ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Справа № 911/18/22

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Гопанок І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Виробничо-комерційної фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД

до Комунального підприємства Готельно-гуртожитковий комплекс

про зобов`язання оголосити аукціон

за участю представників:

від позивача: Шумський Ю.В. (самопредставництво)

від відповідача: Кадай Л.А. (самопредставництво)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Виробничо-комерційної фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД (далі ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД/позивач) надійшла позовна заява до Комунального підприємства Готельно-гуртожитковий комплекс (далі КП Готельно-гуртожитковий комплекс/відповідач) про зобов`язання останнього оголосити аукціон, за результатами якого чинний договір оренди №96 від 01.01.2001 може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що за надісланою позивачем вимогою про продовження договору відповідач ухилився від вирішення відповідного питання у порядку, передбаченому Законом України Про оренду державного та комунального майна.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2022 у справі №911/18/22 прийнято позовну заяву ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.02.2022, а також, зокрема:

- зобов`язано позивача до 14.02.2022 на виконання приписів пп. 4, 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України надати через канцелярію суду письмові пояснення стосовно: відомостей, якому способу (способам) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або іншому способу (способам) захисту прав та інтересів відповідає заявлена позовна вимога; вжиття/невжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

- зобов`язано позивача до 14.02.2022 надати належним чином засвідчену та читабельну копію договору добровільного страхування №015950 від 08.11.2021;

- встановлено сторонам до 14.02.2022 строк для подання: додаткових доказів по справі (за наявності); заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності);

- встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

08.02.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД, на виконання вимог суду, надійшли письмові пояснення щодо обраного позивачем способу захисту та належним чином засвідчена копія договору добровільного страхування №015950 від 08.11.2021. Вказні пояснення та додана копія договору судом прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2022 у справі №911/18/22 відкладено підготовче засідання на 28.02.2022.

Втім розгляд зазначеної справи по суті 28.02.2022 не відбувся, оскільки указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022 року строком на 30 діб, який надалі продовжено з 26.03.2022 та з 25.04.2022 на 30 діб згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 та №259/2022 від 18.04.2022 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2022 у справі №911/18/22 призначено підготовче засідання на 30.05.2022.

30.05.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач доповнив викладені у позові аргументи додатковими обставинами та просив внести в позовні вимоги такі зміни:

- пункт 2 викласти в наступній редакції: «2. визнати за виробничо-комерційною фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю ПевексЛТД перважне право на укладення договору оренди нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 53,7 кв.м.»;

- доповнити вимоги новим пунктом 3: « 3. прийняти рішення, яким зобов`язати відповідача оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом позивача»;

- пункт 3 вважати пунктом 4.

До вказаної вище заяви додано платіжне доручення №787 від 26.05.2022 про сплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2022 у справі №911/18/22 відкладено підготовче засідання на 13.06.2022.

У підготовчому засіданні 13.06.2022 судом перевірено заяву позивача про зміну позовних вимог та прийнято щодо неї такі рішення.

Відповідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

З огляду наведених вище процесуальних приписів слідує, що позивач в межах заявлених вимог наділений правом змінити або предмет, або підставу позову, однак - не одночасно предмет та підставу позову.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та які складають юридичні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки.

Як слідує з поданої позивачем заяви про зміну позовних вимог, доповнивши вимоги новим пунктом 3: «зобов`язати відповідача оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом позивача», позивач фактично уточнив/відкорегував початково заявлену вимогу про зобов`язання відповідача оголосити аукціон, за результатами якого чинний договір оренди №96 від 01.01.2001 може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем.

Водночас викладений у заяві про зміну позовних вимог пункт 2 «визнати за виробничо-комерційною фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю ПевексЛТД перважне право на укладення договору оренди нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 53,7 кв.м.» свідчить про заявлення позивачем нової вимоги з самостійною підставою, тобто позивачем при поданні відповідної заяви одночасно змінено предмет та підстави позову в частині викладення пункту 2 в новій редакції, що суперечить процесуальним приписам.

З огляду вказаного вище суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви позивача про зміну позовних вимог в частині викладення пункту 2 в новій редакції, тоді як в іншій частині, стосовно заявленої раніше вимоги, заяву про зміну позовних вимог прийнято та подальший розгляд справи здійснювався за вимогою позивача у такій редакції: зобов`язати відповідача оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.06.2022 у справі №911/18/22 відкладено підготовче засідання на 27.06.2022.

27.06.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від КП Готельно-гуртожитковий комплекс надійшло клопотання про закриття провадження у зазначеній справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Вказане клопотання мотивовано тим, що нежитлове приміщення №110, яке є предметом спору у зазначеній справі, передбачено для використання з метою розташування центру надання гуманітарної допомоги населенню Вишневої міської територіальної громади, а тому стосовно такого майна не може бути оголошено аукціон.

До відповідного клопотання додано копії: листа Виконачого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області №3/02-597 від 10.03.2022; листа КП Готельно-гуртожитковий комплекс №16а від 10.06.2022; витягу з технічного паспорту приміщення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.06.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 27.06.2022, у справі №911/18/22 відкладено підготовче засідання на 11.07.2022.

У підготовчому засіданні 11.07.2022 суд розглянув клопотання відповідача про закриття провадження та дійшов таких висновків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, яку покладено відповідачем в основу обґрунтування заяви про закриття провадження у зазначеній справі, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, під предметом спору слід розуміти об`єкт матеріального світу, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем, відтак закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору можливе у разі припинення існування предмета спору (сплата суми боргу, знищення спірного майна тощо) та якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи наведене та відсутність доказів припинення існування предмету спору у зазначеній справі нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 53,7 кв.м., як і недоведеність врегулювання спірних питань щодо такого майна між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України та про відмову у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

В розрізі вказаного висновку судом враховано, що доводи відповідача про віднесення спірного приміщення для цілей розташування центру надання гуманітарної допомоги не свідчить про відсутність предмету спору, тоді як вирішення питання про наявність чи відсутність обставин порушення права позивача та, відповідно, підстав для задоволення позову з`ясовується судом під час розгляду справи по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.07.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 11.07.2022, у справі №911/18/22 відкладено підготовче засідання на 25.07.2022.

14.07.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від КП Готельно-гуртожитковий комплекс надійшла заява вих. №27 від 13.07.2022, згідно якої відповідач просив долучити до клопотання про закриття провадження у справі документи, які є предметом доказів спору, а саме копії:

- листа КП «ГГК» від 01.10.2021 №83;

- листа ВКФ ТОВ ПевексЛТД від 20.10.2021 №101;

- листа ВКФ ТОВ ПевексЛТД від 01.11.2021 №102;

- листа ВКФ ТОВ ПевексЛТД від 09.11.2021 №110;

- листа Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 27.10.2021 №3/02-3230;

- листа КП «ГГК» від 25.11.2021 №92;

- листа КП «ГГК» від 25.11.2021 №95;

- листа ВКФ ТОВ ПевексЛТД від 26.11.2021 №119;

- листа КП «ГГК» від 01.12.2021 №99;

- листа КП «ГГК» від 28.12.2021 №114;

- листа ВКФ ТОВ ПевексЛТД від 17.01.2022 №1;

- листа КП «ГГК» від 23.06.2022 №18;

- листа КП «ГГК» від 30.06.2022 №22;

- листа Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 04.07.2022 №3/02-1420.

Приписами ч.ч. 3, 4, 8 ст. 80 ГПК України унормовано, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, вказані вище приписи презюмують право, зокрема, відповідача подати докази та визначають строк на вчинення такої процесуальної дії - разом із відзивом, а у разі ж неможливості подати докази у відповідний строк відповідач вправі скористатись передбаченою ч. 4 ст. 80 ГПК України можливістю та обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку, у випадку зворотного відповідний учасник справи має нести передбачені ч. 8 ст. 80 ГПК України наслідки пропуску строку на подання доказів.

Згідно ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Так, ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі судом надіслано на юридичну адресу КП Готельно-гуртожитковий комплекс згідно наявних в ЄДР відомостей та, як слідує з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №571, ухвалу про відкриття повадження у даній справі відповідач отримав 25.01.2022, а тому 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву та, власне, і доказів сплив 09.02.2022.

Однак, подаючи до суду 14.07.2022 копії вказаних вище листів, КП Готельно-гуртожитковий комплекс не наведено та не обґрунтовано поважність причин пропуску відповідного процесуального строку для подання доказів та об`єктвину неможливість подати докази у встановлений для подання відзиву строк 09.02.2022.

В розрізі наведеного суд вважає за необхідне вказати, що:

- під процесуальними строками розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата і/чи завершена та або інша стадія судочинства, а з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків;

- норми ГПК України щодо процесуальних строків, у тому числі в частині порядку їх продовження/поновлення є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків;

- заявник має обґрунтувати поважність причин пропуску строку, зокрема щодо наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій;

- з`ясування тих чи інших обставин справи на будь-якій стадії розгляду справи не звільняє особу від дотримання обов`язку подання доказів на підтвердження власних тверджень/заперечень та вчинення для цього усіх необхідних дій у встановлені процесуальними приписами строки, що є основою стадійності судового процесу, яка не може бути порушена самою лише наявністю у особи права на суд та її необізнаністю із власними процесуальними обов`язками.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття до розгляду документів, поданих відповідачем разом із заявою вих. №27 від 13.07.2022, та про відмову у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.07.2022 у справі №911/18/22 відкладено підготовче засідання на 22.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.08.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 22.08.2022, у справі №911/18/22 закрито підготовче провадження та призначено спрау до розгляду по суті на 05.09.2022.

05.09.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД надійшла заява про повернення 2 481,00 грн судового збору, надлишково сплаченого згідно платіжного доручення №787 від 26.05.2022.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 05.09.2022 та 26.09.2022, занесеними до протоколу судового засідання від 05.09.2022 та 26.09.2022, у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 26.09.2022 та 10.10.2022 відповідно.

10.10.2022 з 06:47 до 12:24 у місті Київ оголошено сигнал повітряної тривоги, як наслідок усі призначені у Господарському суді Київської області судові засідання знято з розгляду, оскільки згідно розпорядження Голови Господарського суду Київської області №6-А від 19.07.2022 Про порядок дій при оголошення повітряної тривоги з урахування Указу Президента України Про введення воєнного стану в України від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), відповідно до ст. 30 Кодексу цивільного захисту України, керуючись ст. 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів та працівників апарату суду передбачено, зокрема, що у разі оголошення сигналу повітряна тривога судді та працівники апарату суду негайно мають залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття.

З огляду вказаного ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2022 у справі №911/18/22 призначено підготовче засідання на 24.10.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.10.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 24.10.2022, у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2022 у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 19.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 19.12.2022, у цій справі оголошено перерву в судовому засіданні до 09.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.01.2023 у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 30.01.2023.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 30.01.2023 та 06.02.2023, занесеними до протоколу судового засідання від 30.01.2023 та 06.02.2023, у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 06.02.2023 та 27.02.2023 відповідно.

Водночас 21.02.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла заява про долучення документальних доказів, яку згідно резолюції заступника відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції Господарського суду Київської області не підписано з використанням електронного цифрового підпису.

У судовому засіданні від 27.02.2023 представник відповідача надала суду завірені копії вказаних заяви та документів, які є предметом доказів спору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.02.2023 у справі №911/18/22 залишено без розгляду подану представником відповідача заяву про долучення документальних доказів із додатками від 21.02.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.02.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 27.02.2023, у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.03.2023.

Ухвалаю Господарського суду Київської області від 21.03.2023 у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 03.04.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2023, занесеною до протоколу судового засідання від 03.04.2023, у справі №911/18/22 оголошено перерву у судовому засіданні до 18.04.2023.

18.04.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД надійшло клопотання, згідно якого позивач, посилаючись на ч. 9 ст. 80 ГПК України, просив суд не брати до уваги подані відповідачем разом із заявою №27 від 13.07.2022 докази, оскільки відповідач не надіслав та не надав копій відповідних документів позивачу.

Оскільки судом, за викладеними раніше висновками, не прийнято до розгляду подані разом із заявою №27 від 13.07.2022 докази, вказане вище клопотання позивача залишається без розгляду, як процесуально неспроможне.

Поряд з тим під час розгляду зазначеної справи відповідач не подав відзив на позовну заяву у передбаченому ст. 165 ГПК України порядку, як і не подав відповідач у передбачені процесуальним законом строки докази.

У судовому засіданні 18.04.2023, закінчивши з`ясування обставин та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2001 між Жулянським машинобудівним заводом «Візар» як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю Певекс як орендарем укладено договір оренди №96 (далі договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого в цілях ефективного використання державного майна і отримання прибутку орендодавець передає в оренду приміщення в гуртожитку №7, що знаходиться на першому поверсі, відокремлене від житлових приміщень, за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, загальною площею 54 кв.м.

01.06.2014 між Державним підприємством «Жулянський машинобудівний завод «Візар» як орендодавцем, Комунальним підприємством Готельно-гуртожитковий комплекс як новим орендодавцем та Виробничо-комерційною фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД як орендарем укладено договір про заміну сторони у договорі оренди №96 від 01.01.2001, згідно умов якого сторони погодили, зокрема, що:

- орендодавець та орендар на підставі проведеної попередньо звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.2014 підтверджують відсутність у них заборгованості по орендній платі та по інших грошових зобов`язаннях, що передбачені договором оренди №96 від 01.01.2001;

- права та обов`язки орендаря, орендна плата, зазначені у договорі оренди, не підлягають зміні чи доповненню без його згоди, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

30.11.2020 між Комунальним підприємством Готельно-гуртожитковий комплекс та Виробничо-комерційною фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД укладено додаткову угоду до договору оренди №96 від 01.01.2001, згідно якого сторони погодили пункт 7.3. викласти у наступній редакції: «договір діє до 01.12.2021».

Копії вказаних вище правочинів наявні в матеріалах справи.

Водночас, згідно викладених у позові обставин, відповідач не здійснив ані оприлюднення додаткової угоди від 30.11.2020 в електронній торговій системі (ЕТС), ані присвоєння об`єкту оренди електронного ідентифікатора в базі ЕТС, як того вимагають приписи Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і пункту 131 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483.

За доводами позивача вказані обставини перешкодили йому подати передбачені законом заяви на продовження договору оренди, який згідно ч. 1 та абз. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» може бути продовжений тільки за результатами аукціону, оскільки не вперше продовжується строком більше п`яти років, попри те в серпні 2021 року орендодавець, на усне звернення позивача, запевнив про продовження договору після 01.12.2021 за відсутності будь-яких підстав, які б перешкоджали такому продовженню.

Втім, як зауважив позивач, він отримав від орендодавця листа №83 від 01.10.2021 про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди. Копія вказаного листав наявна в матеріалах справи.

З огляду на викладене та неможливість подати у законний спосіб заяву про продовження договору оренди позивач зазначив про звернення до орендодавця: із листом №101 від 20.10.2021 стосовно продовження договору оренди та, додатково, із листом №119 від 26.11.2021 про намір реалізувати переважне право на укладення нового договору оренди, як орендар, який належно виконує свої обов`язки згідно ч. 1 ст. 777 ЦК України.

Копії вказаних листів наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування поданого позову ВКФ у формі ТОВ ПевексЛТД зазначено, що згідно ч. 9 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 131 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, орендодавець мав прийняти одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених ст. 19 Закону.

Втім, за доводами позивача, публікації про відмову в продовженні договору оренди в ЕТС орендодавцем не здійснено, тоді як передбачені ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» підстави для відмови в продовженні договору відсутні, оскільки:

- позивач: разом з листом №119 від 26.11.2021 надав звіт про оцінку об`єкта оренди та копію рецензії на такий звіт; здійснив страхування об`єкта оренди та не прострочував орендні платежі;

- відсутні як звернення балансоутримувача майна щодо необхідності майна для власних потреб, так і зауваження балансоутримувача і орендодавця щодо порушення орендарем умов договору.

В підтвердження наведених тверджень позивачем надано суду копії: рахунків-фактур №№294, 296 від 30.11.2021; платіжного доручення №666 від 15.12.2021; договору добровільного страхування №015950 від 08.11.2021.

Отже, мотивуючи звернення до суду з відповідним позовом та посилаючись на врегульоване законодавчими приписами, зокрема ч. 1 ст. 285 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України та пунктом 149 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, переважне право орендаря на продовження договору оренди, позивачем вказано, що реалізація такого переважного права можлива була лише за умови проведення аукціону та участі у ньому позивача, а тому останнім заявлено вимогу про зобов`язання відповідача оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46 загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом позивача.

Поряд з тим, посилаючись на ч. 2 ст. 5 ГПК України, позивач зауважив, що єдиним способом відновлення та захисту переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, є оголошення та проведення аукціону на оренду спірного приміщення з переважним правом позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 161, ч.ч. 3, 4, 9 ст. 165 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відзив повинен містити, зокрема, у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також частинами 1, 2 ст. 178 ГПК України унормовано, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відзиву на позовну заяву у вказаному вище процесуальному порядку, як і будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті спору, разом з відзивом та/або у мотивований поважними причинами строк відповідачем не надано, тоді як усні доводи представника відповідача, оголошені у судових засіданнях під час розгляду даної справи, не відповідають приписам ч. 1 ст. 161, ч.ч. 3, 4, 9 ст. 165, ч.ч. 1, 2 ст. 178 ГПК України щодо подання відзиву як заяви по суті справи, суд дійшов висновку про здійснення розгляду даної за наявними у ній матеріалами, тобто прийнятими судом до розгляду.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Приписами статті 15, пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, суб`єктивні права встановлюються правовими нормами, відтак їх особливістю є здатність вимагати від зобов`язаної сторони певної міри поведінки, у тому числі, з використанням примусу держави, тоді як законні інтереси, що не опосередковані правовими нормами, можна розглядати як доправову категорію, у якій інтерес передує правам та обов`язкам, тобто виступає як «суб`єктивне право, що може виникнути у майбутньому».

Одним з таких законних інтересів є інтерес до правової визначеності у відносинах у суспільстві для знання та розуміння своїх прав й обов`язків, а також передбачуваності наслідків своїх дій чи бездіяльності, а тому якщо дії або бездіяльність інших осіб створюють для особи правову невизначеність щодо її прав і обов`язків у відносинах із цими особами, така особа може звернутись до суду для захисту свого інтересу у правовій визначеності у відносинах із цими особами.

Аналогічну позицію викладено у постанові Велика Палата Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №910/14224/20 (провадження №12-20гс22).

Наведене дозволяє зробити висновок про те, що:

- кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб;

- під захистом легітимного інтересу розуміється: відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; отримання правової визначеності у відносинах із особами;

- застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення, відтак право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зі змісту заявленого у даній справі позову слідує, що вимога позивача про зобов`язання відповідача оголосити аукціон на продовження договору оренди мотивована обставинами відсутності одного з передбачених Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, рішень орендодавця за результатами поданої позивачем заяви про продовження договору оренди на умовах переважного права.

Водночас сторонами спору у зазначеній справі не заперечено та не спростовано того, що переданим позивачу за договором оренди майном є нежитлове приміщення на першому поверсі будинку за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46 загальною площею 53,7 кв.м., а згідно додаткової угоди від 30.11.2020 між позивачем як орендарем та відповідачем як орендодавцем строк дії вказаного договору визначено до 01.12.2021.

Так, 03.10.2019 прийнято Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ (далі - Закон №157-ІХ), у розділі "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.02.2020 (за виключенням окремих зазначених норм).

Також у пункті 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №157-IX передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Отже, враховуючи встановлення підписаною між сторонами спору додатковою угодою від 30.11.2020 строку дії договору оренди до 01.12.2021, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону №157-ІХ.

Приписами ч.ч. 1, 3, 9 та 10 ст. 18 Закону №157-ІХ передбачено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень:

- про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем;

- про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Зміст оголошення, особливості проведення аукціону на продовження договору оренди, порядок компенсації вартості невід`ємних поліпшень та застосування переважного права чинного орендаря на продовження договору оренди в ході аукціону визначаються Порядком передачі майна в оренду.

Пунктами 143, 144 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 (далі - Порядок) визначено, зокрема, що орендар, що має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та повідомляє про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі.

Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець протягом десяти робочих днів з дати отримання такої заяви, приймає одне з рішень, передбачених частиною дев`ятою статті 18 Закону.

Рішення про відмову в продовженні договору оренди може бути прийнято у випадках, передбачених статтею 19 Закону, а також у разі невідповідності орендаря вимогам, установленим статтею 4 Закону. Таке рішення оприлюднюється орендодавцем в електронній торговій системі протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення.

У разі прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди на підставі необхідності майна для власних потреб балансоутримувача, здійснюються дії, передбачені пунктом 142 цього Порядку.

Неприйняття протягом зазначеного строку одного із зазначених рішень представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеним ним органом вважається прийняттям ним рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем.

Рішення про оголошення аукціону та оголошення про проведення аукціону на продовження договору оренди оприлюднюються орендодавцем в електронній торговій системі протягом десяти робочих днів з дати прийняття такого рішення. У межах зазначеного строку орендодавець може переглянути умови та додаткові умови (у разі наявності) оренди майна згідно з пунктами 51 та 54 цього Порядку з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 146 цього Порядку.

Отже, реалізація передбаченого вказаними законодавчими приписами способу продовження договору оренди державного та комунального майна за результатами проведення аукціону, відбувається шляхом вчинення учасниками відповідних правовідносин юридично значимих дій: звернення орендаря із відповідною заявою та прийняття орендодавцем одного з рішень, передбачених частиною дев`ятою статті 18 Закону.

Приписами статтей 73, 79 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В розрізі зазначених норм процесуального права суд вважає за необхідне вказати що:

- обов`язок доказування в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони, тоді як передбачений ст. 79 ГПК України стандарт доказування вірогідність доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

- надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду, а принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Як слідує зі змісту наявних в матеріалах копій адресованих, зокрема, відповідачу листів:

- №101 від 20.10.2021 позивач у відповідь на лист №83 від 01.10.2021, згідно ч. 1 ст. 285 ГК України просив розглянути та позитивно вирішити питання щодо продовження терміну дії договору оренди №96 від 01.01.2001;

- №119 від 26.11.2021 - позивач в доповнення до листів №101 від 20.10.2021 та №110 від 09.11.2021, згідно ч. 9 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» просив приняти рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем.

Водночас згідно листа №119 від 26.11.2021 позивач повідомив про надання орендодавцю разом з таким листом звіту про оцінку майна та рецензії на такий звіт, а також просив, у разі відмови у продовженні чинного договору, згідно ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України укласти новий договір оренди на строк 5 років відповідно до умов Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Однак суду не надано доказів прийняття відповідачем одного з рішень, передбачених частиною дев`ятою статті 18 Закону №157-ІХ, за результатами звернення позивача про продовження договору, зокрема, згідно листа №119 від 26.11.2021: або рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; або рішення про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Водночас відповідачем не заперечено та не спростовано більш вірогідними доказами у розмінні ст. 79 ГПК України обставин отримання від позивача листа №119 від 26.11.2021 та обізнаності зі змістом такого листа і викладеної у ньому вимоги про продовження договору за результатами аукціону.

Наявний же в матеріалах справи лист відповідача №83 від 01.10.2021, в розрізі наведеного, судом оцінюється критично, оскільки такий лист не є передбаченим частиною дев`ятою статті 18 Закону №157-ІХ рішенням ані за формою, ані за змістом та лише містить повідомлення відповідача про закінчення 01.12.2021 строку дії договору, відсутність наміру продовжувати дію договору та необхідність повернути нежитлове приміщення.

Також відповідний лист №83 від 01.10.2021, з урахуванням наведеної у ньому підстави відмови у продовженні договору відсутність наміру орендодавця, не є повідомленням про припинення договору у розумінні пункту 143 Порядку, оскільки такий лист не виражає чітку, зрозумілу та однозначну відмову орендодавця від продовження договірних відносин оренди з орендарем саме у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк.

Висновуючи зазначене вище судом враховано, що недоліки форми заяви орендаря про продовження договору, як і строки звернення із такою заявою не змінюють межі поведінки орендодавця та обов`язок прийняти одне з рішень, передбачених частиною дев`ятою статті 18 Закону №157-ІХ, тоді як відповідну бездіяльність закон, зокрема пункт 144 Порядку, ототожнює з прийняттям рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем.

Саме ж лише надіслання вказаного вище листа про припинення договору не має самостійного юридичного значення в розрізі визначеного законом обов`язку орендодавця прийняти одне з рішень, передбачених частиною дев`ятою статті 18 Закону №157-ІХ, а також встановлених вище обставин відсутності жодного з таких рішень.

З огляду наведеного суд дійшов висновку, що невчинення орендодавцем фактичних дій щодо прийняття одного з передбачених частиною дев`ятою статті 18 Закону №157-ІХ рішень свідчить про порушення прав позивача та створює правову невизначеність між сторонами спору стосовно легітимних орендних правовідносин, позаяк аукціон, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем, орендодавцем не оголошено попри те, що бездіяльність з прийняття орендодавцем рішення презюмує прийнятим рішення про оголошення аукціону.

В розрізі зробленого висновку судом враховано, що встановлене порушення не є підставою для автоматичного продовження дії договору оренди без аукціону, поза електронною торговою системою, бо інакше будуть знівельовані мета, принципи та приписи спеціального Закону №157-IX, який не передбачає такої підстави для продовження дії договору оренди як "мовчазна згода".

Так, визначеним у Законі №157-ІХ спеціальним порядком продовження договорів оренди державного та комунального майна не передбачено можливості автоматичної пролонгації договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, як це було врегульовано частиною 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-XII, який втратив чинність.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку у м. Вишневе, вул. Святошинська, 46 загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом позивача є обґрунтованою, а відповідно обраний спосіб захисту є ефективним, позаяк він усуває стан юридичної невизначеності щодо продовженням користування позивачем майном на легітимних засадах і саме таким шляхом можна поновити право позивача на участь у правовідносинах щодо продовження договору оренди.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові від 17.11.2021 у справі №914/2930/20, згідно якої судом касаційної інстанції, зокрема, зазначено, що в разі невчинення орендодавцем фактичних дій щодо прийняття рішення про оголошення аукціону на продовження договору оренди або рішення про відмову у продовженні договору, з урахуванням передбаченого абзацом 5 пункту 144 Порядку наслідку відсутності рішення як про відмову в продовженні договору, так і про оголошення відповідного аукціону, ефективним способом захисту правомірного інтересу позивача є звернення до суду з позовом про зобов`язання оголосити та провести аукціон.

Підсумовуючи все наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення відповідної вимоги позивача та зобов`язання Комунального підприємства Готельно-гуртожитковий комплекс оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46 загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом Виробничо-комерційної фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД.

При ухваленні відповідного рішення судом враховано відсутність заперечень сторін щодо того, що передане позивачу за договором оренди приміщення є саме тим приміщенням, стосовно оренди якого відповідач зобов`язаний оголосити аукціон, як і враховано судом те, що обставини необхідності у використанні такого майна з метою задоволення соціальних потреб станом на момент розгляду цього спору жодним чином не нівелюють встановлені вище порушення права та інтересу позивача та не змінюють передбачені абзацом 5 пункту 144 Порядку наслідки відсутності рішення як про відмову в продовженні договору, так і про оголошення відповідного аукціону.

Водночас при ухваленні рішення у даній справі судом не застосовано покладені позивачем в основу обгрунтування позову ч. 1 ст. 777 ЦК України та ч. 1 ст. 285 ГК України, позаяк вказані норми матеріального права у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню у співвідношенні зі спеціальним законом №157-IX, приписи якого мають пріоритетне застосування перед загальними нормами права, якими врегульоване питання щодо договору найму, що відповідає необхідному до застосування судами принципу - lex specialis derogat generali (закон спеціальний має перевагу над загальним). Відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2023 у справі №922/3965/21.

Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов`язати Комунальне підприємство Готельно-гуртожитковий комплекс (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 46, ідентифікаційний код 24886043) оголосити аукціон на оренду нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 46 загальною площею 53,7 кв.м. з переважним правом Виробничо-комерційної фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 46, ідентифікаційний код 13737742).

3. Стягнути з Комунального підприємства Готельно-гуртожитковий комплекс (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 46, ідентифікаційний код 24886043) на користь Виробничо-комерційної фірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю Певекс ЛТД (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 46, ідентифікаційний код 13737742) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 98 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.06.2023.

Суддя В.А. Ярема