ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 рокуСправа № 912/682/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.,

при секретарі судового засідання Пастуховій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №912/682/23 від 21.04.2023

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"), код ЄДР 40121452, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116,

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - ГУНП В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ), код ЄДР 40108709, вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006,

про стягнення 204 854,40 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача (в режимі відеоконференції) - адвокат Овчарук О.О., довіреність №004/08-2022/5 від 04.08.2022;

від відповідача - Іванець Д.М. (в порядку самопредставництва), витяг з ЄДР.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до ГУНП В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ з вимогами:

1. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" () кошти, в розмірі 204 854,40 грн, в тому числі: основний борг - 141 417,92 грн, пеня - 20 883,36 грн, три проценти річних - 4 567,99 грн, інфляційні втрати - 37 985,13 грн.

2. Головного управління Національної поліції в Київській області (код ЄДРПОУ - 40108616) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ - 40121452) суму судових витрат в розмірі 3 072,82 грн.

Ухвалою від 21.04.2023 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/682/23, ухвалив справу №912/682/23 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 18.05.2023 - 11:30, встановив сторонам строки для подачі заяв по суті справи.

24.04.2023 на електронну адресу суду (з КЕП) та 28.04.2023 засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява №39/10-МВ-31/1-23 від 24.04.2023 про виправлення описки у позовній заяві з вимогами:

1. Пункт 2 прохальної частини позовної заяви від 14.04.2023 за номером 39/10-МВ-31/23 вважати вірним у наступній редакції:

"2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 40108709) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ - 40121452) суму судових витрат у розмірі 3 072,82 грн."

09.05.2023 до господарського суду в межах строку, встановленого судом, від відповідача надійшов відзив №б/н від 09.05.2023 з проханням відмовити у задоволенні позову ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ГУНП в Кіровоградській області про стягнення 204 854,40 грн. У випадку задоволення позову, зменшити розмір коштів, що підлягають стягненню (без врахування суми основного боргу) на 90%.

В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначив таке.

У зв`язку з розірванням договору в 2021 році ГУНП в Кіровоградській області з постачальником природного газу ТОВ "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД", договір про закупівлю №53-21 від 26.02.2021 укладений за результатами проведених відкритих торгів, виникла необхідність у закупівлі природного газу. Було прийнято рішення про проведення переговорної процедури закупівлі з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", за результатами якої укладено Договір постачання природного газу №10-1133/21-БО-Т/565-21 від 16.11.2021.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачання природного газу мало здійснюватись у період з 16.11.2021 року по грудень 2022 року включно.

На момент проведення переговорної процедури з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" постачання природного газу підрозділам ГУНП в Кіровоградській області здійснювалось постачальником "останньої надії" - ТОВ "ГК "Нафтогаз України".

Підрозділи ГУНП в Кіровоградській області були автоматично приєднанні до ПОН у зв`язку з відсутністю точок Замовника у Реєстрі споживачів іншого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Отже, під час проведення переговорної процедури з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" постачання газу фактично здійснювалось постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України".

Після підписання договору з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" Постачальник мав забезпечити своєчасну реєстрацію Споживача в Реєстрі споживачів на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Однак, ГУНП в Кіровоградській області отримало повідомлення про відсутність постачальника природного газу з 01.12.2021 (лист №520 від 26.11.21 від ВАТ "Кіровоградгаз"), де зазначалось, що в разі не вирішення питання, ВАТ "Кіровоградгаз" буде вимушене здійснити примусове припинення (обмеження) газопостачання, починаючи з 09:00 години 01 грудня 2021 року шляхом відключення від газових мереж газоспоживаючого обладнання ГУНП в Кіровоградській області.

ГУНП в Кіровоградській області неодноразово зверталось до ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" з проханням прискорити процедуру реєстрації на інформаційній платформі Оператора ГТС шляхом офіційного листування та листування через електронну пошту.

Однак, не зважаючи на те, що договір постачання природного газу був підписаний з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" ще 16.11.2021 фактичною датою включення Споживача до Реєстру розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС було 06.12.2021.

Весь цей час постачання газу здійснювалось компанією ТОВ "ГК "Нафтогаз України".

Для врегулювання правових відносин щодо виконання своїх зобов`язань перед постачальником "останньої надії" - ТОВ "ГК "Нафтогаз України" з оплати поставленого природного газу було укладено договір №706-21 від 28.12.2021 загальною вартістю 167 462,40 грн відповідно до наданих обсягів ТОВ "ГК "Нафтогаз Україна" в 2021 році.

ГУНП в Кіровоградській області, як бюджетна установа, забезпечили взяття бюджетних зобов`язань та своєчасну оплату за фактично спожитий природний газ, відповідно до наданих обсягів ТОВ "ГК "Нафтогаз України" в 2021 році, відповідно до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштах в органах Державної казначейської служби України затвердженого Наказам Міністерства фінансів України від 02.02.2012 №309.

Оплата згідно укладеного договору була проведена вчасно та в повному обсязі.

Однак, до ГУНП в Кіровоградській області в січні 2022 року засобами поштового зв`язку надійшов лист (вхідний від 25.01.2022 №668) від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" з рахунком та актом приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року, загальною сумою 141 417,92 грн.

ГУНП в Кіровоградській області у 2022 році не мало можливості забезпечити укладання договору, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення оплати в органах Держказначейства заборгованості за грудень 2021 року, так як це порушення бюджетного законодавства.

Постачальником лише 17.01.2022 направлено до ГУНП в Кіровоградській області рахунок на оплату №1570.

ГУНП в Кіровоградській області відповідно до вимог ст. 3, 48 Бюджетного кодексу України не мало можливості сплатити зазначений рахунок до кінця січня 2022 року.

Відповідач вважає, що такий строк необхідно обраховувати з 01.02.2022 з моменту закінчення строку оплати визначеного в договорі. В той же час, позивач звернувся до суду лише 14.04.2023, тобто із пропуском річного строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені.

У період з 01.11.2021 по 06.12.2021 (період віднесення позивачем відповідача до переліку постачальника "останньої надії") відповідач уклав договір про постачання природного газу з іншим постачальником, а тому договір постачання з постачальником "останньої надії", тобто позивачем, достроково припинився (був розірваний) з дати включення його до реєстру споживачів ТОВ "ГК Нафтогаз Трейдинг" в інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи.

Таким чином, відповідною датою розірвання договору з позивачем та початком дії договору укладеного відповідачем з ТОВ "ГК Нафтогаз Трейдинг", є дата включення відповідача в інформаційній платформі до Реєстру споживачів ТОВ "ГК Нафтогаз Трейдинг", тобто 06.12.2021.

ГУНП в Кіровоградській області з об`єктивних причин не могло сплатити рахунок на оплату №1570 за природний газ який постачався в період з 01.21.2021 по 05.02.2021, в силу вимог ст. 3, 48 Бюджетного кодексу України, а також несвоєчасністю направлення вказаного рахунку позивачем, несвоєчасне виконання безпосередньо ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдінг" умов п. 2.3. договору постачання природного газу щодо включення відповідача до реєстру його споживачів, розміщеного на інформаційні платформі Оператора ГТС.

Відповідач є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється у межах одного фінансового року, а перенесення кредиторської заборгованості на наступний рік здійснюється за окремою бюджетною процедурою, котра у даному випадку ускладнена наявністю заборгованості за більше ніж один рік. У зв`язку з цим майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань за нинішнім роком, а в умовах недостатності державного фінансування в період збройної агресії тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Крім того Національна поліція України безпосередньо приймає участь у відсічі збройної агресії російської федерації та захисту публічної безпеки і порядку в умовах військового стану, а кошти які виділяються для забезпечення фінансування Національної поліції в більшій мірі спрямовані на забезпечення та укомплектування територіальних підрозділів та зведених загонів для виконання покладених функцій, щодо захисту суверенітету України та боротьби з агресором.

Відповідач просить суд врахувати ці обставини, та у випадку задоволення позову зменшити розмір коштів, що підлягають стягненню (без врахування суми основного боргу) на 90%.

17.05.2023 на електронну адресу суду (з КЕП) в межах строку, встановленого судом, від позивача надійшла відповідь на відзив №39/10-МВ-31/2-23 від 17.05.2023 (в порядку ст. 166 ГПК України).

В обґрунтування поданої відповіді на відзив зазначено, що у справі, яка розглядається сума зобов`язання відповідача з оплати поставленого газу дорівнює 308 880,32 грн, тоді як розмір заборгованості - 141 417,92 грн (тобто, відповідач недоплатив позивачу майже половину від загальної вартості поставленого газу), тоді як сума пені, нарахована відповідно до договору, становить 20 883,36 грн, що складає менше 15% від суми заборгованості. Це означає, що вартість газу, з оплати якого відповідачем прострочено оплату, фактично збільшиться для відповідача не більш як на 15%.

Відтак, заявлена сума пені не є надміру великою до боргу відповідача враховуючи процентне співвідношення виконання зобов`язання. Саме таку усталену позицію займає ВС у визначення розміру пені підчас вирішення аналогічних спорів (постанова від 14.07.2021 №916/878/20).

Також, позивач вважає, що неналежне планування своєї діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної діяльності відповідача не можуть покладатися на інших учасників ринку газу, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

Відповідач стверджує, що укладання договору з постачальником "останньої надії" є прямим порушенням законності в бюджетній системі та порушує інтереси держави.

У відповідь на твердження відповідача, позивач зазначає наступне, що відносини між відповідачем (Споживачем) та позивачем (Постачальником) після укладання договору регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме, Законом України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 №329-VІІІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 і від 09.12.2020 №1236", Кодексом газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015р. №2496, Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, але аж ніяк не Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідач неодноразово зазначає, що він не міг сплатити рахунок на оплату №1570 за природний газ, який поставлений у період з 01.12.2021 по 05.12.2021, в силу вимог ст. 3, 48 Бюджетного кодексу України, а також несвоєчасного направлення зазначеного рахунку позивачем, а також у зв`язку з несвоєчасним виконанням ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" (не є учасником справи) умов п. 2.3 договору постачання природного газу щодо включення відповідача до реєстру його споживачів, розміщеного на інформаційній платформі.

Позивач звертає увагу суду та ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Законом України від 15 березня 2022 №2120-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану внесені зміни до законодавчих актів України: Цивільного кодексу України. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з тим, що нарахування пені здійснено за період шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, позивач не вбачає порушень щодо вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання.

У підготовчому засіданні 18.05.2023 господарський суд оголосив перерву до 30.05.2023 на 12:00 год.

22.05.2023 до господарського суду в межах строку, встановленого судом, від відповідача надійшли заперечення на відзив №б/н від 22.05.2023, відповідно до змісту яких, відповідач зазначає, що у 2022 році не мав можливості забезпечити укладання договору, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення оплати в органах Держказначейства заборгованості за грудень 2021 року, так як це порушення бюджетного законодавства.

ГУНП в Кіровоградській області з об`єктивних причин не могло сплатити рахунок на оплату №1570 за природний газ, який постачався в період з 01.21.2021 по 05.02.2021, в силу вимог ст. 3, 48 Бюджетного кодексу України, а також несвоєчасністю направлення вказаного рахунку позивачем, несвоєчасне виконання безпосередньо ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдінг" умов п. 2.3. договору постачання природного газу щодо включення відповідача до реєстру його споживачів, розміщеного на інформаційні платформі Оператора ГТС.

Причиною не оплати наданих послуг позивачем спричинені об`єктивними факторами які не залежать від волевиявлення відповідача та обмежують його часовими факторами визначеними Бюджетним кодексом України.

Присутні у підготовчому засіданні представники сторін не подали інших заяв чи клопотань, які підлягають розгляду у підготовчому засіданні та не заперечили можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 22.05.2023 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу №912/682/23 до судового розгляду по суті на 20.06.2023 - 12:00 год.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини сторін.

ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - Постачальник, Постачальник "останньої надії") відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №880 від 04.07.2017 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020, ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

26.10.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №1102 від 25.10.2021 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 та від 09.12.2020 №1236". (далі - Постанова КМУ №1102)

Пунктом 2 постанови КМУ №1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Відповідач є бюджетною установою (відповідно до Бюджетного кодексу України).

Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 1 листопада 2021 року автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

На підтвердження факту включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав, позивач надає лист оператора ГТС від 30.06.2022 №ТОВВИХ-22-6922 з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0001430JP005; інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (Форма №10); відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS0001430JP005 (надано у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2496 від 30.09.2015 (далі - Правила постачання природного газу), договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених п. 3 розділу VI, з урахуванням вимог ст. 205, 633-634, 641-642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір) затверджений постановою НКРЕКП №2501 від 30.09.2015.

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

За п. 3.1., 3.3. Договору постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Відповідно до п. 4.1.-4.5. Договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті. Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до п. 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу. У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим Споживачем строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з підп. 1 п. 5.1. та підп. 1 п. 5.2. Договору, Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

Пунктами 8.1-8.2. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі: порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі; відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

За п. 11.1. Договору, він набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником. Розірвання (припинення дії) цього Договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором.

Відповідно до п. 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Отже, об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Як стверджує позивач, він проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 30.09.2015 в редакції постанови КМУ №1102.

Цією ж постановою Кабінету Міністрів України №1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

За твердженням позивача, протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.

Позивач зазначає, що з 01.12.2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов Договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача.

Як стверджує позивач, ним було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до Договору, у строк та порядок, передбачений Договором, належним чином та в повному обсязі.

З листопада по грудень 2021 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 13 106,00 куб.м. на загальну суму 308 880,32 грн, в той час як відповідачем здійснено оплату вартості спожитого газу в розмірі 167 462,40 грн.

Позивач направляв на адресу відповідача відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу та Акти приймання-передачі природного газу, однак останнім не здійснено оплату у розмірі 141 417,92 грн.

23.06.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу №119/4.3-7937-2022 від 22.06.2022 про сплату заборгованості за спожитий природний газ непобутовим споживачем постачальнику "останньої надії" у загальному розмірі 141 417,92 грн, проте заборгованість відповідачем не сплачена.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором щодо оплати спожитого природного газу на загальну суму 141 417,92 грн, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 141 417,92 грн, пені за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 в розмірі 20 883,36 грн, 3% річних за період з 01.02.2022 по 28.02.2023 в розмірі 4 567,99 грн, інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року в розмірі 37 985,13 грн.

При вирішенні даного спору господарський суд враховує таке.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. (ст. 1)

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1-2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП №2501 від 30.09.2015 року, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Отже, між позивачем та відповідачем укладено Договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, до такого договору застосовуються положення Цивільного кодексу України.

Згідно з визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (ч. 1 ст. 634 ЦК України)

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Господарський суд враховує приписи ст. 11, 509, 525-526, 530 ЦК України та ст. 174, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж (ст. 662-663, 689, 691-692 ЦК України) продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений Договором строк.

Господарський суд встановив, що позивачем у період з листопада по грудень 2021 року поставлено відповідачу природний газ в загальному об`ємі 13 106,00 куб. м (9 968,00 куб. м + 3 138,00 куб. м) на загальну суму 308 880,32 грн.

За відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача - ГУНП В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ, зазначено ЕІС-код споживача природного газу - 56XS0001430JP005.

Згідно з листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS0001430JP005 зазначено, що у періоди з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 30.01.2022 та з 01.02.2022 по 31.03.2022 в інформаційній платформі був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" та обсяги природного газу, використані споживачем, внесені в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", та становлять:

з 29.10.2021 по 31.10.2021 - 0,00 куб. м;

з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 9 968,00 куб. м;

з 02.12.2021 по 31.12.2021 - 3 138,00 куб. м;

з 01.01.2022 по 30.01.2022 - 0,00 куб. м;

з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 0,00 куб. м;

з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 0,00 куб. м.

Однак з витягу з реєстру споживачів та акту №31955 приймання-передач природного газу за грудень 2021 року вбачається, що відповідачу постачався природний газ позивачем в грудні 2021 року саме до 05.12.2021, що також не заперечено в судовому засіданні повноважним представником відповідача.

На виконання умов Договору позивач надіслав відповідачеві рахунки на оплату (природний газ) №31935 за 9,96800 тис. куб. м на загальну суму (враховуючи послугу транспортування природного газу) - 167 462,40 грн та №1570 за 3,13800 тис. куб. м на загальну суму (враховуючи послугу транспортування природного газу) - 141 417,92 грн.

Відповідач здійснив оплату лише частково, а саме 30.12.2021 в розмірі 167 462,40 грн.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає, що ГУНП В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ було обізнане про здійснення постачання природного газу постачальником "останньої надії", у даному випадку саме позивачем - ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

Відповідно до абз. 4 п. 1 розділу VI. Кодексу газотранспортної системи, договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

З матеріалів справи вбачається, що днем початку постачання природного газу споживачу (відповідачу) в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" зазначено - 29.10.2021.

В той час, Договір №10-1133/21-БО-Т/565-21 постачання природного газу, як зазначає відповідач, був укладений з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" лише 16.11.2021, що з врахуванням положень Кодексу газотранспортної системи, Правил постачання природного газу та постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №809 і від 9 грудня 2020 р. №1236", свідчить про правомірну реєстрацію відповідача в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі (з ЕІС-кодом 56XS0001430JP005), закріплення його за постачальником "останньої надії" та включення об`ємів спожитого природного газу з 1 листопада 2021 року до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

Як вище зазначено, листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" підтверджено, що споживачем з ЕІС-кодом 56XS0001430JP005, який присвоєно ГУНП В КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ, у періоди з 01.11.2021 по 30.11.2021 та з 02.12.2021 по 31.12.2021 використано об`єми природного газу, які внесені в алокацію постачальника "останньої надії" - ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

Відповідно до умов п. 11.3. Договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" протягом строку дії Договору Споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей Договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС). Якщо Споживач бажає в інших випадках відмовитися від Договору, він має право розірвати його без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику шляхом надання йому одностороннього повідомлення щонайменше за три дні до дати розірвання.

Таким чином, враховуючи дані з інформаційної платформи оператора ГТС у період з 01.11.2021 по 05.12.2021 саме позивач здійснював постачання природного газу як постачальник "останньої надії", натомість в зазначений період на Інформаційній платформі відсутня інформація щодо постачання природного газу відповідачу в той же період з боку ТОВ "ГК Нафтогаз Трейдинг".

В матеріалах справи відсутні докази включення відповідача до Реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у період з 29.10.2021 по 05.12.2021.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач в ході розгляду справи не спростував факт отримання ним газу у спірний період від позивача та у поданому відзиві не заперечив, що у період до 05.12.2021 постачання газу здійснювалось ТОВ "ГК "Нафтогаз України".

За вимогами Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на умовах Типового договору постачання і такий договір укладається шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника та вважається укладеним з моменту фактичного постачання природного газу.

За вказаних обставин, посилання відповідача на норми Бюджетного кодексу України та Закон України "Про публічні закупівлі" не спростовують наведених вище обставин щодо фактичного споживання газу та, як наслідок, укладення договору про постачання природного газу постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ". Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" за фактом споживання відповідачем природного газу є підставою для виникнення у його сторін відповідних зобов`язань. Відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 141 417,92 грн обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України)

Позивачем заявлено також до стягнення з відповідача 20 883,36 грн пені, 4 567,99 грн 3% річних та 37 985,13 грн інфляційних втрат.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.4. Договору Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до п. 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Отже відповідач повинен був здійснити оплату за поставлений природний газ у грудні 2021 року в сумі 141 417,92 грн до 31.01.2021.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" згідно з якими платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо оплати поставленого позивачем природного газу, наявні достатні правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої п. 4.5. Договору пені.

Перевіривши правильність нарахування пені, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правильно здійснено нарахування пені за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 на суму боргу 141 417,92 грн, що становить 20 883,36 грн.

Посилання відповідача на пропуск позивачем позовної давності за позовними вимогами про стягнення пені, зазначені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України)

Поряд з цим, постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 на усій території України було встановлено карантин.

Дію карантину, встановленого цією постановою, неодноразово було продовжено, про що Кабінетом Міністрів України прийнято відповідні постанови.

Законом України №540-IX від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, з набранням чинності Законом України №540-IX від 30.03.2020, строки позовної давності згідно ст. 257-258 ЦК України, продовжено на строк дії карантину.

При цьому, додатково, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №40-44, ст. 356), зокрема, п. 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Тобто, строки, визначені статтею 258 ЦК України, продовжуються на строк дії воєнного стану".

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що досі триває.

Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить за період з 01.02.2022 по 28.02.2023 на суму боргу 141 417,92 грн - 4 567,99 грн.

Господарський суд здійснив перерахунок розміру 3% річних та доходить висновку, що розрахунок 3% річних позивачем здійснено правильно та стягненню підлягає 4 567,99 грн.

Господарський суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, встановив правильність обраного позивачем періоду, а також, що сума боргу із врахуванням індексу інфляції за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року складає 37 985,13 грн, отже останні здійснені позивачем у межах можливих нарахувань та підлягають задоволенню повністю.

Відтак позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з відповідача підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить у випадку задоволення позову, зменшити розмір коштів, що підлягають стягненню (без врахування суми основного боргу) на 90%.

Розглянувши таке клопотання відповідача, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву, щодо зменшення заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, господарський суд зазначає таке.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Оскільки нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, а тому їх стягнення з відповідача має компенсаційний характер, і у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву, щодо зменшення заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних.

Велика Палата Верховного суду України в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18 вказала, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки (пені та штрафу), так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного суду України в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18.

Господарський суд зазначає, що зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних нарахованих відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України не передбачено положеннями чинного законодавства, а можливість зменшення відсотків річних передбачено виключно судовою практикою Великої Палати Верховного суду України в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18, яку суд не застосовує в даному випадку з огляду на те, що в справі №902/417/18, позивачем була заявлена до стягнення з відповідача сума річних у визначеному сторонами за договором розмірі від простроченої суми, який був значно більший 3% річних (договірний розмір річних), а у даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (розмір річних передбачений нормою права), у зв`язку з чим, спірні правовідносини у справах не є подібними.

Розглянувши клопотання відповідача, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву, щодо зменшення заявлених до стягнення сум пені, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. 549-552 ЦК.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19 зазначено, що на іншого учасника справи (позивача) не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.

Тобто, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки.

Відтак, при вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Поняття "значно" та "надмірно", які використовуються ст. 551 ЦК України та 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Стягнення збитків є окремою грошовою вимогою і може не заявлятися кредитором, оскільки це вимагає доведення їх складу та розміру з боку кредитора, тоді як для стягнення штрафних санкцій кредитору потрібно довести лише факт прострочення, а заперечення вини покладається на боржника (постанова Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19).

Якщо кредитором заявлено також вимогу про стягнення збитків у значенні ст. 224-225 ГК, і доведено їх розмір, то така сума теж повинна братися судом до уваги при вирішення питання про зменшення розміру пені.

У даній справі сума зобов`язання відповідача з оплати поставленого газу дорівнює 308 880,32 грн, тоді як розмір заборгованості 141 417,92 грн (тобто, відповідач недоплатив Нафтогазу близько 45% від загальної вартості поставленого газу), тоді як сума пені, нарахована відповідно до договору, становить 20 883,36 грн, що складає близько 15% від суми заборгованості. Це означає, що вартість газу, з оплати якого відповідач прострочив оплату, фактично збільшиться для відповідача на 15%.

При цьому Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав.

Отримання кредитором 3% річних та суми інфляційних втрат оцінюється судами як сума, яка поряд з пенею, компенсує кредитору шкоду, завдану порушенням боржника (відповідна позиція є усталеною і міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 №902/417/18, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 14.04.2021 у справі № 923/587/20). Така позиція зумовлена тим, що пеня, компенсація 3% річних та інфляційних втрат виконують функцію компенсації збитків, завданих кредитору порушенням зобов`язання.

Відповідно, присудження кредитору 3% річних та інфляційних втрат дозволяє суду зменшити розмір пені.

Конституційний Суд в рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення як штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Господарський суд приймає до уваги всі обставини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що пеня є лише санкціями за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані; позивачем заявлено до стягнення, а також визнано судом правомірними вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 4 567,99 грн та інфляційних нарахувань в розмірі 37 985,13 грн, які в певній мірі компенсують втрати відповідача від прострочення, господарський суд вважає за необхідне зменшити визнаний судом обґрунтованим розмір пені на 50%, а саме до 10 441,68 грн.

В цій частині позовні вимоги про стягнення пені задовольняються судом.

Таке зменшення розміру пені суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

При цьому господарський суд зазначає, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, як просить відповідач, нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 ГПК України)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (ч. 3 ст. 74 ГПК України)

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів повного виконання взятих на себе зобов`язань, висновки суду про зменшення розміру пені, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 141 417,92 грн - основного боргу, 10 441,68 грн - пені, 4 567,99 грн - три проценти річних та 37 985,13 грн - інфляційних втрат. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України").

Отже, з врахуванням вказаних норм, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3 072,82 грн.

Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (код ЄДР 40108709, вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДР 40121452, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) кошти в розмірі 194 412,72 грн, з яких: основний борг - 141 417,92 грн, пеня - 10 441,68 грн, три проценти річних - 4 567,99 грн, інфляційні втрати - 37 985,13 грн, а також 3 072,82 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам засобами поштового зв`язку, а також позивачу на e-mail: , відповідачу через систему "Електронний суд".

Повне рішення складено 22.06.2023.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.