ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/547/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон"

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"

про стягнення 114986,70 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" звернулося до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" 114986,70 грн., з яких: 113593,87 грн. боргу, 795,16 грн. інфляційних, 597,54 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

31.05.2023 від позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

16.06.2023 від відповідача електронною поштою надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 90%. Аналогічні документи надійшли до суду поштою 21.06.2023.

19.06.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

20.06.2023 від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2022 сторонами був укладений договір поставки №ВДТ 374-331/3-22, на виконання умов якого відповідачем 22.02.2023 здійснено передплату в сумі 113593,88 грн.

Позивач 24.02.2023 поставив відповідачу товар, а саме бензин автомобільний А-95 в кількості 3725 кг на загальну суму 227187,75 грн.

Відповідач остаточний розрахунок за поставлений товар не здійснив, заборгувавши позивачу 113593,87 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором в частині проведення остаточної оплати за поставлений товар, позивач на підставі ст.625 ЦК України нарахував до стягнення 795,16 грн. інфляційних та 597,54 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позивачем вимог в частині 3% річних та інфляційних.

Вказав, що підставою нарахування 3% річних та інфляційних стало прострочення сплати основного боргу, що виникло внаслідок незалежних від відповідача обставин, а саме тривалої та безпрецедентної агресії РФ на території України, через що відповідач має труднощі в реалізації продукції власного виробництва.

Просить зменшити розмір судових витрат позивача за рахунок зменшення суми витрат на правничу допомогу адвоката та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційного збільшення за безпідставністю.

Позивач у відповіді на відзив та додаткових поясненнях у справі не погодився з доводами відповідача, вказуючи що стягнення інфляційних та 3% річних за ст. 625 ЦК України застосовується незалежно від вини та умислу боржника. Вважає, що наданий розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є вірним та здійсненим у відповідності з нормами чинного законодавства.

Відносно зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вказує, що суд не вправі втручатися в правовідносини адвоката з клієнтом, а має лише оцінити витрати ураховуючи те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вказав, що товариство зазнає постійних економічних втрат, у зв`язку з введенням воєнного стану, перебоями у сфері постачання енергоресурсів, форс-мажорних обставин для контрагентів товариства, скорочення інвестиційних витрат тощо. Компанія втратила можливість забезпечувати подальші виробничі процеси: бракує коштів на пальне, енергоносії, витратні матеріали, мінімальний ремонт обладнання.

Не виключенням стало часткове виконання договірних грошових зобов`язань відповідача перед позивачем в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з відсутністю коштів від реалізації готової продукції, внаслідок виникнення надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (постачальник, позивач) та Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (покупець, відповідач) був укладений договір поставки №ВДТ 374-331/3-22, відповідно до п.п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця Бензин А-95 (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а покупець зобов`язується його прийняти і сплатити за нього певну грошову суму, на умовах цього договору (а.с.14-24).

Номенклатура, асортимент, кількість та вартість за одиницю товару, що буде поставлятися покупцю зазначається у Специфікації (Додаток №1), яка після її підписання є невід`ємною частиною договору. Поставка кожної партії товару здійснюється за заявками покупця, у яких зазначається номенклатура, асортимент та кількість товару (п.1.2 договору).

Відповідно до пп. 2.1.1 договору покупець зобов`язаний на умовах, зазначених у п. 8.2 цього договору, здійснювати оплату за кожну окрему партію товару у строки зазначені у договорі.

Згідно з п. 3.1 договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю партію товару у повному обсязі протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання постачальником заявки від покупця, за умови дотримання покупцем умови оплати.

Відповідно до п. 8.2 договору, оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 50% від вартості товару на підставі рахунку постачальника, що виставляється останнім протягом 3 банківських днів з дня отримання заявки від покупця. Остаточний розрахунок в розмірі 50% від вартості товару протягом 5 банківських днів з дня отримання товару та підписання видаткової накладної.

13.12.2023 позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №102 на загальну суму 227187,75 грн. (а.с.28).

22.02.2023 на підставі вказаного рахунку відповідач сплатив позивачу 113593,88 грн. передплати за бензин А-95, що підтверджується платіжною інструкцією №1927 (а.с.32).

На виконання умов договору, позивач згідно видаткової накладної №198 від 24.02.2023 та товарно-транспортної накладної поставив відповідачу товар - бензин автомобільний А-95 на загальну суму 227187,75 грн. (а.с.30-31).

Зазначені накладні підписані представником відповідача без зауважень.

Відповідач остаточний розрахунок за поставлений товар не здійснив.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" звернулося до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" стягнення 114986,70 грн., з яких: 113593,87 грн. основного боргу, 795,16 грн. інфляційних, нарахованих за лютий 2023 року, та 597,54 грн. 3% річних, нарахованих за період з 06.02.2023 по 10.04.2023.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №ВДТ 374-331/3-22 від 12.12.2022.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як свідчать матеріали справи, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 227187,75 грн. (а.с.30).

Відповідачем було сплачено 113593,88 грн. передоплати, що підтверджується платіжною інструкцією №1927 від 22.02.2023 (а.с.32).

Виходячи з умов п.8.2 договору остаточний розрахунок за товар відповідач мав провести протягом 5 банківських днів з дня отримання товару та підписання видаткової накладної (24.02.2023), тобто до 03.03.2023 включно.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки, а саме нездійснення останнім остаточної оплати за поставлений товар та наявність основного боргу в сумі 113593,87 грн. підтверджується наявними у справі доказами та відповідачем не заперечується.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів погашення боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 113593,87 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 795,16 грн. інфляційних, нарахованих за лютий 2023 року, та 597,54 3% річних, нарахованих за період з 06.02.2023 по 10.04.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд наголошує, що за змістом ст. 625 ЦК України, нарахувння інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок (а.с.12-13), суд встановив, що ним невірно визначено строку для нарахування інфляційних та початок строку нарахування 3% річних.

Суд звертає увагу, що за приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки товар відповідачем отримано 24.02.2023, обчислення строку 5 банківських днів для проведення остаточного розрахунку слід здійснювати починаючи з наступного дня.

Таким чином, останній день строку для проведення розрахунків відповідачем припадає на 03.03.2023, а відповідно прострочення даного строку слід рахувати з 04.03.2023.

Оскільки заборгованість виникла 04.03.2023 р., позивач безпідставно здійснив нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості 113593,87 грн. за лютий місяць 2023 р.

З урахуванням наведеного, в стягненні 795,16 грн. інфляційних суд відмовляє, за безпідставністю їх нарахування.

Також позивачем безпідставно нараховано 3% річних за період з 06.02.2023 по 10.04.2023. Початок нарахування 3 % річних необхідно здійснювати з 04.03.2023 р.

Виконавши власний розрахунок 3% річних за період з 04.03.2023 по 10.04.2023 на суму боргу 113593,87 грн., суд встановив, що їх розмір становить 354,79 грн. саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

У стягненні 242,75 грн. 3% річних суд відмовляє, в зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 113593,87 грн. боргу та 354,79 грн. 3% річних.

У стягненні 795,16 грн. інфляційних та 242,75 грн. 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в розмірі 2659,77 грн., сплачений із задоволених позовних вимог, покладається на відповідача.

Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України обумовлено необхідність подачі стороною до суду разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовній заяві, з якою позивач звернувся до суду, розмір витрат на правничу допомогу визначено в сумі 10000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., відповідач надав суду копії: договору про надання правничої допомоги №б/н від 24.02.2023, укладеного між позивачем та адвокатом Бойко А.С.; додатку №1 до договору; акту наданих послуг від 24.05.2023; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.01.2023 серії ЧК №001459; ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Бойко А.С. від 11.04.2023 серії СА №1052409.

Відповідно до п.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі.

Додатком №1 від 24.05.2023 до договору сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги клієнту, вказаної в договорі, у розмірі 10000,00 грн. (п.1).

В акті наданих послуг від 24.05.2023 зазначено складові фіксованої суми гонорару в розмірі 10000,00 грн, за надані адвокатом Бойко А.С. ТОВ "Маклаут Регіон" послуги, а саме:

- ознайомлення з документами наданими клієнтом, консультація - тривалістю 1 год., вартістю 1000,00 грн.;

- опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, судової практики вирішення аналогічних спорів, формування правової позиції - тривалістю 2 год., вартістю 2000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви з додатками та підготовка примірнику позовної заяви з додатками для вручення відповідачу, а також направлення вказаних процесуальних документів відповідачу - тривалістю 4 год., вартістю 4000,00 грн.;

- підготовка відповіді на відзив, підготовка примірнику відповіді на відзив для вручення відповідачу, а також направлення вказаних процесуальних документів відповідачу - тривалістю 3 год., вартістю 3000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 90%, посилаючись на неспівмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Відповідач вказує на те, що дана справа не є складною, позовні вимоги ґрунтуються на одній поставці, позовна заява не містить складних розрахунків.

З аналогічного питання щодо системності подання ідентичних позовів та заяв, у яких зазвичай змінюються лише дати, суми тощо, Верховним судом викладено правову позицію у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, у якій зменшено розмір витрат на правову допомогу на 90%.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, сторона може заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в разі неспівмірності відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони; обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд вважає заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката в сумі 10000,00 грн. неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсяг правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі.

Вказана справа не є складною, не містить складних розрахунків, адвокатом при здійсненні розрахунків інфляційних втрат та 3% річних допущено помилки.

Вивченню та дослідженню адвокатом в межах цієї справи не підлягав значний обсяг документів, а спір у справі не є нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору та не вимагав від адвоката вивчення значного обсягу джерел права.

Враховуючи характер та рівень складності даної справи; допущені адвокатом помилки при здійсненні розрахунків стягуваних сум 3% річних та інфляційних нарахувань, суд прийшов до висновку частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з неспівмірністю відповідних витрат на 30% до 7000,00 грн.

З урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат залежно від розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6936,81 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м.Київ, вул.Сурікова, 3, ) в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (12110, Житомирська обл., смт.Іршанськ, вул.Шевченка, 1, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (18000, м. Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 37, ):

- 113593,87 грн. боргу,

- 354,79 грн. 3% річних,

- 6936,81 грн. витрат на професійну правничу допомогу,

- 2659,77 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу (рек. з повід.)

3,4 - відповідачу (рек. з повід,)