ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/1445/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н.О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

прокуратури - Підяша О. С. (прокурор за посвідченням),

позивача - не з`явилися,

відповідача-1 - не з`явилися,

відповідача-2 - Сідельникової О. Л. (адвокат),

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Зозуля Василя Анатолійовича

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2023 (судді: Чередко А. Є. - головуючий, Коваль Л. А., Мороз В. Ф.) у справі

за позовом виконувача обов`язків керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області

до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 2) фізичної особи-підприємця Зозуля Василя Анатолійовича,

про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2020 року виконуючий обов`язки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі - Сільрада) звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - ГУ Держгеокадастру) та фізичної особи-підприємця Зозуля Василя Анатолійовича (далі - ФОП Зозуль В. А.), з урахуванням письмової уточненої позовної заяви від 07.09.2020 просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 09.12.2015 № 8-856/27-15-СГ ГУ Держгеокадастру "Про передачу в оренду земельної ділянки";

- визнати недійсним договір оренди землі б/н від 10.12.2015, укладений між ГУ Держгеокадастру та Зозулем Василем Анатолійовичем, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право щодо оренди земельної ділянки площею 19.7600 га, кадастровий номер :03:001:2035, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту, припинивши право оренди ФОП Зозуля В. А., зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.12.2015 за номером запису про інше речове право № 12533288;

- зобов`язати ФОП Зозуля В. А. повернути земельну ділянку площею 19.7600 га, кадастровий номер :03:001:2035, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту на користь територіальної громади, в особі Сільради.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:

- у клопотанні до ГУ Держгеокадастру Зозуль В. А. не обґрунтував розмір земельної ділянки та не зазначив перспективи діяльності фермерського господарства, тобто не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства обробляти отриману земельну ділянку, чи має він власну техніку для обробітку землі тощо;

- ГУ Держгеокадастру, приймаючи наказ щодо передачі Зозулю В. А. земельної ділянки державної форми власності в користування, належним чином не пересвідчилось в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та можливості самостійно обробляти земельну ділянку;

- Зозулем В. А. не створено фермерського господарства;

- право на пільгове отримання земельної ділянки державної форми власності для створення фермерського господарства громадянин може використати лише один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах. Натомість Зозуль В. А. на момент прийняття оскаржуваного наказу вже реалізував своє право на пільгове отримання земельної ділянки державної власності у користування для ведення фермерського господарства, отримавши у тимчасове користування 50 га в постійне користування на підставі рішення чотирнадцятої сесії Бердянської районної ради народних депутатів від 31.03.1994 № 4 (колгосп ім. Смирнова, ґрунтозахисної сівозміни, поле № 1). На підставі того ж рішення Зозулю В. А. надано земельну ділянку площею 36,02 га для ведення фермерського господарства, що розташована на території Долинської сільської ради, про що видано Державний акт на право постійного користування землею від 31.05.1994 серії ЗП 000001;

- оспорюваний наказ суперечить вимогам статей 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство", статті 123 та частини 2 статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.01.2021 (судді: Проскуряков К. В. - головуючий, Дроздова С. С., Корсун В. Л.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора, місцевий господарський суд виходив з відсутності будь-яких порушень чинного законодавства при видачі ГУ Держгеокадастру спірного наказу та відповідно відсутності підстав для визнання недійсним спірного договору оренди землі та повернення державі отриманої за цим договором земельної ділянки. Сторонами оспорюваних правочинів є ГУ Держгеокадастру та Зозуль В. А. , а орган місцевого самоврядування, в інтересах якого прокурор подав цей позов, не є стороною цих правочинів, про недійсність та незаконність яких стверджує прокурор, тому суд дійшов висновку про недотримання прокурором вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та відсутності визначених законом підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах Сільради.

4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2023 рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2021 скасоване; прийнято у справі нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано недійсним спірний договір оренди землі; зобов`язано ФОП Зозуля В. А. повернути спірну земельну ділянку.

Постанову мотивовано тим, що відповідно до положень земельного законодавства (ЗК України, Закону України "Про фермерське господарство"), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності для ведення фермерського господарства громадянин міг використати один раз. Додатково земельні ділянки громадяни або фермерські господарства могли отримувати лише на конкурентних засадах шляхом участі у торгах. При цьому апеляційний суд врахував, що прокурор належним чином обґрунтував в позовній заяві необхідність звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі позивача та визначив відповідачем-1 за позовом ГУ Держгеокадастру, оскільки просить скасувати накази ГУ Держземагенства, яким і допущено порушення вимог законодавства при винесенні спірних наказів, тобто у цьому випадку прокурор захищає інтереси держави, що узгоджується з положеннями статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, на час їх виникнення, є відповідачем у справі та заперечує проти позовних вимог прокурора, що також підтверджує обґрунтованість звернення прокурора з позовом до господарського суду за захистом інтересів держави, а Сільрадою з моменту набуття права власності на спірну земельну ділянку та після відповідних звернень прокурора не вживалися заходи до її повернення, визнання наказу та договору недійсними. Суд апеляційної інстанції також дійшов висновку, що позовна давність на момент звернення до суду не сплила, оскільки Сільрада стала власником спірної земельної ділянки з моменту реєстрації права власності (10.04.2019), після чого набула прав власника, серед яких право на захист своїх порушених прав, у той час як прокурор звернувся до суду з позовом 05.06.2020, тобто в межах строку позовної давності, що виключає відмову у задоволенні позову через її пропуск.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі ФОП Зозуль В. А. просить постанову апеляційного господарського суду у справі № 908/1445/20 скасувати в частині задоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені:

1) у справах № 908/1447/20, № 922/1830/19, № 922/1467/19, № 922/1948/19, № 922/1796/19 та інших щодо застосування статті 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та вважає, що прокурор звернувся з позовною заявою з порушенням строків позовної давності;

2) у справі № 924/831/17, а саме наголошує, що вимога про реституцію може заявлятися лише стороною правочину, однак Сільрада не є стороною договору оренди, а отже, не може заявляти вимогу щодо повернення майна;

3) у справі № 688/2908/16-ц, відповідно до якої частина 2 статті 134 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, слід розуміти таким чином, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права на земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства за наявності лише одного бажаючого. Якщо ж бажаючих два чи більше, підлягали застосуванню загальні правила статті 135 ЗК України про проведення земельних торгів у формі аукціону, за результатами яких укладається відповідний договір.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

7. Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшло.

Розгляд справи Верховним Судом

8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Зозуля В. А. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2023 у справі № 908/1445/20 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 13.06.2023.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

9. 08.12.2015 до ГУ Держгеокадастру звернувся Зозуль В. А. з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 19,7600 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер :03:001:2035, строком на 49 років відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 123 ЗК України.

10. Разом з клопотанням Зозуль В. А. надав письмове обґрунтування щодо отримання в оренду спірної земельної ділянки, в якому зазначено, що ця земельна ділянка перебувала в оренді СФГ "Бірюза", на теперішній час це господарство розірвало договір оренди у зв`язку з неможливістю орендувати зазначену земельну ділянку. Зозуль В. А. повідомив ГУ Держгеокадастру, що має досвід в сфері ведення фермерського господарства та бажає вирощувати на вищевказаній земельній ділянці сільськогосподарські культури. Після отримання земельної ділянки в оренду зобов`язується використовувати її за цільовим призначенням.

11. Зозуль В. А. до клопотання також долучив як документ, який підтверджує досвід роботи у сільському господарстві, копію трудової книжки, відповідно до якої Зозуль В. А. у період з 2000 року по 2015 рік призначався на посади директора ТОВ "Лукашеве" та ТОВ "БІ-Праим-3", які здійснюють вирощування зернових культур. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим беніфіціарним власником (контролером) зазначеного підприємства є Зозуль В. А .

12. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.11.2015 № 46789132 земельна ділянка площею 19,76 га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер :03:001:2035, зареєстрована ГУ Держгеокадастру в реєстрі за № 21, цільове призначення - для ведення фермерського господарства.

13. За результатом розгляду клопотання Зозуля В. А . ГУ Держгеокадастру видано наказ "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 09.12.2015 № 8-856/27-15-СГ, за змістом якого:

- вирішено передати в оренду гр. Зозулю В. А. земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 19.7600 га (кадастровий номер :03:001:2035) для ведення фермерського господарства, розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області строком на 49 років (пункт 1);

- гр. Зозулю В. А. необхідно укласти договір оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 19,7600 га (пункт 3.1);

- визначено приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав (пункт 6).

14. На підставі зазначеного наказу між ГУ Держгеокадастру (орендодавець) та громадянином Зозулем В. А. (орендар) укладено договір оренди землі від 10.12.2015, за змістом якого:

- орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства загальною площею 19,7600 га, кадастровий номер :03:001:2035, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту (пункти 1, 2);

- договір укладено строком на 49 років (пункт 6);

- земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (пункт 14);

- договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому чинним законодавством (пункт 38).

15. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в розділі "Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права", міститься запис про інше речове право від 15.12.2015 № 12533288, підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 10.12.2015, орендар: Зозуль Василь Анатолійович , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 , орендодавець: держава в особі ГУ Держгеокадастру, опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка загальною площею 19,7600 га, кадастровий номер: :03:001:2035.

16. Запорізькою місцевою прокуратурою № 2 Запорізької області під час вирішення питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних відносин надано оцінку спірному наказу ГУ Держгеокадастру та зроблено висновок про надання земельної ділянки Зозулю В. А. для ведення фермерського господарства всупереч положенням статей 1, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" та статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України поза процедурою земельних торгів, що і було підставою для звернення з цим позовом до господарського суду.

Позиція Верховного Суду

17. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на таке.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України

19. Приймаючи оскаржену постанову, суд апеляційної інстанції, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, дійшов висновку, що право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз; додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. При цьому апеляційний суд також дійшов висновку, що позовна давність на момент звернення до суду не сплила, тому що Сільрада стала власником спірної земельної ділянки з моменту реєстрації права власності (10.04.2019), після чого набула прав власника, серед яких право на захист своїх порушених прав, у той час як прокурор звернувся до суду з позовом 05.06.2020, тобто в межах строку позовної давності.

20. Посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 908/1447/20, № 922/1830/19, № 922/1467/19, № 922/1948/19, № 922/1796/19 та інших щодо застосування статті 261 ЦК України, скаржник стверджує про неправильне застосування судом апеляційної інстанції загальних положень цивільного законодавства щодо позовної давності.

21. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, викладено такі правові висновки:

"Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

На віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність.

Зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів".

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.03.2023 у справі № 908/1447/20, від 27.08.2020 у справі № 922/1948/19, від 14.03.2023 у справі № 922/1796/19, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

22. Верховний Суд зауважує, що зміна власника земельної ділянки не змінює порядок обчислення та перебігу позовної давності. За таких обставин передача земельної ділянки з державної у комунальну власність не змінює початку перебігу позовної давності.

Проте суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, зазначив, що строк позовної давності для пред`явлення цього позову прокурором почав обліковуватись з 10.04.2019, коли Сільрада стала власником спірної земельної ділянки.

23. Водночас колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови висновків щодо застосування норм статті 261 ЦК України, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, оскільки в наведеній постанові взагалі не міститься висновок щодо застосування позовної давності.

24. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, то за загальним правилом позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі).

З урахуванням того, що перебіг позовної давності починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а зміна орендодавця його правонаступником не змінює порядок обчислення та перебігу позовної давності, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції не з`ясував моменту початку перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Таким чином, доводи скаржника у наведеній частині підтвердилися, що є підставою для часткового задоволення вимог касаційної скарги.

25. Водночас з огляду на положення частини 3 та 4 статті 267 ЦК України у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16.

26. За наведених обставин якщо під час нового розгляду справи суди дійдуть висновку про наявність правових підстав для застосування позовної давності, належить врахувати зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду при вирішенні позову, пред`явленого до відповідача-1, який не заявляв про застосування позовної давності.

27. Частиною 1 статі 74 ГПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

28. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

29. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 ГПК України, є обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

30. З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду та відповідних положень матеріального і процесуального законодавства колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про неврахування господарським судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду є частково обґрунтованими.

31. Зважаючи на наведене, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, отримала підтвердження під час касаційного провадження, а тому висновок суду апеляційної інстанцій про початок перебігу строку позовної давності є передчасним і таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства та дослідженні усіх обставин і зібраних у справі доказів та доводів учасників справи.

32. Разом з тим колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції застосував норми матеріального права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2020 у справі № 924/831/17 та постанові Великої Палата Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19, та дійшов хибного висновку, що Сільрада є належним позивачем, з огляду на таке.

33. Відповідно до положень Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" Лукашівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, та ще п`ять сільських рад Запорізького району об`єдналися в Широківську об`єднану територіальну громаду Запорізького району Запорізької області.

34. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2018 та наказу ГУ Держгеокадастру № 8-2315/15-18-СГ від тієї ж дати спірну земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:2035, площею 19.7600 га передано в комунальну власність Широківської сільської об`єднаної територіальної громади в масиві земель загальною площею 2037,0838 га.

35. За рішенням Сільради від 11.02.2019 на підставі зазначених документів прийнято у комунальну власність цієї ради (об`єднаної територіальної громади) зазначені земельні ділянки та за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.05.2019 проведено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою сіл і селищ в особі Сільради з кодом .

36. У зв`язку з викладеним Сільрада представляє інтереси об`єднаної територіальної громади, є юридичною особою та відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування", статті 122 ЗК України здійснює на теперішній час повноваження власника спірної земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:2035).

37. Отже, колегія суддів вважає помилковим посилання скаржника на те, що Сільрада не є стороною договору оренди, а отже, не може заявляти вимогу щодо повернення майна, оскільки у спірних правовідносинах правонаступником орендодавця за оспорюваним договором оренди є саме Сільрада.

38. Наведене, окрім різних фактичних обставин, що формують зміст правовідносин, переконливо свідчить також про неоднакове правове регулювання спірних відносин у справі, яка розглядається (№ 908/1445/20), та у справах № 924/831/17 (позов про зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Хмельницької міської ради у сумі 951 012,80 грн), № 925/929/19 (позов подано прокурором в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій щодо спірних відносин), на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

39. У справі № 688/2908/16-ц, на яку також посилається скаржник у касаційній скарзі, на відміну від справи № 908/1445/20, що розглядається, спірні правовідносини виникли щодо визнання незаконними актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування про надання у власність (користування) земельних ділянок за умов, коли дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку наданий кільком особам щодо однієї земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду у справі № 688/2908/16-ц дійшла висновку, що частину 2 статті 134 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, слід розуміти таким чином, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права на земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства за наявності лише одного бажаючого. Якщо ж бажаючих два чи більше, то Суд зазначив, що підлягають застосуванню загальні правила статті 135 ЗК України про проведення земельних торгів у формі аукціону, за результатами яких укладається відповідний договір. Таким чином, правовідносини у справі № 688/2908/16-ц та у справі № 908/1445/20, яка розглядається, не є подібними у розумінні критеріїв подібності, оскільки відмінними є предмет, підстави позову, зміст позовних вимог, різні фактичні обставини справи.

40. У контексті наведеного відсутні підстави для висновку про подібність правовідносин у справі, що розглядається (№ 908/1445/20), та в справах № 924/831/17, № 925/929/19, № 688/2908/16-ц, на постанови в яких посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження ухвалених у справі судових рішень, що виключає підстави для застосування зазначених правових позицій під час вирішення цього господарського спору.

41. Разом з тим Верховний Суд позбавлений можливості в силу визначених законом меж розгляду справи в суді касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України) з`ясувати всі істотні обставини справи щодо визначення початку перебігу позовної давності, оцінки доводів позивача і відповідача-2 та заперечень прокурора щодо доводів, викладених в їх заявах про застосування наслідків спливу строку позовної давності, дослідити докази, якими підтверджується та обставина, що прокурор у відповідну дату довідався або міг довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, дати їм належну правову оцінку, тому під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно розглянути цю справу по суті позовних вимог з урахуванням правових висновків, на які посилається скаржник та які взяті до уваги Верховним Судом, під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі.

42. Згідно із частиною 4 статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції не проаналізував належним чином усіх доводів прокурора щодо дотримання ним положень законодавства щодо позовної давності, у тому числі не з`ясував моменту початку перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах, а передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підстава касаційного оскарження, отримала підтвердження під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та передати справу на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

43. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, перевірити доводи учасників справи, повно дослідити наявні в матеріалах справи докази, на підставі яких встановити істотні для справи обставини, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

44. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

46. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

47. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати, оскільки вона ухвалена з порушенням норм права, а справу № 908/1445/20 передати на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції для ухвалення обґрунтованого і законного судового рішення з урахуванням викладеного в цій постанові.

Розподіл судових витрат

48. З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - передачі на новий розгляд до апеляційного господарського суду, то з урахуванням статті 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Зозуля Василя Анатолійовича задовольнити частково.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2023 скасувати, а справу № 908/1445/20 передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай