ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 червня 2023 року м. Черкаси справа № 925/328/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В.,

розглянувши клопотання від 22.06.2023 про відвід судді представника Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" адвоката Володимира Віталійовича Розборського

у справі № 925/328/23

за позовом Управління містобудування, землевпорядкування, комунального майна та будівельного контролю Уманської міської ради,

до відповідача: Приватного підприємства "Уманьрембуд 2",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального підприємства "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3",

про стягнення 84 348,56 грн та зобов`язання повернути орендоване майно,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Управління містобудування, землевпорядкування, комунального майна та будівельного контролю Уманської міської ради до Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" (далі - ПП "Уманьрембуд 2") з вимогами:

1. Стягнути з Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" на користь одержувача коштів - Комунального підприємства "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3" заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень № 74/2017 від 04.07.2017 р. в сумі 75 832,05 грн, пеню, нараховану на суму заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень № 74/2017 від 04.07.2017 р. в сумі 9 468,73 грн, штраф, нарахований на суму заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень № 74/2017 від 04.07.2017 р. в сумі 1 309,08 грн, заборгованість з відшкодування земельного податку за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об`єкт оренди, в сумі 298,45 грн.

2. Зобов`язати Приватне підприємство "Уманьрембуд 2" повернути Комунальному підприємству "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3" по акту приймання-передавання нежитлові підвальні приміщення № № 1-8, загальною площею 99,6 кв. м. в 9-ти поверховій житловій будівлі за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Туристів, 46 (бувша - вул. Пушкіна, 46).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди нежитлових приміщень № 74/2017 від 04.07.2017 в частині несплати орендної плати та неповернення орендованого майна.

Ухвалою від 10.04.2023 господарський суд відкрив провадження у справі №925/328/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судовий розгляд призначив на 08.05.2023 об 11:00.

Ухвалою від 19.04.2023 господарський суд за власною ініціативою постановив здійснювати подальший розгляд справи № 925/328/23 за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Засідання 08.05.2023 об 11:00 год вважати підготовчим засіданням.

Протокольною ухвалою 08.05.2023 господарський суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 29.05.2023 о 14:00.

29.05.2023 від представника відповідача електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного підпису надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

Протокольною ухвалою 29.05.2023 господарський суд на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів. Також ухвалою від 29.05.2023 суд клопотання ПП "Уманьрембуд 2" про перенесення судового засідання задовольнив, відклав підготовче засідання до 15.06.2023 о 10:00.

14.06.2023 від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог; заява про продовження строку для подання відзиву; клопотання про витребування доказів, а саме: в Уманського міськрайонного суду провадження № 705/3485/17 та 705/5027/17, в РУП ГУНП в Черкаській області кримінальне провадження 0000647.

Ухвалою від 15.06.2023 господарський суд за ініціативою суду продовжив Приватному підприємству "Уманьрембуд 2" строк для подання відзиву на позов до дати його фактичного подання, у задоволенні клопотання Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" про витребування доказів відмовив.

Протокольною ухвалою 15.06.2023 суд на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відклав підготовче засідання до 14:00 04.07.2023.

22.06.2023 до суду електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного підпису надійшло клопотання представника відповідача адвоката Володимира Розборського про відвід судді з вимогою - суддю Господарського суду Черкаської області Зарічанську З.В. відвести від розгляду справи № 925/328/23 за позовом управління містобудування землевпорядкування, комунального майна та будівельного контролю Уманської міської ради до ПГІ «Уманьрембуд 2» про стягнення заборгованості з орендної плати, штрафних санкцій відшкодування земельного податку та зобов`язання повернення орендованого майна балансоутримувачу.

У клопотанні про відвід судді представник відповідача зазначає про постановлення судом ухвали про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, та, розуміючи вимоги ГПК України, про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, наполягає на тому, що закріплення у господарському процесуальному законодавстві інститутів відводу та самовідводу судді спрямоване, перш за все, на виключення упередженості судді під час вирішення справи та ухвалення законного і справедливого рішення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд встановив, що заява про відвід судді надійшла раніше, ніж за три робочі дні до наступного судового засідання.

Суд враховує, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Ч. 4 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Ст. 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Тобто, у кожній окремій справі необхідно з`ясовувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справах "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Газета "Україна-центр" проти України").

Стаття 15 Кодексу суддівської етики передбачає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Водночас, у цій нормі вказано, що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У п. 66. Коментаря до Бангалорських принципів поведінки суддів вказано, що суддя має уникати занадто частих відводів. Суддя має бути готовим займатися питаннями, які підлягають розгляду у суді. Бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження суспільної довіри до чесності та непідкупності судових органів необхідно позбавити суддю права розглядати якусь справу та ухвалювати по ній рішення. З іншого боку, численні відводи суддів можуть викликати недовіру суспільства до складу суду та цього судді, а також привести до невиправданої завантаженості його колег. У сторін судового процесу може скластися враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їх справи, що небажано.

Отже суддя, вирішуючи питання про відвід чи самовідвід, не може керуватися виключно бажаннями сторони змінити склад суду. Відповідно до положень ст. 35, ч. 3 ст. 38, ч. 2 ст. 39 ГПК України як відвід, так і самовідвід мають бути обґрунтованими, мати вагомі підстави. Така вимога спрямована на запобігання як прагненню сторони обрати сприятливий, бажаний для себе склад суду, так і безпідставному ухиленню судді від розгляду певних справ.

Дослідивши подане клопотання суд встановив, що всі його доводи фактично зводяться до незгоди сторони з процесуальним рішенням судді у справі, а саме незгода із ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що розглядаючи кожну конкретну справу суддя самостійно вирішує питання про розгляд заяв та клопотань учасників справи та надає правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону. До того ж, законом встановлено право учасників справи на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадку незгоди з прийнятим судовим рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

Будь-який учасник провадження у справі може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями суду (судді) і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу.

Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання адвоката відповідача Розборського В.В. про відвід судді не містить обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, у тому числі з боку стороннього спостерігача, у зв`язку із чим суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст. 32, 35, 38, 39, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" адвоката Розборського Володимира Віталійовича про відвід судді визнати необґрунтованим.

Клопотання представника Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" адвоката Розборського Володимира Віталійовича про відвід судді передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Копії ухвали направити учасникам справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.06.2023.

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА