ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/101/23

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши справу № 916/101/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20 Б, кв. 99; )

про зобов`язання повернути майно,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20 Б, кв. 99; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228; ) про стягнення 87 044,98 грн;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Малюк Є.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ», в якому просить зобов`язати відповідача повернути наступні контейнери: POCU4031465 22U1; CCLU9103995 22U1; GWLU569106622R1; CSFU9645950 4EG1; GWLU187799945R1.

В обґрунтування позову посилається на відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» як зберігача повернути належні позивачу контейнери, які зберігаються у відповідача за Договором про надання послуг № 04/10-2020 від 01.04.2020.

Ухвалою від 10.01.2023 позовну заяву (вх. № 97/23 від 05.01.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду нотаріально засвідченого перекладу на українську мову письмових доказів, доданих до позовної заяви, а саме: Договору № 04/10-2020 від 01.04.2020, Додатку № 1 до Договору № 04/10-2020, Додатку № 2 до Договору № 04/10-2020, Додаткової угоди від 15.01.2021 до Договору № 04/10-2020.

16.01.2023 до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 25.01.2023 позовну заяву (вх. № 97/23 від 05.01.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/101/23, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.02.2023, запропоновано відповідачу подати відзив.

21.02.2023 за вх. № 732/23 до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» про стягнення 87 044,98 грн.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач посилається на неналежне виконання позивачем грошових зобов`язань за Договором про надання послуг № 04/10-2020 від 01.04.2020.

Протокольною ухвалою від 22.02.2023 підготовче судове засідання відкладено на 07.03.2023.

Ухвалою від 27.02.2023 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» у справі № 916/101/23 залишено без руху та встановлено відповідачу строк для усунення виявлених недоліків зустрічної позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду належних доказів надсилання позивачу копії зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів (з урахуванням вимог даної ухвали).

Слід зазначити, що у зустрічній позовній заяві відповідач, серед іншого, клопотав про поновлення строку на подачу зустрічного позову.

Між тим, судом не було встановлено факту пропуску відповідачем строку на подачу зустрічного позову.

02.03.2023 до суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків зустрічного позову.

Ухвалою від 06.03.2023 зустрічний позов (вх. № 732/23 від 21.02.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» про стягнення 87 044,98 грн прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 916/101/23.

06.03.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання без його участі.

Протокольною ухвалою від 07.03.2023 відкладено підготовче судове засідання на 23.03.2023.

23.03.2023 до суду надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання без його участі.

Протокольною ухвалою від 23.03.2023 відкладено підготовче судове засідання на 10.04.2023.

05.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

10.04.2023 судом отримано заяву представника позивача про проведення судового засідання без його участі.

Протокольною ухвалою від 10.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.05.2023.

04.05.2023 на стадії вступних промов оголошено перерву в судовому засіданні до 01.06.2023.

05.05.2023 на електронну пошту суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

01.06.2023 на електронну пошту суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

Протокольною ухвалою від 01.06.2023 судове засідання відкладено на 12.06.2023.

12.06.2023 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення щодо зустрічної позовної заяви, а також заява про розгляд справи без його участі, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» та задовольнити зустрічну позовну заяву.

12.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій та доводів сторін.

Позивач, посилаючись на укладення з відповідачем Договору про надання послуг № 04/10-20 від 01.04.2020 (далі Договір), предметом якого є зберігання на контейнерній ділянці відповідача отриманих від позивача 20-ти та 40-ка футових порожніх контейнерів, вказує, що на момент складання позову на зберіганні Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» залишилися наступні контейнери: № РОСU4031465 (тип 22U1), № ССLU9103995 (тип 22U1), № GWLU5691066 (тип 22R1), № СSFU9645950 (тип 4EG1), № GWLU1877999 (тип 45R1).

Зазначає, що направляв відповідачу вимоги про повернення зі зберігання контейнерів, а відповідач листом від 28.12.2022 повідомив про розірвання Договору, а листом від 29.12.2022 підтвердив факт знаходження у нього на зберіганні зазначених вище контейнерів та відмовився їх повернути.

Відповідач не заперечує щодо укладення з позивачем Договору та зберігання зазначених позивачем контейнерів. Разом з тим вказує про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» заборгованості за зберігання контейнерів у розмірі 87 044,98 грн, яку просить стягнути у зустрічній позовній заяві.

Зазначає, що 04.01.2023 звернувся до позивача з вимогою про сплату заборгованості, на що отримав відмову, з урахуванням якої на підставі ст. 594 ЦК України повідомив позивача про застосування притримання контейнерів до повної оплати заборгованості.

Вказує, що 08.02.2023 направив позивачу рахунок та акт наданих послуг від 28.01.2023 через програму «М.E.Doc.», який позивач не підписав й водночас не надав зауважень щодо акту, у зв`язку з чим вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» узгодило акт наданих послуг від 28.01.2023 відповідно до п. 2.4. Договору.

