УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 907/583/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «Нафтогаз України», скаржник)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023

у справі №907/583/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

до Головного управління ДПС у Закарпатській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз трейдинг»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Нафтогаз України» 09.06.2023 (згідно з номером 549 відправлення на поштовому на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 (повний текст 31.05.2023) та рішення господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 у справі №907/583/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 160 282, 39 грн скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 160 282, 39 грн задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 у справі №907/583/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Малашенкова Т. М., судді Бенедисюк І. М., Колос І. Б.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України «Про судовий збір», Верховний Суд встановив таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Нафтогаз України» з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що попередні судові інстанції застосували норму права [статтю 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України)] без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду: від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, що призвело до безпідставного надання переваги правам відповідача перед правами позивача у справі; від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 14.07.2021 у справі №916/878/20 та зменшили розмір пені на 94,13% й не прийняли до уваги, що зменшення розміру штрафних санкцій на 94,13% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

Також скаржник зазначає, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення статті 233 ГК України та статей 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Крім того ТОВ «Нафтогаз України» у касаційній скарзі із посиланням на підпункти «а», «в» частини третьої статті 287 ГПК України зазначає, що питання нарахування пені, порядку й підстав для такого зменшення судами тощо має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики з аналогічних спорів, також має виняткове значення для учасника справи, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу постачальником «останньої надії» та прямо впливає на фінансовий стан підприємств - учасників даного ринку.

Верховний Суд відзначає, що за предметом позову ця справа не є малозначною, а відтак посилання скаржника на підставу для відкриття касаційного провадження передбачену підпунктами «а», «в» частини третьої статті 287 ГПК України є помилковим.

Водночас з огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Нафтогаз України» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Відтак не є очевидно не прийнятною за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Також згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року визначений у розмірі 2 481, 00 грн.

В прохальній частині касаційної скарги скаржник виклав свої вимоги до Суду в такій редакції:

« 2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 23 травня 2023 р. та рішення Господарського суду Закарпатської області від 26 січня 2023 року у справі № 907/583/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 160 282, 39 грн скасувати.

3. Прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо стягнення пені в розмірі 160 282,39 грн, у стягненні яких було відмовлено, - задовольнити».

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 2 066 221, 39 грн за договором як постачальник «останньої надії» на ринку природного газу.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТОВ «Нафтогаз України» борг у загальній сумі 1 905 938, 98 грн, у тому числі: основний борг - 1 618 569, 55 грн; три проценти річних - 19 954, 95 грн; інфляційних втрат - 257 414, 48 грн; пені - 10 000, 00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що розрахунок судового збору, що належить до сплати за подання касаційної скарги залежить від вимог скаржника і меж оскарження судових рішень, зокрема скаржник просить постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 у справі №907/583/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 160 282, 39 грн скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про її стягнення, а тому скаржник при поданні касаційної скарги, у даному випадку, мав сплати судовий збір у сумі 4 962 грн за вимогу майнового характеру - яка не перевищує 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб [2 481, 00 грн х 200%].

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. При цьому у додатках до касаційної скарги хоча й зазначено про докази сплати судового збору за платіжною інструкцією, при розкриванні поштового відправлення за номером 549, яке надійшло від ТОВ «Нафтогаз України», не виявилося у додатку до касаційної скарги доказів сплати судового збору про, що працівниками Суду складено акт від 15.06.2023 №29.1-25/322.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга ТОВ «Нафтогаз України» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку, шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 4 962 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі усунення недоліку протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтями 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22 - залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему «Електронний суд» або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова