ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"29" червня 2023 р. Справа № 911/1953/23

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шико» (01001, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 10, кімната 212, ідентифікаційний код - 23744507)

до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119049, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Житна, будинок 14, ІПН компанії , ЄДРН компанії - 834)

про стягнення 294 111 875, 44 грн, що еквівалентно 8 042 727, 90 доларів США

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шико» звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою б/н від 25.06.2203 (вх. № 1695/23 від 26.06.2023) про стягнення з Російської Федерації збитків у розмірі 294 111 875, 44 грн, що еквівалентно 8 042 727, 90 доларів США, з яких: 231 795 406, 44 грн, а у доларовому еквіваленті 6 338 645, 90 доларів США сума реальних збитків; 46 737 353, 00 грн, а у доларовому еквіваленті 1 278 073, 00 доларів США сума упущеної вигоди за період з 24.02.2022 по 24.02.2023; 15 579 116, 00 грн, а у доларовому еквіваленті 426 009, 00 доларів США сума упущеної вигоди за період з 24.02.2023 по 24.06.2023. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача 410 000, 00 грн, а у доларовому еквіваленті 12 341, 48 доларів США судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації було знищено нерухоме майно (нежитлове приміщення склад, бокси), яке перебувало у користуванні позивача, а також рухоме майно (непродовольча продукція та основні засоби), яке належало позивачу на праві власності та перебувало у вказаному нежитловому приміщенні, чим позивачу завдано збитків.

Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд зазначає таке.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Отже, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема, в якості відповідача.

Особливістю правового статусу держави як суб`єкта міжнародних відносин є наявність у неї імунітету, який ґрунтується на загальному принципі міжнародного права «рівний над рівним не має влади і юрисдикції». Однак, необхідною умовою дотримання цього принципу є взаємне визнання суверенітету країни, тож коли Російська Федерація заперечує суверенітет України та вчиняє щодо неї загарбницьку війну, жодних зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. У таких висновках суд керується тим, що дії іноземної держави вийшли за межі своїх суверенних прав, оскільки будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну.

У міжнародному праві кодифіковані підстави для обмеження судового імунітету іноземної держави внаслідок завдання фізичної шкоди особі або збитків майну, так званий «деліктний виняток» (англ. «tort exсeption»). Умовами, необхідними для застосування «деліктного винятку», є: 1) принцип територіальності: місце дії/бездіяльності має бути на території держави суду; 2) присутність автора дії/бездіяльності на території держави суду в момент вчинення дії/бездіяльності (агента чи посадової особи іноземної держави); 3) дія/бездіяльність ймовірно може бути привласнена державі; 4) відповідальність за дії/бездіяльність передбачена положеннями законодавства держави суду; 5) завдання смерті, фізичної шкоди особі, збитків майну чи його втрата; 6) причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю і завданням смерті, фізичної шкоди особі або збитків майну чи його втратою.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19. Крім того, Верховний Суд у вказаній постанові виходить із того, що у разі застосування «деліктного винятку» будь-який спір, що виник на її території, навіть з іноземною країною, зокрема й Російською Федерацією, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та поважним судом.

Визначаючи чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у даній справі, судом враховано таке:

- предметом позову є відшкодування шкоди майну і активам, що безпосередньо використовувались у господарській діяльності позивача, завданої військовими діями відповідача як держави-агресора;

- місце завдання шкоди є територія суверенної держави Україна за адресою: Київська обл., м Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 141-В;

- вчинення актів збройної агресії Російською Федерацією не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність України.

Також судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали даної позовної заяви, суд дійшов висновку, що вони є достатніми для прийняття її до розгляду та відкриття провадження у справі.

Разом з тим, беручи до уваги характер спірних правовідносин, ціну позову та предмет доказування, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Крім того, враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, що унеможливлює надсилання цієї ухвали на адресу відповідача, повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі здійснюватиметься шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому частинами 4, 5 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 3, 12, 122, 176-177, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

3. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначити на "27" липня 2023 року о 14:30. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108, в залі судових засідань № 1.

4. Позивачу:

- подати оригінали (для огляду) доданих до позовної заяви документів;

- подати у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов відповідь на відзив відповідача (за його наявності) у порядку, передбаченому статтями 166, 184 Господарського процесуального кодексу України.

5. Відповідачу:

- подати протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив по суті позовної заяви з наданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини, а позивачу його копію у порядку, передбаченому статтями 165, 178 Господарського процесуального кодексу України;

- подати у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, а позивачу їх копію у порядку, передбаченому ст. 167 Господарського процесуального кодексу України.

6. Сторонам подання доказів по справі здійснювати відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Письмові заяви, клопотання, заперечення та докази, що подаються до суду заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

7. Нагадати, що сторони відповідно до ст. 192 Господарського процесуального кодексу України, можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії розгляду спору.

8. Учасникам процесу письмові докази, які подаються до господарського суду, оформити відповідно до вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, а заяви та клопотання в письмовій формі відповідно до ч. 2 ст. 169 та ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

9. Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України суд повертає без розгляду письмові заяви (клопотання, заперечення), які подаються без додержання частин 1 та 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

10. Викликати в судове засідання повноважних представників сторін; у разі неявки в судове засідання, сторони зобов`язані повідомити суд про причини такої неявки.

11. Роз`яснити, що неявка у підготовче засідання учасника справи, повідомленого про дату, час і місце проведення судового засідання, який не повідомив суд про причини неявки або якщо такі причини не визнано судом поважними, не є підставою для відкладення підготовчого засідання за змістом ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

12. Попередити позивача про те, що у разі ненадання господарському суду без поважних причин витребуваних документів або нез`явлення його представника у судове засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.

13. Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов та витребуваних судом документів, справа згідно зі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

14. Попередити сторін про застосування судом заходів процесуального примусу передбачених ст. 135 Господарського процесуального кодексу України у разі невиконання процесуальних обов`язків та зловживання процесуальними правами.

15. Копію даної ухвали надіслати сторонам у справі.

16. Здійснити оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації у судове засідання.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 29.06.2023.

Суддя Т.В. Лутак