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 червня 2023 р.

Суддя В.В. Литвинова