На переконання відповідача, позивач не виконав належним чином умови Договору та не оплатив у повному обсязі заборгованість за надані послуги у сумі 87 044,98 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.04.2020 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» як поклажодавцем та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» як зберігачем було укладено Договір про надання послуг № 04/10-2020, предметом якого є зберігання на контейнерному майданчику зберігача 20-ти і 40-ка футових порожніх контейнерів, отриманих від поклажодавця (п. 1.1. Договору).

Місце зберігання: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. п. 2.1., 2.2. Договору за зберігання контейнерів, завантажувально-розвантажувальні роботи поклажодавець оплачує зберігачу плату в розмірі, встановленому в специфікації на послуги, що надаються, зі зберігання згідно з Додатком 1 до цього Договору. Оплата здійснюється один раз на місяць не пізніше десятого числа місяця, що йде за звітним.

Ставка за зберігання контейнерів, погоджена сторонами, діє до кінця календарного року і не може змінюватися зберігачем в односторонньому порядку, окрім випадків, передбачених законодавством (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 2.4. Договору об`єм наданих послуг підтверджується актом виконаних робіт, що підписується сторонами.

Підпунктом 3.1.3. Договору передбачено обов`язок поклажодавця своєчасно здійснювати оплату зберігання відповідно до умов цього Договору.

Порядок здавання-приймання порожніх контейнерів на відповідальне зберігання сторони передбачили у Розділі 4 Договору.

Так, поклажодавець доручає матеріально відповідальному співробітнику зберігача здійснювати приймання порожніх контейнерів на склад і видачу порожніх контейнерів зі складу (п. 4.1. Договору).

При прийманні контейнерів на відповідальне зберігання поклажодавець і зберігач оформляють «Акт приймання-передачі порожніх контейнерів на відповідальне зберігання», в якому вказується номери контейнерів, дата їх приймання, кількість, якість, стан та інші необхідні реквізити (п. 4.2. Договору).

Для зняття контейнерів з відповідального зберігання поклажодавець передає зберігачу «Акт повернення на зняття порожніх контейнерів з відповідального зберігання», в якому вказується: дата, номери контейнерів, кількість, якість, стан контейнерів (п. 4.3. Договору).

Датою приймання контейнерів під відповідальне зберігання вважається дата «Акта приймання-передачі порожніх контейнерів на відповідальне зберігання», а датою зняття контейнерів з відповідального зберігання вважається дата «Акта повернення на зняття контейнерів з відповідального зберігання», підписані уповноваженими представниками сторін (п. 4.4. Договору).

Повне або часткове повернення поклажодавцю контейнерів з відповідального зберігання здійснюється після отримання зберігачем від поклажодавця «Акта повернення на зняття порожніх контейнерів з відповідального зберігання» (п. 4.5. Договору).

Повернення вважається здійсненим після підписання сторонами «Акта приймання-здачі контейнерів з відповідального зберігання» (п. 4.6. Договору).

Порожні контейнери, прийняті на зберігання зберігачем, підлягають поверненню поклажодавцю або уповноваженій поклажодавцем особі в кількості, якості, стані, в якому вони були прийняті на зберігання (п. 4.9. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 та до остаточного завершення усіх зобов`язань, узятих на себе за Договором. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення строку Договору не сповістить іншу сторону письмово про розірвання Договору, строк його дії автоматично подовжуватиметься на кожен подальший календарний рік (п. 8.6. Договору).

Згідно з п. 8.7. Договору його розірвання можливе при повідомленні однієї зі сторін Договору про свій намір не пізніше ніж за один календарний місяць до наміченого дня розірвання.

28.12.2022 позивач надіслав на юридичну адресу відповідача вимогу № б/н від 28.12.2022 про повернення контейнерів, які знаходяться на зберіганні (а.с. 24).

Вказана вимога стосувалася наступних контейнерів:

№ РОСU4031465 (тип 22U1), дата завезення: 04.06.2021;

№ ССLU9103995 (тип 22U1), дата завезення: 04.06.2021;

№ GWLU5691066 (тип 22R1), дата завезення: 03.06.2022;

№ СSFU9645950 (тип 4EG1), дата завезення: 26.08.2021;

№ GWLU1877999 (тип 45R1), дата завезення: 21.10.2022.

Відповідач надав позивачу відповідь на вказану вимогу, де вказав про можливість повернення контейнерів після погашення позивачем заборгованості (а.с. 32).

Листом № 28/12-22-01 від 28.12.2022 відповідач висловив позивачу вимогу про розірвання Договору протягом одного календарного місяця з моменту отримання позивачем даного листа (а.с.31).

04.01.2023 відповідач надіслав позивачу листа-вимогу № 04/01/23-01 від 04.01.2023 про оплату заборгованості та вивезення контейнерного обладнання (а.с. 99).

У вказаній вимозі відповідач зазначив, що відповідачем не сплачено заборгованість згідно наступних рахунків: № 168 від 31.08.2022 за навантажувально-розвантажувальні роботи на суму 2150,23 грн; № 185 від 30.09.2022 за навантажувально-розвантажувальні роботи на суму 33141,50 грн; № 224 від 31.12.2022 за зберігання контейнерів №№ РОСU4031465, ССLU9103995, GWLU5691066, СSFU9645950, GWLU1877999 на загальну суму 78066,65 грн.

Крім того, відповідач у цій же вимозі попередив позивача про те, що у випадку несплати заборгованості та не вивезення контейнерів, Товариство з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» буде вимушено виставляти додаткові рахунки навіть після завершення дії Договору за весь час зберігання контейнерного обладнання.

До вимоги відповідачем було додано виставлені позивачу рахунки № 168 від 31.08.2022, № 185 від 30.09.2022 та № 224 від 31.12.2022.

09.02.2023 відповідач надіслав відповідачу лист № 08/02-23-001 від 08.02.2023 (а.с. 102-103), в якому повідомив, що на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» продовжують знаходитись надані поклажодавцем контейнери №№ РОСU4031465, ССLU9103995, GWLU5691066, СSFU9645950, GWLU1877999.

У даному листі відповідач зазначив, що через нездійснення позивачем оплати за зберігання контейнерів, станом на 28.01.2023 заборгованість складає 87 044,98 грн.

Крім того, цим же листом відповідач повідомив позивача про застосування притримання вищевказаних контейнерів на підставі ст. 594 ЦК України до повної оплати заборгованості.

До листа відповідачем було додано виставлений позивачу рахунок № 14 від 28.01.2023 на суму 87 044,98 грн, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 105).

Крім того, у матеріалах справи наявний підписаний електронним підписом відповідача Акт надання послуг № 14 від 28.01.2023 (а.с. 107), згідно з яким позивачу були надані послуги зі зберігання спірних контейнерів на суму 87 044,98 грн.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 105-108), рахунок № 14 від 28.01.2023 та Акт надання послуг № 14 від 28.01.2023 були надіслані відповідачу через програмне забезпечення «М.E.Doc.», яка призначена для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді.

Вказані документи були отримані позивачем через систему «М.E.Doc.» 10.02.2023.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи первісних та зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 525, 526, 629 ЦК України та статті 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз вказаних норм права дає можливість дійти висновку про те, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, які мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог закону.

Частиною 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Правовідносини сторін виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є змішаним та містить у собі елементи договору надання послуг та договору зберігання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 901 ЦК України).

У відповідності з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч. 1 ст. 936 ЦК України).

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 938 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання (ч. 1 ст. 948 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

За приписами ч. 1 ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Частинами 1, 2 ст. 594 ЦК України передбачено, що кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 595 ЦК України кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.

Як свідчать матеріали справи, на виконання укладеного між сторонами Договору відповідач зберігає на своїй контейнерній ділянці отримані від позивача контейнери, а саме: № РОСU4031465 (тип 22U1), № ССLU9103995 (тип 22U1), № GWLU5691066 (тип 22R1), № СSFU9645950 (тип 4EG1), № GWLU1877999 (тип 45R1), що сторонами не заперечувалося.

У відповідності з п. п. 2.1., 2.2. Договору позивач зобов`язався один раз на місяць не пізніше десятого числа місяця, що йде за звітним сплачувати відповідачу плату за зберігання контейнерів та завантажувально-розвантажувальні роботи, розмір якої передбачено Додатком № 1 до Договору (а.с. 56).

Відповідач через систему «M.E.Doc.» надіслав позивачу рахунок на оплату № 14 від 28.01.2023 та Акт надання послуг № 14 від 28.01.2023, які були отримані позивачем 10.02.2023.

Рахунок на оплату № 14 від 28.01.2023 на суму 87 044,98 грн було також надіслано позивачу засобами поштового зв`язку разом з листом № 08/02-23-001 від 08.02.2023 (а.с. 102-104).

Плату за зберігання контейнерів нараховано відповідачем у доларах США, що вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку «Звіт по лінії» (а.с. 167). Але, у зв`язку з тим, що згідно Додатку № 1 до Договору оплата здійснюється у гривнях по курсу НБУ + ПДВ, відповідачем заявлено до стягнення у зустрічному позові 87 044,98 грн за зберігання контейнерів.

Між тим, у матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем вказаної заборгованості.

Позивач заперечував щодо наявності у нього заборгованості за рахунком № 14 від 28.01.2023, посилаючись, серед іншого, на те, що відповідач у своїй відповіді на вимогу № 29/12-22-02 від 29.12.2022 відповідачем зазначалося про інші рахунки - № 168 від 31.08.2022, № 185 від 30.09.2022, № 224 від 31.12.2022.

Між тим, у листі-вимозі № 04//01/23-01 від 04.01.2023 відповідач зазначав про наявність у позивача заборгованості за зберігання спірних контейнерів за рахунком № 224 від 31.12.2022, яка станом на 31.12.2022 складала 78 066,65 грн.

Водночас у цьому ж листі-вимозі відповідач попереджував позивача про виставлення додаткових рахунків у разі несплати позивачем наявної заборгованості, що і було зроблено відповідачем шляхом виставлення рахунку № 14 від 28.01.2023 на суму 87 044,98 грн з урахуванням збільшення періоду зберігання контейнерів.

Крім того, позивач зазначав про неможливість точного визначення строку зберігання й відповідно дати завезення контейнерів.

Однак, самим же позивачем в адресованій відповідачу вимозі про повернення контейнерів (а.с. 24) зазначалися дати їх завезення на контейнерний майданчик, а саме:

№ РОСU4031465 (тип 22U1), дата завезення: 04.06.2021;

№ ССLU9103995 (тип 22U1), дата завезення: 04.06.2021;

№ GWLU5691066 (тип 22R1), дата завезення: 03.06.2022;

№ СSFU9645950 (тип 4EG1), дата завезення: 26.08.2021;

№ GWLU1877999 (тип 45R1), дата завезення: 21.10.2022.

Крім того, факт передачі позивачем спірних контейнерів на зберігання у вказані дати підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи (додаткові пояснення вх. ГСОО № 17998/23 від 01.06.2023) копіями навантажувально-розвантажувальних ордерів № 193539 від 03.06.2022, № 195557 від 21.10.2022, № 179414 від 04.06.2021, № 179413 від 04.06.2021, № 182363 від 26.08.2021.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Таким чином, надаючи оцінку сукупності наданим сторонами доказам, які досліджені судом, та застосувавши стандарт "вірогідності доказів", суд дійшов висновку про те, що спірні контейнери були надані позивачем на зберігання в наступні дати:

- 04.06.2021 контейнер № НОМЕР_1 (тип 22U1);

- 04.06.2021 контейнер № НОМЕР_2 (тип 22U1);

- 03.06.2022 контейнер № НОМЕР_3 (тип 22R1);

- 26.08.2021 контейнер № НОМЕР_4 (тип 4EG1);

- 21.10.2022 контейнер № НОМЕР_5 (тип 45R1).

Позивач вважає, що у нього відсутня заборгованість перед відповідачем та підтверджує це довідкою про рух коштів ПАТ «БАНК ВОСТОК» (а.с. 187-188).

Суд критично відноситься до вказаних доводів, так як банківська довідка не свідчить про сплату заборгованості у повному обсязі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач належним чином виконав свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу послуг зі зберігання контейнерів, а відповідач в порушення п/п 3.1.3. Договору не виконав свого обов`язку зі своєчасного здійснення оплати послуг зберігання, у зв`язку з чим зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» про стягнення 87 044,98 грн підлягають задоволенню.

В обґрунтування первісного позову позивач посилається на відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» як зберігача повернути контейнери, які зберігаються у відповідача.

Відповідач зазначив, що у зв`язку із наявністю у позивача заборгованості за послуги зберігання скористався передбаченим ст. 594 ЦК України правом притримання контейнерів.

На виконання передбаченого ч. 1 ст. 595 ЦК України обов`язку відповідач надіслав позивачу повідомлення про застосування притримання (а.с. 102-104).

Слід зазначити, що право притримання виникає на підставі прямої вказівки статті 594 ЦК України і для його реалізації не потрібно домовленості між кредитором та боржником, що цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.03.2018 у справі № 915/214/17.

Виходячи з наведених обставин, з огляду на наявність у позивача обов`язку з оплати послуг зберігання, у відповідача виникло право на притримання спірних контейнерів, у зв`язку з чим первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» про зобов`язання повернути майно задоволенню не підлягають.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог витрати за сплати судового збору за подачу первісного позову залишаються за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ». Крім того, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн покладаються на позивача у зв`язку із задоволенням зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20 Б, кв. 99; ) про зобов`язання повернути майно відмовити.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20 Б, кв. 99; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228; ) про стягнення 87 044,98 грн задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ» (65104, Одеська обл., м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20 Б, кв. 99; ) 87 044,98 грн заборгованості, 2 684,00 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 12 червня 2023 р. Повний текст рішення складено та підписано 22 червня 2023 р.

Суддя Р.В. Волков