ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Справа№ 910/356/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 22.02.2023

у справі № 910/356/23 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігун-Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс"

про стягнення 102 200, 00 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бігун-Транс" (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 102 200 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2023 у справі №910/356/23 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігун-Транс" заборгованість у розмірі 82 200 (вісімдесят дві тисячі двісті) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1 995 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 48 (сорок вісім) коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 423 (чотири тисячі чотириста двадцять три) грн. 68 (шістдесят вісім) коп. В іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач, в порушення норм ЦК України та умов Договору, не здійснив оплату наданих йому й прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 82 200 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими.

Не погодившись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення від 22.02.2023 у справі №910/356/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів передачі пакету документів, які є підставою для розрахунків, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Також апелянт не погодився з розміром витрат на правничу допомогу, задоволених судом першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 апеляційну скаргу у справі №910/356/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/356/23 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

На адресу суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник просив суд оскаржуване рішення залишити без змін та покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката сумі 4300, 00 грн, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом рішення.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

12.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міронекс» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бігун-Транс» (Перевізник) було укладено Договір перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111, відповідно до умов якого на умовах даного Договору та Замовлення (заявки) Експедитора, Перевізник зобов`язується доставити (організувати доставку) вантаж до пункту призначення в обумовлений Сторонами строк та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а Експедитор зобов`язується оплатити вартість його перевезення і інші, передбачені даним Договором платежі (в тому числі штрафні санкції, додаткові витрати) за рахунок коштів свого Клієнта. Перевізник за даним Договором надає транспортно-експедиційні послуги (фактично виступає експедитором), які полягають в організації перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів по території України та/або за її межами, якщо він надає послуги транспортними засобами, які він використовує на підставі договору оренди або в CMR, в графі перевізник, зазначена особа, що не є стороною даного Договору.

Відповідно до пункту 2.2 Договору на кожне перевезення оформляється транспортне Замовлення (заявка), що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Експедитора і передається Перевізнику в тому числі за допомогою факсимільного зв`язку або по електронній пошті. Замовлення (заявки) передані по факсу чи електронній пошті мають силу оригіналу, без обов`язкового передання їх оригіналів у майбутньому.

Згідно з п.5.1 Договору сума Договору зазначається в Замовленні (заявці).

У п.5.2 Договору передбачено, що розрахунки між Сторонами за даним Договором відбуваються в безготівковому порядку, шляхом оплати Експедитором, за рахунок коштів свого Клієнта, виставлених Перевізником рахунків, протягом 14-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунок на виконані послуги;

- CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце);

- акт виконаних робіт;

- податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ).

У випадку, якщо в CMR вантажоодержувачем зазначено про виявлення браку/недостачі і у випадку його складання, складений акт виявлення браку/недостачі, Перевізник зобов`язаний надати даний акт Експедитору. В цьому випадку, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів, Експедитор має право відкласти оплату до з`ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред`явлення претензій зацікавленими сторонами.

Експедитор не сплачує рахунки Перевізника у випадку ненадання останнім усіх документів (або надання неналежно оформлених), зазначених у п. 5.2. Договору, а також у випадку невиконання положень п. 5.4. Договору. (п.5.5 Договору)

Заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року до Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року Сторони погодили перевезення за маршрутом м. Маріуполь (Україна) - м. Домброва Гурнича (Польща), вартість - 47 200 грн. 00 коп.; форма оплати - 100% б/г форма розрахунку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів.

Документи, необхідні для оплати: рахунок, акт, податкова накладна (при наявності), оригінал CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки.

Згідно з п. 5 заявки перед відправкою оригіналів документів бажано відправити скан копії документів на електронну адреса менеджера по перевезенню або на факс Експедитора для перевірки правильності оформлення.

Заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013066 від 17.01.2022 року до Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року Сторони погодили перевезення за маршрутом м. Маріуполь (Україна) - м. Познань (Польща), вартість - 55 000 грн. 00 коп.; форма оплати - 100% б/г форма розрахунку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів.

Документи, необхідні для оплати: рахунок, акт, податкова накладна (при наявності), оригінал CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки.

Згідно з п.5 заявки перед відправкою оригіналів документів бажано відправити скан копії документів на електронну адреса менеджера по перевезенню або на факс Експедитора для перевірки правильності оформлення.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за заявками №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року він надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародними товарно - транспортними накладними CMR А№159233, CMR А№159331 та надіслав на адресу Відповідача оригінали документів, на підтвердження чого надав копію експрес - накладної Нової пошти №71218 від 03.02.2022 року, проте відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення 102 200 грн. 00 коп. заборгованості.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за заявками №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародними товарно - транспортними накладними CMR А№159233, CMR А№159331. Вантаж було доставлено вантажоодержувачу - 28.01.2022 та 31.01.2022 відповідно, про що свідчить відмітки останнього в графі 24 зазначеної накладної.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та не заперечується відповідачем виконання позивачем відповідно до умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року на загальну суму в розмірі 102 200 грн.

При визначенні погодженого сторонами порядку розрахунків за виконане позивачем перевезення, судом враховано положення п.п. 2.6, 8.2 Договору, якими передбачено, що у випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором пріоритетними є умови (відомості), зазначені в ззамовленні (заявці); положення, викладені в додатках до Договору мають пріоритет перед положеннями, зазначеними безпосередньо в Договорі.

Зважаючи на викладене, порядок позрахунків, передбачений в п. 5.2 Договору з урахуванням умов оплати, погоджених у заявках, за якими розрахунки між сторонами Договору відбуваються в безготівкову порядку після отримання повного пакету документів та CMR з мокрою печаткою перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача протягом 14 банківських днів відмовідає умовам договору і мав бути врахований сторонами.

На виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року позивач надіслав на адресу відповідача оригінали документів, на підтвердження чого надав копію експрес - накладної Нової пошти №71218 від 03.02.2022 року.

Як вбачається з вказаної експрес - накладної Нової пошти №71218, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» надіслало пакет документів на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» (м. Старокостянтинів, відділення №3).

Апелянт указує на те, що експрес - накладна Нової пошти №71218 не містить переліку документів, які були надіслані на адресу відповідача, вказана відправка документів за неналежною адресою ускладнила та затягла у часі їх аналіз та обробку, оскільки відповідач був змушений перенаправляти відправлення у м. Київ.

Колегія суддів зазначає, що положення Договору не містять будь-яких застережень щодо порядку надіслання документів, що підтверджують факт здійсненого перевезення вантажу, тому суд не вбачає порушень позивачем умов Договору при надісланні відповідних документів через відділення ТОВ "Нова Пошта", крім того відповідач в апеляційній скарзі не заперечує факт отримання відправлення, надіслано до м. Старокостянтинів, відділення Нової пошти №3, проте доказів невідповідності вмісту відправлення суду не надав, отже доводи відповідача в цій частині суд вважає неспроможними.

Враховуючи викладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання ним свого зобов`язання за Договором перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року щодо передачі (надіслання) 03.02.2022 року Відповідачу рахунку, акту, податкової накладної (при наявності), оригіналу CMR накладної, 2 оригінали СМР або одна копія СМР з мокрою печаткою фірми, 2 оригінали заявки.

При цьому, попереднє відправлення сканкопій документів відповідно до п.5 заявок є правом, а не обов`язком позивача, тому заперечення відповідача в цій частині судом до уваги не приймаються.

Крім того, матеріали справи містять рахунок на оплату №177 від 28.01.2022 року на суму 47 200 грн. 00 коп., виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» Товариству з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» на виконання умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за заявкою №1013055 від 13.01.2022 року, що є предметом спору у даній справі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» в свою чергу було перераховано на користь Позивача грошові кошти у розмірі 20000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №9873 від 11.03.2022 року із зазначенням призначення платежу: «часткова оплата за транспортні послуги згідно рах. №177».

Враховуючи викладене, відповідач своїми конклюдентними діями із наданням рахунку на оплату №177 від 28.01.2022 року й здійснення часткової оплати за надані послуги перевезення підтвердив факт отримання документів відповідно до умов Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року за Заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1013055 від 13.01.2022 року, №1013066 від 17.01.2022 року.

За таких підстав, враховуючи п.5.2 Договору перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року з урахуванням умов оплати, погоджених у заявках, обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРОНЕКС» з оплати наданих й прийнятих послуг транспортно - експедиційного обслуговування на загальну суму в розмірі 102 200 грн. 00 коп. настав 27.02.2022 року з урахуванням отримання документів 07.02.2022 року.

Беручи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції з врахуванням сплаченої суми боргу у розмірі 20 000, 00 грн відповідно до платіжного дорученням №9873 від 11.03.2022 року, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 82 200, 00 грн заборгованості за договором за Договором перевезень вантажів (транспортно - експедиційне обслуговування) №2111 від 12.06.2020 року.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем в суді першої інстанції заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2022 року між адвокатом Лозою В.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГУН-ТРАНС» було укладено Договір про правову допомогу б/н, за яким Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні ді: Надати правову допомогу у спорі з ТОВ «МІРОНЕКС».

Відповідно до п.2.1 договору за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього Договору, Довіритель сплачує Повіреному винагороду в розмірі 11000, 00 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано Акт приймання - передачі наданих послуг від 19.12.2022 року на суму 11000 грн. 00 коп., квитанцію від 19.12.2022 р. на суму 11000 грн.

Судом встановлено, що Лоза В.М. є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008 року.

У відзиві на позовну заяву відповідачем подані заперечення на заяву щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі №922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Як вбачається з Акту приймання - передачі наданих послуг від 19.12.2022 року на суму 11000 грн. 00 коп., Повірений надав, а Представник Довірителя прийняв наступні послуги: огляд, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 5 год. 10 хв., проведення заходів досудового врегулювання спору, проведення переговорів на предмет повернення боргу, підготовка вимоги - 0 год. 20 хв., аналіз судової практики - 1 год. 00 хв., підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 12 год. 15 хв., проведення арифметичних розрахунків - 0 год. 15 хв., вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення - 4 год. 00 хв.

Беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, з урахуванням заперечень відповідача щодо заявленої суми витрат, місцевий суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, обґрунтованою сумою витрат на правничу допомогу вважав 5 500 грн, що з врахуванням часткового задоволення позову пропорційно розміру задоволених вимог підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 4 423, 68 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд відшкодувати йому витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4300, 00 грн, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом рішення.

На підтвердження понесених витрат, позивач надав суду договір про правову допомогу № 2 від 20.04.2023, акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 21.04.2023 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 07-04 від 21.04.2023 на суму 4300, 00 грн.

Договір про правову допомогу підписаний між ТОВ «Бігун-Транс» та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем, повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 507 видане 16.05.2008 та довіреністю б/н від 16.12.2022.

Відповідно до п. 1.1 договору про правову допомогу, за цим договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ТОВ «Міронекс» під час апеляційного перегляду рішення у справі № 910/356/23. З цією метою:

Здійснити дослідження, аналіз та попередню правову оцінку вимог апеляційної скарги, доказів за їх місцезнаходженням (2 год.).

Здійснити аналіз судової практики (1 год.).

Підготувати відзив на апеляційну скаргу (5 год.).

Вчинити інші дії необхідні для розгляду справив апеляційному суді (2 год.).

За здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі 4300, 00 грн (п.2.1.).

Актом приймання-передання наданих послуг № 2 від 21.04.2023 підтверджується надання послуг, указаних у п. 1.1. договору.

Керуючись ст. 123, 126, 129 ГПК України, беручи до уваги характер спірних правовідносин у цій справі та проаналізувавши детальний опис наданих товариству адвокатом послуг, а також з огляду на принципи пропорційності та розумності, колегія суддів вважає, що заява ТОВ "Бігун-Транс" викладена у відзиві на апеляційну скаргу щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню на суму 4300,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2023 у справі №910/356/23 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (02002, місто Київ, вулиця Марини Раскової, будинок 23, офіс 624, Ідентифікаційний код юридичної особи 38807122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігун-Транс» (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, вулиця Горіхова, будинок 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 43078761) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 4300 (чотири тисячі триста) грн. 00 коп.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс".

Матеріали справи №910/356/23 повернути суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир