ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 Справа № 917/1951/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг

про стягнення 20 012 794,22 грн

за участю представників: від позивача - Жирний О. С.; від відповідача - Савченко Б. А.;

від третьої особи - не з`явився

встановив:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" про стягнення 20 012 794,22 грн, з яких: 16 458 130,75 грн основної заборгованості за послуги балансування природного газу за договором транспортування природного газу № від 03.01.2017, 2 441 389,23 грн - пені, 339 570,40 грн - 3% річних, 773 703,84 грн - інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві (т.6, а.с.14-26) проти позову заперечує повністю з таких підстав:

- чинним законодавством визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи. Послуги балансування газотранспортної системи безпосередньо пов`язані із фізичним транспортуванням природного газу, а отже без замовлення послуг транспортування природного газу не може виникнути балансування. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 р. у справі № 903/973/19, від 28 липня 2021 р. у справі № 927/1041/19, від 22 липня 2021 р. у справі № 922/4053/19;

-додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (пункт 2.8);

- для виконання умов Договору в частині транспортування природного газу АТ «Укртрансгаз» мав фізично подати природний газ до ПрАТ «Гадячгаз» через комерційні вузли обліку газу, що встановлені на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного Замовника (п. 2.6, 2.7, 5.1, 5.4 Договору);

- доказом, що підтверджує передачу природного газу позивачем відповідачу мали б слугувати складені на виконання відповідних умов Договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, однак, такі акти між сторонами не складались (в тому числі і у спірний період), оскільки позивач не надавав відповідачу послугу транспортування природного газу та відповідно послугу балансування;

- у зоні ліцензованої діяльності ПрАТ «Гадячгаз» відсутні фізичні точки входу та виходу з/до газотранспортної (системи, а також відсутні магістральні трубопроводи Оператора газотранспортної системи;

- АТ «Укртрансгаз» жодних обсягів природного газу для транспортування відповідач не передавав;

-подані відповідачем під час первісного розгляду справи заяви по суті справи підтримуються, зокрема, також підтримується заява ПрАТ «Гадячгаз» (від 13.03.2020 ) про часткове припинення зобов`язання перед позивачем шляхом зарахування грошових вимог на суму 37120,63 грн.

Позивач у поясненні (т.6, а.с.31-43) повідомив, що:

-спірний договір виконувався сторонами, позивач надавав відповідні послуги, а відповідач приймав ці послуги та здійснював часткову оплату за них;

-факт роботи ПрАТ «Гадячгаз», як оператора ГРМ на ринку природного газу, та виконання ним покладених чинним законодавством завдань, вже є свідченням того, що він не міг не укладати та не виконувати оспорюваний Договір. Без такого договору Оператор ГРМ не мав би права на допуск до газотранспортної системи і не міг вчиняти жодних дій з розподілу газу;

-у матеріалах справи відсутні докази щодо закупівлі відповідачем природного газу в необхідних обсягах для покриття виробничо-технологічних витрат (ВТВ);

- наведені у Актах перевірки № 336 та № 136 ліцензованої діяльності відповідача відомості є додатковим свідченням правомірності заявлених позовних вимог;

- відповідач не вчиняв дій, направлених на забезпечення власних витрат, як оператора ГРМ та дій з врегулювання небалансів природного газу. Відповідач порушував свої обов`язки по своєчасному врегулюванню небалансів, що передбачені п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС та п. 4.1 Договору, позивач зобов`язаний був вчинити дії з врегулювання небалансів відповідача, у зв`язку з чим поніс відповідні витрати;

- у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказаний період в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надавав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за січень, лютий, квітень, вересень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року на загальну суму 20 222 850,51 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг за спірний період, та які були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами;

- в порушення норм законодавства та умов Договору відповідач оплатив лише частину заборгованості;

- у випадку наявності у Оператора газорозподільної системи негативних місячних балансів та не врегулювання їх самостійно, такі небаланси врегульовуються оператором ПС шляхом надання послуг балансування та, відповідно, у відповідача виникає цивільний обов`язок з оплати таких послуг.

Позивач подав клопотання про долучення до справи судової практики (т.8 а.с.68).

Позивач у відповіді на відзив (т.8 а.с.80-87) зазначив наступне:

- договір транспортування природного газу, який є підставою позовних вимог у цій справі № 517/1951/19, виконувався обома сторонами, що підтверджує погодження як позивачем, так і відповідачем предмета цього Договору та всіх істотних умов;

- наявність або відсутність додатків № 1, № 2, № 3 не свідчить про те, що послуги по договору не були фактично надані відповідачу;

- позивач надав усі докази, які доводять факт надання послуг з врегулювання і негативних місячних небалансів відповідача у спірний період;

- факт роботи оператора ГРМ на ринку природного газу та виконання ним покладених чинним законодавством завдань вже є свідченням того, що він не міг не укладати, не виконувати оспорюваний Договір. Без такого договору оператор ГРМ не мав би права на допуск до газотранспортної системи і не міг вчиняти жодних дій з розподілу газу;

- природний газ з газотранспортної системи до газорозподільної системи відповідача надходить через віртуальну точку виходу з газотранспортної системи шляхом заміщення природного газу, фізично поданого АТ «Укргазвидобування» до газорозподільної системи відповідача;

- відповідач як Оператор ГРМ та споживачі, що отримують природний газ з газорозподільної системи відповідача, отримують доступ до газотранспортної системи позивача без безпосереднього приєднання до неї та мають можливість завдяки цьому набувати відповідні обсяги природного газу шляхом їх транспортування газотранспортною системою до віртуальної точки виходу з газотранспортної системи, яка є одночасно точкою входу в газорозподільну систему відповідача;

- посилання відповідача, як на преюдицію, на справу № 917/1285/21, є необґрунтованим, оскільки вказане судове рішення не відповідає вимогам статті 75 ГПК України - вказане судове рішення не набрало законної сили, сторонами у справи № 917/1285/21 є АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Кременчукгаз-постачання», ПрАТ «Гадячгаз» не є стороною у справі № 917/1285/21.

Відповідач у поясненні (т.8 а.с.97-105) додатково вказав, що:

- газорозподільна система, оператором якої є ПрАТ «Гадячгаз», не є безпосередньо приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої є АТ «Укртрансгаз», у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до газорозподільної системи і навпаки фізично не надходить. Ця обставина виключає надання позивачем відповідачу послуг транспортування природного газу та відповідно послуги балансування, оскільки в зоні ліцензованої діяльності ПрАТ «Гадячгаз» відсутні фізичні точки входу та виходу з/до газотранспортної системи, а також відсутні магістральні трубопроводи Оператора газотранспортної системи;

- жодних договорів закупівлі природного газу у ринковий спосіб саме для балансування Оператор ГТС не укладав, а із наданих суду договорів не можливо виокремити обсяги природного газу для балансування, і саме для покриття небалансів ПрАТ «Гадячгаз», а не інших потреб та інших замовників послуг транспортування;

- долучені АТ «Укртрансгаз» договори про закупівлю природного газу не є доказом вчинення балансуючих дій шляхом використанням послуги балансування за спірний період та не підтверджують обґрунтованих та реальних витрат АТ «Укртрансгаз», і пов`язаних із врегулюванням місячних небалансів відповідача, як це передбачено Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГТС.

- долучені позивачем акти приймання-передачі природного газу за вказаними договорами відображають передачу природного газу на інші потреби АТ «Укртрансгаз», серед яких є придбання природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб оператора ГТС. З доданих актів приймання-передачі природного газу неможливо перевірити, який саме обсяг газу АТ «Укртрансгаз» облікував в системі, що, на думку останнього, відповідач використав за спірний період без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи;

- складені позивачем односторонні акти послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення змісту, обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу;

- положеннями підпункту 3) пункту 2.3. Ліцензійних умов позивач при провадженні ліцензованої діяльності повинен провадити ліцензовану діяльність лише за допомогою засобів та за місцем провадження діяльності ліцензіата, зазначених у документах, що додаються до заяви про отримання ліцензії (з урахуванням змін до документів, поданих ліцензіатом до НКРЕКП). При цьому, копії документів поданих до НКРЕКП при отриманні позивачем ліцензії, також відсутні в матеріалах справи. Відповідач не може подати до суду наступні докази: відомість про місця та засоби провадження господарської діяльності з транспортування природного газу;

- надані позивачем звіти не підтверджують факт надання послуг транспортування, послуг балансування.

Відповідач у запереченні (т.8 а.с.112-119) посилається на те, що:

- відсутність додатків № 1, 2 та 3 є доказом, який підтверджує відсутність передачі природного газу між позивачем та відповідачем протягом спірного періоду та відповідно надання АТ «Укртрансгаз» ПрАТ «Гадячгаз» послуг з транспортування природного газу та послуги балансування. Згідно висновків Об`єднаної палати касаційного господарського суду у постанові від 18.02.2022 у справі № 918/450/20 послуги балансування системи безпосередньо пов`язані із послугою транспортування природного газу;

- відсутність узгодженого переліку вузлів обліку газу, який визначений додатком № 3 є порушенням умов Договору та вимог законодавства, та свідчить про те, що відомості про об`єми (обсяги) природного газу наведені позивачем є недостовірними і не можуть застосовуватися для здійснення комерційних розрахунків;

-безпідставні посилання АТ «Укртрансгаз» на висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 906/408/18, № 923/351/18, № 923/1064/18, № 922/1382/18, № 922/1580/18, оскільки у наведених справах Верховний Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими було відмовлено АТ «Укртрансгаз» у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів та штрафних санкцій за послуги балансування. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.07.2021у справі № 927/1041/19;

- Кодекс ГТС не містить такого терміну як заміщення природного газу через віртуальну точку виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи.

Позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики (вхід. № 6627 від 19.09.2022, вхід. № 6674 від 20.09.2022).

Позивач у додаткових поясненнях (т. 8 а.с. 217-221) вказує предмет позовних вимог та засоби доказування позивача були підтримані в аналогічних справах, а саме: у постановах Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/252/21, постанова Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № 921/269/20 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі № 917/1097/21, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач у поясненні (від 01.02.2023 № 254/06, вхід. № 1298 від 01.02.2023) вказав, що позивач не надав до матеріалів справи жодних первинних документів, які свідчили б про приймання-передачу природного газу у спірний період між АТ «Укртрансгаз» та ПрАТ «Гадячгаз» на виконання вказівок Верховного Суду, що були викладені під час розгляду справи № 917/1951/19 у постанові від 23.06.2022 року;

- пред`явлена АТ «Укртрансгаз» сума заборгованості за послуги балансування згідно Договору та сума штрафних санкцій, що нарахована на таку суму заборгованості з коефіцієнтом 1,2 є безпідставною;

- дії АТ «Укртрансгаз» порушують вимоги пунктів 9.1 та 9.2 Договору та розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС).

Позивач у додаткових поясненнях (вхід. № 2662 від 01.03.2023) зазначив, що:

- e призначені платежу в платіжних дорученнях за травень 2018 року не було зазначено, за який період сплачуються дані кошти по договору, тому, ці кошти в першу чергу були направлені на погашення заборгованості по договору № за попередні періоди, а саме 400 486,33 грн було направлено на погашення боргу за період січень, квітень, жовтень 2017 року.

- за спірний період, що є предметом у справі № 917/1951/19 відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості за отримані послуги по договору кошти в сумі 3 764 719,76 грн а не 4 165 206,09 грн, як стверджує відповідач.

- розрахунок суми основного боргу та нарахованих 3% річних, пені та інфляційних втрат є таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують суми, які були сплачені відповідачем.

Третя особа під час нового розгляду справи письмових пояснень суду не надала.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Постановою Верховного Суду від 23.06.2022 року у цій справі рішення Господарського суду Полтавської області від 13.10.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 скасовано, а справу № 917/1951/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області (т.5 а.с.139-153).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (т. 6 а.с.1-2).

Ухвалою від 27.07.2022 господарський суд прийняв справу до провадження, призначив її до розгляду у порядку загального позовного провадження (т.6, а.с.5-6).

Відповідач подав заяву від 19.09.2022 № 984/06 (т.8 а.с.188-192) про забезпечення доказів.

Ухвалою від 20.09.2022 суд відмовив Приватному акціонерному товариству "Гадячгаз" у задоволенні заяви про забезпечення доказів (т.8 а.с.209-211). Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 вказану ухвалу від 20.09.2022 залишено без змін (т.9 а.с.205-211).

Ухвалою від 20.09.2022 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів (т.8, а.с. 209-211).

Ухвалою від 20.10.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (т.8 а.с.231-232).

Відповідач подав клопотання від 18.05.2023 про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду справи № 918/686/21.

Позивач подав заперечення щодо зупинення провадження у справі (вхід. № 6421 від 22.05.2023).

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі суд відхилив, оскільки за вимогами ст. 195 ГПК України після закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті провадження у справі не може бути зупинене з наведених відповідачем підстав.

Про час і місце розгляду справи по суті сторони повідомлені належним чином, що підтверджується розписками відповідача, довідками із системи «Електронний суд» про доставку ухвал позивачу, представнику позивача, третій особі та явкою представників позивача та відповідача у судові засідання.

За клопотанням позивача його представник приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 21.06.2023 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив таке.

Між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі оператор, позивач, АТ "Укртрансгаз") та Приватним акціонерним товариством "Гадячгаз" (далі замовник, відповідач ПАТ "Гадячгаз") укладено договір транспортування природного газу № від 03.01.2017 (далі Договір; т.1 а.с.16-26).

Надалі Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" змінило назву на Акціонерне товариство "Укртрансгаз", відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За умовами цього Договору оператор (Акціонерне товариство Укртрансгаз) надає замовнику (Приватному акціонерному товариству "Гадячгаз) послуги транспортування природного газу, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1.).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У п. 2.3 договору сторонами погоджено перелік послуг, які можуть бути надані замовнику, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (пункт 2.4 договору).

Пунктами 2.5.-2.7. договору визначено, що

- приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу;

- замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі;

- оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що замовник, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси.

Згідно з пунктом 5.1. договору, порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору.

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем/ газовидобувним підприємством /виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх точках входу / виходу до відповідного замовника (пункт 5.4. договору).

Відповідно до пунктів 7.1.-7.3. договору, вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www/utg/ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1., є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Умовами пунктів 9.1.-9.4 договору визначено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В балансування = БЦГ х К х QБГ,

де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця у строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів, починаючи від дати отримання замовником рахунку-фактури. Рахунок-фактура надсилається цінним листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 17.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2017. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов.

Позивач, як Оператор ГТС, здійснив процедуру алокації та встановив наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в січні в обсязі 167,585 тис. куб. м., в лютому в обсязі 204,118 тис. куб. м., в квітні обсязі 102,315 тис. куб. м., в червні в обсязі 32,206 тис. куб. м., в липні в обсязі 20,304 тис. куб. м., в серпні в обсязі 22,842 тис. куб. м., в жовтні в обсязі 40,741 тис. куб. м., у листопаді в обсязі 204,705 тис. куб. м., в грудні в обсязі 286,881 тис. куб. м. (2018 рік), у січні 2019р. в обсязі 298,442 тис. куб. м. та у лютому 2019р. - 215,667 тис. куб. метрів.

Відповідно до пункту 11.4. договору в зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 20 222 850, 51 грн, про що позивач оформив односторонні акти про надання таких послуг:

акт № 01-18--БАЛАНС від 31.01.2018 на обсяг негативного місячного небалансу 167,585 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 1965274,13 грн з ПДВ (т.1 а.с.58),

акт № 02-18--БАЛАНС від 28.02.2018р. на обсяг негативного місячного небалансу 204,118 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 2599942,40 грн з ПДВ (т. 1 а.с.61),

акт № 04-18--БАЛАНС від 30.04.2018 на обсяг негативного місячного небалансу 102,315 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 1303231,99 грн з ПДВ (т. 1 а.с.64),

акт № 06-18--БАЛАНС від 30.06.2018р. на обсяг негативного місячного небалансу 32,206 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 410222,24 грн з ПДВ (т. 1 а.с.67),

акт № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018 на обсяг негативного місячного небалансу 20,304 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 258621,14 грн з ПДВ (т. 1 а.с.70),

акт № 08-18--БАЛАНС від 31.08.2018р. на обсяг негативного місячного небалансу 22,842 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 328172,23 грн з ПДВ (т. 1 а.с.73),

акт № 10-18--БАЛАНС від 31.10.2018 на обсяг негативного місячного небалансу 40,741 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 603771,25 грн з ПДВ (т. 1 а.с.76),

акт № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 на обсяг негативного місячного небалансу 204,705 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 2833140,46 грн з ПДВ (т. 1 а.с.79),

акт № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 на обсяг негативного місячного небалансу 286,881 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 3856654,20 грн з ПДВ (т. 1 а.с.82),

акт № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 на обсяг негативного місячного небалансу 298,442 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 3766424,47 грн з ПДВ (т. 1 а.с.85),

акт № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 на обсяг негативного місячного небалансу 215,667 тис. куб. м., загальною вартістю послуг балансування 2297396,00 грн з ПДВ (т. 1 а.с.88).

До вказаних актів позивач склав додатки розрахунок вартості послуг балансування (т.1 а.с.58-90).

Вказані акти та розрахунки були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами позивача від 16.02.2018, від 20.03.2018, від 18.05.2018, від 17.07.2018, від 15.08.2018, від 19.09.2018, від 15.11.2018, від 18.12.2018, від 16.01.2019, від 18.02.2019, від 15.03.2019 (т. 1 а.с.33-57).

Як вказує позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не сплатив вартість послуг балансування у повному обсязі.

Згідно з п. 13.5 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На цій підставі позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення зобов`язань у розмірі 2 441 389, 23 грн.

Також позивач нарахував 3% річних у сумі 339 570, 40 грн та інфляційні втрати у сумі 773 703, 84 грн.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Господарським кодексом України в статті 180 деталізовано істотні умови господарського договору.

Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 Господарського кодексу України).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор), від 30.09.2015 №2493, та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 розподіл потужності, додаток 2 транспортування, додаток 3 перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідач у відзиві вказує, що непідписання додатків № 1, № 2, № 3 до Договору свідчить про неузгодженість усіх істотних умов договору.

У договорі сторони узгодили, що обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та додатка 2 (транспортування), які згідно з пунктом 2.8 Договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Суд встановив, що додатки 1 та 2 до Договору сторонами не укладались.

У цій справі ухвалою Верховного Суду від 03.02.2022 зупинялось провадження до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у справі № 918/450/20 (т.5 а.с.22-28).

Суди обох інстанцій у справі № 918/450/20, виходили зокрема з того, що оскільки сторони не укладали додатки 1, 2, 3, то як наслідок, сторони фактично не погодили предмет договору (потужність та обсяг транспортування газу), що є істотною умовою.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 18.02.2022 у справі № 918/450/20 (т.5 а.с.84-92) зазначила таке.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/450/20 дійшла висновку, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18.

Під час первісного розгляду справи у відзиві на позов (т.1 а.с.150-164) Приватне акціонерне товариство Гадячгаз визнавало факт укладення договору, належне виконання зобов`язань за договором Акціонерним товариством Укртрансгаз та існування частково заборгованості. При цьому Приватне акціонерне товариство Гадячгаз вказувало на необґрунтоване застосування при визначенні суми заборгованості позивачем коефіцієнту 1,2 замість 1. З урахуванням викладеного, відповідач вважав, що сума основної заборгованості за договором має становити не 16 458 130, 75 грн, а 12 687 169, 35 грн, надавши відповідний контррозрахунок.

Під час повторного розгляду справи відповідач у відзиві (т.6 а.с.25) зазначив, що подані відповідачем під час первісного розгляду справи заяви по суті справи ним підтримуються.

Верховний Суд у постанові від 23.06.2022 у цій справі (т.5 а.с.139-153) визнав необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції в частині того, що оскільки сторони не укладали додатки 1, 2, 3, то як наслідок, сторони фактично не погодили предмет договору (потужність та обсяг транспортування газу), що є істотною умовою.

Крім того, у постанові від 18.02.2022 у справі № 918/450/21 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виклала таку правову позицію.

Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

За змістом Договору послуги, які можуть бути надані замовнику: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС; послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (пункт 2.3).

Отже, послуги балансування системи безпосередньо пов`язані із послугою транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Отже, за законом та Договором достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо.

Позивач у позові зазначає, що обсяги небалансів були визначені на підставі даних, вказаних у Алокаціях (звітах) Приватного акціонерного товариства Гадячгаз за спірні місяці.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство Гадячгаз склало Алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Гадячгаз, між замовниками послуги транспортування (постачальниками), за січень, лютий, квітень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, за січень, лютий 2019 року (т.1 а.с.91-125), а також Звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за вказані місяці 2018р. та 2019 р. (т. 1 а.с.126-136).

Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.06.2022 у цій справі, направляючи справу на новий розгляд, вказала, що для правильного вирішення спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов Договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС. Разом з тим ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не перевірили обставини щодо складання і підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі природного газу. Як наслідок суди попередніх інстанцій не перевірили відповідності складених позивачем односторонніх актів щодо послуг балансування актам приймання-передачі природного газу.

Відповідно до ст. 316 ГПК України на виконання вказівок, що містяться у постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у цій справі, під час нового розгляду справи суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, акти приймання-передачі природного газу між позивачем та відповідачем не складалися та не підписувалися.

Позивач вказує, що надходження природного газу з газотранспортної системи до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз" і навпаки здійснюється шляхом заміщення через віртуальні точки входу та виходу, якою є точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідач у відзиві зазначає, що актом перевірки від 04.03.2021 № 136, що проводилась НКРЕКП підтверджено, що в зоні ліцензованої діяльності ПрАТ "Гадячгаз" відсутні фізичні точки входу та виходу з/до газотранспортної системи, а також відсутні магістральні трубопроводи оператора газотранспортної системи. Відповідач вказує, що жодних обсягів природного газу позивач відповідачу не передавав, акти приймання-передачі газу не складалися.

Відповідно до абзацу шістнадцятого пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС віртуальна точка - це точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються, зокрема, віртуальні точки входу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальна точка):

- точки входу з газорозподільної системи чи групи газорозподільних систем (місце надходження газу від газодобувних підприємств чи виробників біогазу, підключених до газорозподільної системи);

- точки входу в газосховище чи групу газосховищ;

- точки входу з групи газовидобувних підприємств;

- точка входу, в якій відбувається передача природного газу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються, зокрема, віртуальні точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням:

- точка виходу до газорозподільної системи:

- точки виходу у підключенні з газосховищами або з групами газосховищ;

- точка виходу, в якій відбувається передача природного газу;

- точка виходу для операцій оператора газотранспортної системи, пов`язаних із закупівлею оператором газотранспортної системи природного газу для власних потреб та виробничо-технологічних витрат.

ПАТ "Гадячгаз" є оператором газорозподільної системи (оператор ГРМ) - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

НКРЕКП 16.04.2025 видала ПАТ "Гадячгаз" ліцензію на здійснення діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ видана (т.1 а.с.165).

Позивач під час розгляду справи по суті прохав врахувати правові висновки та обставини, викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у cправі № 917/1285/21.

У постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у cправі № 917/1285/21 та у постанові Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі № 917/1285/21 встановлені наступні обставини:

- газорозподільна система, оператором якої є ПАТ «Гадячгаз», не є безпосередньо приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої є позивач, у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до вказаної газорозподільної системи і навпаки фізично не надходить, на відміну від газорозподільних систем, які безпосередньо приєднані до газотранспортної системи, надходження природного газу між якими здійснюється через фізичні точки входу/виходу між ними;

- надходження природного газу з газотранспортної системи до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз" і навпаки здійснюється шляхом заміщення через віртуальні точки входу та виходу, якою є точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, на якій відбувається передача природного газу;

- у даному випадку фізичне надходження природного газу до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз" здійснюється від газовидобувних підприємств АТ "Укргазвидобування" та АТ "Укрнафта", об`єкти яких безпосередньо приєднані до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз".

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у cправі № 917/1285/21 вказано, що з огляду на вищевикладені встановлені обставини та приписи Кодексу ГТС, суд дійшов висновків про те, що:

- газовидобувні підприємства, підключені до газорозподільної системи, можуть подавати природний газ до газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через віртуальну точку входу з газорозподільної системи, оператором якої є ПАТ "Гадячгаз";

- АТ "Укргазвидобування" та АТ "Укрнафта" фізично, подаючи природний газ до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз", фактично здійснюють подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи позивача через віртуальну точку входу з газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз";

- у свою чергу, природний газ з газотранспортної системи до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз" надходить через віртуальну точку виходу з газотранспортної системи шляхом заміщення природного газу, фізично поданого АТ "Укргазвидобування" та АТ "Укрнафта" до газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз";

- ПАТ "Гадячгаз", як оператор ГРМ та споживачі, що отримують природний газ з газорозподільної системи ПАТ "Гадячгаз", отримують доступ до газотранспортної системи позивача без безпосереднього приєднання до неї та мають можливість завдяки цьому набувати відповідні обсяги природного газу шляхом їх транспортування газотранспортною системою до віртуальної точки виходу з газотранспортної системи, яка є одночасно точкою входу в газорозподільну систему ПАТ "Гадячгаз".

Щодо відсутність складених між сторонами актів приймання передачі позивач у поясненні (т.6 а.с.31-43) зазначає, що у спірних правовідносинах фізичне надходження природного газу до газорозподільної системи відповідача здійснюється від газовидобувного підприємства АТ «Укргазвидобування», об`єкти кого безпосередньо приєднані до газорозподільної системи Відповідача. Відповідно до приписів Кодексу ГТС газовидобувні підприємства, підключені до газорозподільної системи, можуть подавати природний газ до газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через віртуальну точку входу з газорозподільної системи, оператором якої є Відповідач. Виходячи з такого, АТ «Укргазвидобування» фізично подаючи природний газ до розподільної системи відповідача фактично здійснює подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи позивача через віртуальну точку входу з газорозподільної системи відповідача. В свою чергу, природний газ з газотранспортної системи до газорозподільної системи відповідача надходить через віртуальну точку виходу з газотранспортної системи шляхом нищення природного газу, фізично поданого АТ «Укргазвидобування» до газорозподільної системи відповідача. Таким чином, відповідач, як Оператор ГРМ, та споживачі, що отримують природний газ з газорозподільної системи відповідача, отримують доступ до газотранспортної системи Позивача без безпосереднього приєднання до неї та мають можливість завдяки цьому набувати відповідні обсяги природного газу шляхом їх транспортування газотранспортною системою до віртуальної точки виходу з газотранспортної системи, яка є одночасно точкою входу в газорозподільну систему відповідача.

Відповідач жодних доказів у спростування вищевикладеного до матеріалів справи не надав.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (пункт 5 глави 1 розділу I).

На виконання вказаних положень позивач та відповідач уклали договір транспортування природного газу № від 03.01.2017.

Твердження відповідача про те, що він не отримував послуги з транспортування природного газу спростовується такими доказами як складеними Приватним акціонерним товариством Гадячгаз алокаціями (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Гадячгаз, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірний період (т.1 а.с.91-104), звітами про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Гадячгаз, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (т.1 а.с.105-125), частковими оплатами, проведеними відповідачем, заявою ПрАТ «Гадячгаз» (№342/274/06 від 13.03.2020) про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

За доводами позивача спірні обсяги негативних небалансів природного газу виникли у Приватного акціонерного товариства Гадячгаз внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), оператор газорозподільної системи укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній мережі для забезпечення фізичного балансування газорозподільної мережі та власної господарської діяльності.

Разом з тим й Акціонерне товариство Укртрансгаз як оператор газотранспортної системи для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства Приватне акціонерне товариство Гадячгаз як оператор газорозподільної системи мав би або закупити природний газ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат, або оплатити цей газ шляхом оплати послуг балансування Акціонерним товариством Укртрансгаз; у свою чергу, Акціонерне товариство Укртрансгаз для оплатного балансування має використовувати природний газ, який придбаний ним.

З огляду на наведене Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.06.2022 у цій справі, направляючи справу на новий розгляд, вказала, що належить встановити факт закупівлі позивачем природнього газу, що використовувався для балансування в спірний період.

Відповідно до ст. 316 ГПК України на виконання вказівок, що містяться у постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у цій справі, під час нового розгляду справи суд встановив наступне.

Згідно з положеннями пункту 2.3. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з тіранспортування природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, при провадженні ліцензованої діяльності оператор ГТС повинен, зокрема:

- здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб (підпункт 24 пункту 2.3. Ліцензійних умов);

- визначати розмір плати за небаланси замовників, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат ліцензіата, пов`язаних із здійсненням балансування, відповідно до правил щодо балансування, прийнятих згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про ринок природного газу» (підпункт 43 пункту 2.3. Ліцензійних умов).

Позивач на підтвердження реальності вчинення балансуючих дій та понесення пов`язаних з цим витрат до матеріалів справи надав копії договорів про закупівлю природного газу у АТ «НАК Нафтогаз України», ТОВ «Акспо Україна», ТОВ ДТЕК Трейдінг», у ТОВ «ЕРУ Трейдінг», ТОВ «Євроенерготрейд», ТОВ Північгазресурс», ТОВ «Трфігара Юкрейн», зокрема і для забезпечення балансуючих дій та потреб, укладених за період 15.12.2017 - лютий.2019 (т.6 а.с.44-228), копії актів приймання-передачі природного газу від вказаних продавців, в яких вказано, що газ передається зокрема і для забезпечення балансуючих дій та потреб (т.6 а.с.229-250; т. 7 а.с.1-60), копії платіжних доручень на оплату природного газу за вказаними договорами (т.7 а.с.61-137), копії виписок банку про проведення оплат природного газу за вказаними договорами (т.7 а.с.138-149), довідку про списання газу на балансування 01.01.2018 28.02.2019 (т.7 а.с.150), звіти про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ПАТ «Укргазвидобування» за період лютий 2018 березень 2019 (т.7 а.с.151-190), звіти про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ПАТ «Укрнафта» за період січень 2018 березень 2019 (т.7 а.с. 191-231).

ПрАТ «Гадячгаз» є оператором ГРМ, тобто суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Розподіл природного газу полягає у його переміщенні газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам (що не включає постачання природного газу) (пункти 17, 35 ч.І ст.1 Закону «Про ринок природного газу»).

У матеріалах справи відсутні докази щодо закупівлі Відповідачем природного газу в необхідних обсягах для покриття виробничо-технологічних витрат (ВТВ).

Згідно з пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) підставою для проведення розрахунку послуг балансування є:

- односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу;

- рахунок на оплату;

- звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування.

Відповідно до пункту 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Відповідно до пункту 11.4. договору в зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 20 222 850, 51 грн, про що позивач оформив односторонні акти про надання таких послуг: акт № 01-18--БАЛАНС від 31.01.2018 (т.1 а.с.58), акт № 02-18--БАЛАНС від 28.02.2018р. (т. 1 а.с.61), акт № 04-18--БАЛАНС від 30.04.2018 (т. 1 а.с.64), акт № 06-18--БАЛАНС від 30.06.2018р. (т. 1 а.с.67), акт № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018 (т. 1 а.с.70), акт № 08-18--БАЛАНС від 31.08.2018р. (т. 1 а.с.73), акт № 10-18--БАЛАНС від 31.10.2018 (т. 1 а.с.76), акт № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 (т. 1 а.с.79), акт № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 (т. 1 а.с.82), акт № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 (т. 1 а.с.85), акт № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 (т. 1 а.с.88). До вказаних актів позивач склав додатки розрахунок вартості послуг балансування (т.1 а.с.58-90).

Вказані акти та розрахунки були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами позивача (т. 1 а.с.33-57).

Таким чином, саме односторонні акти про надання послуг балансування (разом із рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу замовника послуг транспортування) фіксують визначений за результатами процедури алокації обсяг небалансу замовника послуг транспортування, містять розрахунок вартості наданих послуг балансування та кореспондують обов`язку замовника послуг транспортування здійснити оплату наданих послуг.

Позивач у позові зазначає, що обсяги небалансів були визначені на підставі даних, вказаних у Алокаціях (звітах) Приватного акціонерного товариства Гадячгаз за спірні місяці.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство Гадячгаз склало Алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Гадячгаз, між замовниками послуги транспортування (постачальниками), а саме:

алокація (звіт) за січень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 7509,499 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 167,585 тис. куб. м (т.1 а.с.91);

алокація (звіт) за лютий 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 6836,539 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 204,118 тис. куб. м (т.1 а.с.92);

алокація (звіт) за березень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 6957,310 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 298,730 тис. куб. м (т.1 а.с.93);

алокація (звіт) за квітень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 2162,551 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 102,315 тис. куб. м (т.1 а.с.94);

алокація (звіт) за травень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 759,700 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 65,124 тис. куб. м (т.1 а.с.95);

алокація (звіт) за червень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 801,149 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 32,206 тис. куб. м (т.1 а.с.96);

алокація (звіт) за липень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 806,969 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 20,304 тис. куб. м (т.1 а.с.97);

алокація (звіт) за серпень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 842,863 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 22,842 тис. куб. м (т.1 а.с.98);

алокація (звіт) за вересень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 1408,572 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 178,140 тис. куб. м (т.1 а.с.99);

алокація (звіт) за жовтень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 2730,688 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 40,741 тис. куб. м (т.1 а.с.100);

алокація (звіт) за листопад 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 5444,478 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 204,705 тис. куб. м (т.1 а.с.101);

алокація (звіт) за грудень 2018 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 5918,735 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 286,881 тис. куб. м (т.1 а.с.102);

алокація (звіт) за січень 2019 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 6561,579 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 298,442 тис. куб. м (т.1 а.с.103);

алокація (звіт) за лютий 2019 року, де, зокрема, вказаний фактичний обсяг природного газу за місяць всього 4997,386 тис. куб. м, а в розділі VІІ «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» 215,667 тис. куб. м (т.1 а.с.104).

Відповідно до п. 9.2 договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В балансування = БЦГ х К х QБГ,

де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.12.2022 у справі № 909/35/19,про те що:

« 8.23. Аналіз наведених положень законодавства, зокрема Кодексу ГТС, дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в пункті 9.2 договору формулою), що підлягає застосуванню коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

8.24. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі № 906/110/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, від 09.10.2019 у справі № 922/1382/18, від 28.10.2020 у справі № 917/1641/19, на які посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, від якої суд касаційної інстанції не вбачає підстав для відступу.

8.25. Верховний Суд вважає, що скаржником не наведено вагомих та достатніх аргументів, які свідчили б про обґрунтовану необхідність для відступу від позицій Верховного Суду на підставі якої вже сформована усталена практика і від якої пропонується відступити.

8.26. Отже, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано здійснив розрахунок коефіцієнту компенсації, в якому врахував відсоток небалансу до загального обсягу природного газу у газорозподільну мережу відповідача з газотранспортної системи позивача.

8.27. З урахуванням вказаного, суди дійшли правильного висновку, що для визначення вартості послуг балансування за січень - червень 2018 необхідно застосувати коефіцієнт компенсації 1,0, оскільки судами встановлено, що обсяг небалансу відповідача становив у відповідних періодах менше 5 % загального обсягу природного газу, що надійшов у газорозподільну мережу».

Суд погоджується з доводами відповідача, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати виходячи із співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише з того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат, як вважає позивач.

Здійснивши аналіз наданих сторонами розрахунків, суд встановив, що небаланс у спірних періодах, віднесений позивачем на відповідача, складав менше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи. Таким чином, під час здійснення розрахунку вартості послуг з балансування слід застосовувати коефіцієнт 1.

Позивачем проведено розрахунок послуг з балансування обсягів природного газу з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2, що призвело до збільшення вартості таких послуг та покладання на відповідача додаткових витрат щодо оплати послуг балансування газу. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що сума заборгованості за надані послуги балансування за вказані позивачем періоди, обрахована з застосуванням коефіцієнту компенсації 1 склала 12 687 169,35 грн.

Відповідач за послуги балансування за даним договором здійснив оплату в сумі 4 165 206,09 грн. за рахунок субвенції у порядку, передбаченому постановою КМУ № 256 від 04.03.2002р., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться у матеріалах справи (том 2, а.с.14-22).

Позивач вважає, що за спірний період сплачено 3 764 719 грн., оскільки ним було здійснено списання частини коштів на погашення заборгованості за 2017 рік, з урахуванням коригуючих актів за січень та квітень 2017 року. Суд відхиляє доводи позивача у цій частині, скільки надіслання коригуючих актів надання послуг балансування обсягів природного газу, додатків до них у вигляді розрахунку вартості послуг балансування після проведення коригування, рахунків-фактур зі скоригованими даними не ґрунтується на законодавстві та суперечить умовам договору (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі № 924/447/18). Не зазначення у платіжних дорученнях від 02.05.2018р. та 30.05.2018р. призначення платежу за який місяць здійснена оплата не змінює вищенаведеного висновку суду, оскільки не свідчить про можливість здійснювати коригування вже наданих послуг балансування.

У поданих під час первісного розгляду справи поясненнях від 18.03.2020р. відповідач також стверджує, що внаслідок надіслання позивачу письмової вимоги № 312/250/06 від 05.03.2020р. та № 342/274/06 від 13.03.2020р. про зарахування сплачених коштів у розмірі 37 120,63 грн. у рахунок погашення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 03.01.2017р. на підставі та в порядку ст..601 ЦК України відбулося припинення зобов`язання у цій частині, відтак основний борг відповідача перед позивачем зменшився ще на 37 120,63 грн. Відповідач пояснює, що дані кошти були сплачені на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2019р. по справі № 917/691/19 як частковий платіж поряд з поданням заяви про розстрочення виконання вищезазначеного рішення. Однак, вказане судове рішення було виконано у примусовому порядку, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 61393220 від 02.03.2020р. та платіжним дорученням № 61393220/1 від 02.03.2020р., відтак вказані грошові кошти у сумі 37 120,63 грн. кваліфіковані відповідачем як майно, що без належної правової підстави збережено позивачем. Заявою про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 13.03.2020р. №342/274/06 відповідач в порядку ст..601 ЦК України повідомив позивача про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог 37 120,63 грн. грошових зобов`язань ПРАТ «Гадячгаз» перед АТ «Укртрансгаз» за договором транспортування природного газу № від 03.01.2017р. та грошових зобов`язань за повернення надміру сплачених коштів в розмірі 37 120,63 грн. АТ «Укртрансгаз» перед ПРАТ «Гадячгаз», після чого грошові зобов`язання у цій сумі вважаються припиненими (заява т.2 а.с.227, докази направлення позивачу т.2 а.с.228). При цьому відповідач вказує на те, що оскільки строк виконання зустрічного зобов`язання позивачем настав 13.03.2020р., то відповідні докази не могли бути подані під час підготовчого провадження у справі, оскільки їх фактично не існувало на той момент.

Ці пояснення відповідач підтримав під час нового розгляду справи та наполягав на врахуванні письмової вимоги № 312/250/06 від 05.03.2020р. та № 342/274/06 від 13.03.2020р. про зарахування сплачених коштів у розмірі 37 120,63 грн. у рахунок погашення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 03.01.2017р. на підставі та в порядку ст..601 ЦК України.

Згідно ст.601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Встановивши подання заяви про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог відповідачем, отримання якої не заперечує позивач, суд погоджується з твердженнями відповідача про припинення грошового зобов`язання у вказаній сумі.

Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, у постанові від 23.06.2022 у справі, у цій частині не зробив висновку про неправильність застосування вказаних норм права при первісному розгляді справи, вказані вище обставини не були підставою для направлення справи на новий розгляд.

З огляду на викладене, заборгованість відповідача становить 8 484 842 грн 63 коп. в цій частині суд вважає позовні вимоги правомірними та обґрунтованими та задовольняє їх.

В іншій частині вимоги про стягнення основного боргу суд відхиляє як безпідставні.

Стосовно стягнення пені, річних та інфляційних:

Згідно п.9.4 договору, оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абз.2 цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів, починаючи від дати отримання замовником рахунку-фактури. Оплата послуг балансування опертором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що розрахунки з оплати послуг по балансуванню обсягів природного газу за період січень 2018р. квітень проводилися за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету, відповідно до постанови КМУ №256 від 04.03.2002р.

Згідно з положеннями частин першої третьої статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (яка втратила чинність з 01.01.2018р. з одночасним внесенням змін до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затв.Постановою КМУ від 04.03.2002р. №256).

Виходячи з абзацу 4 пункту 5 Порядку №256 (введений в дію з 01 січня 2018 року), підприємства, установи, організації, що надають послуги, в тому числі транспортування природного газу (позивач по справі), готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг (замість довідки згідно Порядку №20) і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрації, виконавчих органів міських рад (міст республіканського АРК та обласного значення), об`єднаних територіальних громад та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів, які узагальнюють реєстри та надають їх Головним управлінням Казначейства. Згідно абз. 13 вказаного пункту (введеного в дію у новій редакції з 01 січня 2018 року) Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема послуг з транспортування природного газу.

Порядок проведення розрахунків органами Казначейства встановлюється Мінфіном. Так наказом Мінфіну від 04.01.2018 за №1, зареєстрованого в МЮУ 16.01.2018 за №64/31516 було затверджено Порядок проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, та взаємодії учасників таких розрахунків.

Для проведення розрахунків відповідно до пункту 8-1 Порядку №256 всі учасники так само відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах Казначейства. Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. №256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійсню їх виконання.

Таким чином, з огляду на те, що з 01 січня 2018 року витратив чинність Порядок № 20, який встановлював механізм перерахування субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій, компенсацій, в тому числі щодо послуг з постачання природного газу, на підставі якого учасниками розрахунків складались акти звіряння по обсягу наданих послуг та спільні протокольні рішення щодо порядку їх оплати, - був введений новий механізм проведення відповідних розрахунків, учасниками якого з огляду на зміст Порядку №256 є АТ "Укртрансгаз" (оператор газотранспортної системи) та ПрАТ "Гадячгаз" (оператор газорозподільної системи).

Тобто, відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 18.04.2018 у справі №906/790/16 та від 22.05.2018 у справі №926/2733/16.

Оплата за послуги балансування у даній справі проводилася відповідачем, в тому числі, за рахунок коштів, виділених у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком № 256 (з урахуванням внесених до нього змін).

Висновки позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача суми пені, 3% річних та втрат від інфляції не відповідають висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №918/553/18, від 05.03.2020 у справі №926/19/19, від 03.04.2019 у справі №906/278/18 згідно яких зазначено, що механізм перерахування сум субвенцій в Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, фактично визначає інший порядок розрахунків, ніж передбачений сторонами в договорі. Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу Держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів Державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, у постанові від 23.06.2022 у справі, у цій частині не зробив висновку про неправильність застосування вказаних норм права при первісному розгляді справи, вказані вище обставини не були підставою для направлення справи на новий розгляд.

З огляду на зазначене, позивачем не доведено порушення відповідачем установлених саме для нього строків здійснення розрахунків з позивачем, що унеможливлює застосування до нього наслідків неналежного виконання зобов`язання, відтак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, річних та інфляційних за періоди, вказані позивачем у позові; іншого розрахунку позивач суду не надав. Оскільки суд відмовляє у стягненні пені з наведених підстав, позовна давність до вимог у цій частині не застосовується.

Сторони також прохають вирішити питання розподілу судових витрат у справі.

Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, у постанові від 23.06.2022 не здійснював розподіл судових витрат у цій справі. Тому необхідно провести розподіл судових витрат сторін по цій справі.

За подачу позову позивач сплатив 300 191,91 грн судового збору за платіжним дорученням № 11643 від 06.09.2019 (т.1, а.с.7).

Позивач за подання апеляційної скарги сплатив 259 378,92 грн судового збору, за платіжним дорученням № 9241 від 27.11.2020 (т.3, а.с.175).

Позивач за подання касаційної скарги сплатив 600 383,82 грн судового збору, за платіжним дорученням № 14845 від 18.11.2021 (т.4, а.с.194).

Загальна сума витрат позивача на сплату судового збору становить 1159954,65 грн.

Відповідач за подання апеляційної скарги на рішення суду сплатив 450 287,86 грн судового збору за платіжним дорученням № 5098 від 02.12.2020 (т.3, а.с.117).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та вимог, у задоволенні яких суд відмовив, відповідач має відшкодувати позивачу 491 820грн. 77 коп. витрат з оплати судового збору по справі, а позивач - відшкодувати відповідачу 259 365 грн 81 коп. витрат з оплати судового збору по справі.

Відповідач за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 20.09.2022 також сплатив 2481,00 грн судового збору, за платіжним дорученням № 9153 від 03.10.2022 (т.9, а.с.110). Проте, ці витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача, оскільки постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 вказану апеляційну скаргу не було задоволено, а оскаржувану ухвалу від 20.09.2022 залишено без змін (т.9 а.с.205-211).

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" (37300, Полтавська область, м.Гадяч, вул. Будька,буд. 26 А; ідентифікаційний код 05524660) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 8 484 842 грн 63 коп. основного боргу, 491 820грн. 77 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору по справі.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" (37300, Полтавська область, м.Гадяч, вул. Будька,буд. 26 А; ідентифікаційний код 05524660) 259 365 грн 81 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору по справі.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 22.06.2023р.

Суддя Т. М. Безрук