ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/4020/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В. В., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023

та рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта"

до Акціонерного товариства "Укртелеком"

про стягнення 4 369 57,67 грн

Учасники справи:

АТ "Укрпошта": Хоружа Н. В.;

АТ "Укртелеком": Філяровська Н. П. (адв.);

1. Короткий зміст заявлених вимог

1.1. Акціонерне товариство "Укрпошта" (далі - АТ "Укрпошта", позивач) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - АТ "Укртелеком", відповідач) про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 4 369 157,67 грн.

1.2. В обґрунтування позовних вимог АТ "Укрпошта" зазначало про те, що відповідачем внаслідок порушення встановлених законом правил здійснення господарської діяльності в частині добросовісної поведінки при реалізації цивільних правовідносин щодо користування чужим майном завдано позивачеві збитки у вигляді неодержаного доходу, який позивач одержав би у разі додержання правил здійснення господарської діяльності відповідачем, тобто, у випадку укладення останнім договору оренди майна та внесення орендної плати за його користування.

1.3. Відповідач позов не визнав, зазначаючи про відсутність доказів можливого отримання доходу від передачі в користування спірних приміщень та не доведення наявності всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення як передумови для стягнення збитків. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1828646,14 грн упущеної вигоди та 27429,69 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

2.2. Судове рішення мотивоване тим, що внаслідок дій відповідача позивач був позбавлений можливості займатись господарською діяльністю, у зв`язку з чим йому було завдано збитків. Водночас, позивачем було допущено помилки у визначенні площі, на яку він має право нараховувати суму упущеної вигоди, тому, здійснивши власний розрахунок суми упущеної вигоди, суд дійшов висновку, що сума упущеної вигоди складає 1828646,14 грн, а не 4369157,67 грн як зазначає позивач.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини справи

3.1. ПАТ "Укртелеком" в особі Закарпатської філії у 2017 році звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ПАТ "Укрпошта" в особі Закарпатської дирекції ПАТ "Укрпошта" про визнання права власності на нежитлові приміщення підвалу №№1-23 загальною площею 590,9 кв.м., нежитлові приміщення першого поверху №№1-7 загальною площею 136,3 кв.м., нежитлові приміщення другого поверху №№1-12 загальною площею 390 кв.м. в будівлі літ. А за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 4; визнання нечинним та скасування свідоцтва про право власності на адмінбудинок під літ. А, що знаходиться на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 02.11.2000 Ужгородському поштамту.

3.2. В рішенні Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №907/648/17 було встановлено наступні обставини:

- 27.02.2004 між ВАТ "Укртелеком" та УДПЕЗ "Укрпошта" укладено Попередню угоду про розподіл нерухомого майна, що знаходиться у спільній власності сторін, як правонаступників Закарпатського обласного державного підприємства електрозв`язку та Закарпатського обласного підприємства поштового зв`язку. Розділом 2.13 цієї угоди сторони також визначили порядок поділу будівлі на пл. Поштовій, 4 у м. Ужгород у частках кожної із сторін;

- в процесі реорганізації Закарпатського обласного підприємства зв`язку відповідно до статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні" (в редакції, чинній на момент реорганізації) у відповідності до наказу Державного комітету зв`язку та інформації України від 25.11.2003 № 232 "Про передачу нерухомого майна ВАТ "Укртелеком" (Закарпатська дирекція)" (далі - наказ Держкомзв`язку №232) у власність ВАТ "Укртелеком" передано нерухоме майно згідно акту приймання передачі та переліку нерухомого майна, які є додатком №1 та №2 до вказаного наказу. Переліки нерухомого майна, переданого державою у власність Позивача сформовані станом на 01.07.1999, про що зазначено в додатках;

- зокрема, згідно з п.10 вказаних в акті приймання-передачі та переліку нерухомого майна, які є додатком №1 та №2 до наказу Держкомзв`язку №232 у власність ВАТ "Укртелеком" передано приміщення - частина будівлі за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Поштова, 4. До статутного капіталу позивача вказане нерухоме майно включено за вартістю 368569 грн, визначеною станом на 01.07.1999;

- 06.11.2000 на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.10.2000 №185 видано свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна, яким посвідчено, що об`єкт нерухомого майна в цілому, розташований на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, який складається з адміністративної будівлі під літерою "А" та склади під літерами Б та В, належить на праві державної власності Ужгородського поштамту;

- відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України №8-92 від 15.12.1992 "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" та Постанови Кабінету Міністрів України №72 від 30.01.1993 "Про заходи щодо організації виконання Декрету Кабінету Міністрів України Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" функції щодо управління об`єктом нерухомого майна, розташованим на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, в тому числі спірними приміщеннями, здійснювало Міністерство зв`язку України, а в подальшому Державний комітет зв`язку України (Указ Президента України від 11.12.1997 №1352/97), Державний комітет зв`язку та інформатизації України (Указ Президента України 03.06.1999 №601/99);

- згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 02.11.2000, будівля адмінбудинок під літ "А" в м. Ужгороді на пл. Поштовій, 4 належить на праві державної власності Ужгородському поштампу. Зазначене свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №185 від 25.10.2000;

- Ужгородський поштамп є структурним підрозділом Закарпатської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (п.1.1 Положення Ужгородського поштампу);

- відомості про будівлю поштамту занесені до Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, що підтверджується Витягом з даного реєстру від 31.03.2017, в якому зазначено, що будівля поштамту, яка знаходиться в м. Ужгород, пл. Поштова (Героїв Космосу), 4 є державним майном (20454128 - Майно Закарпатської дирекції УД1І113 "Укрпошта"), балансоутримувачем державного майна є Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта", суб`єктом управління, який здійснює управління майном є Міністерство інфраструктури України;

- станом на момент складення Акта приймання-передачі нерухомого майна у власність ВАТ "Укртелеком" (25.11.2003), належало на праві державної власності Ужгородському поштампу, що підтверджується свідоцтвом відповідача про право власності на спірні приміщення від 02.11.2000, яке видане на підставі чинного рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №185 від 25.10.2000, що посвідчує право власності на конкретне майно, а саме: адмінбудівлю під літ. А, що знаходиться на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород. Відтак, 25.11.2003 спірне майно не могло бути передане у власність позивача, оскільки останнє перебувало у власності відповідача;

- згідно з Інвентарною карткою №1 обліку основних засобів (для будівель і споруд) від 28.08.1973, приміщення Поштамту - це трьохповерхова цегляна будівля, яка знаходиться в м. Ужгород, площа Героїв Космосу, дата введення в експлуатацію 1932 рік;

- з 1994 року будівля поштамту перебувала на балансі Ужгородського поштамту Закарпатської дирекції УДППЗ "Укрпошта" (зараз Закарпатської дирекції ПАТ "Укрпошта");

- 27.02.2004 між ВАТ "Укртелеком" та УДПЕЗ "Укрпошта" було укладено Попередню угоду про розподіл нерухомого майна, що знаходиться у спільній власності сторін, як правонаступників Закарпатського обласного державного підприємства електрозв`язку та Закарпатського обласного підприємства поштового зв`язку. Розділом 2.13 цієї угоди сторони також визначили порядок поділу будівлі на пл. Поштовій, 4 у м. Ужгород у частках кожної із сторін. Сторонами попередньої угоди укладено акт приймання-передачі майна, складеного 27.11.2008 на підставі попередньої угоди про розподіл нерухомого майна, яким Закарпатська філія ВАТ "Укртелеком" передала, а Закарпатська дирекція УДППЗ "Укрпошта" прийняла частину нерухомого майна, яке використовувалось для потреб ЗФ ВАТ "Укртелеком", що знаходиться за адресою м. Ужгород, пл. Поштова, 4;

- право власності відповідача на спірне майно підтверджене свідоцтвом про право власності, яке видане на підставі чинного рішення органу місцевого самоврядування;

3.3. Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17, які набрали законної сили, мають преюдиційне значення для суду при вирішенні даної справи №910/4020/22, а встановлені ними обставини повторного доведення не потребують.

3.4. Листом №415-вих-216- відповідач звернувся до Закарпатської дирекції АТ "Укрпошта", в якому повідомив, що у зв`язку із набранням законної сили рішення Господарського суду Закарпатської області по справі №911/648/17 відповідач проводить демонтаж обладнання в будівлі літери А на пл. Поштовій, 4 в м. Ужгороді, оскільки частина обладнання не може буди демонтована у зв`язку з чим позивачу було запропоновано направити на адресу відповідача проект договору оренди відповідних приміщень загальною площею 310,8 кв.м Також, відповідач просив вважати початком дії договору 01.01.2020.

3.5. Листом №0928-06 від 05.07.2019 позивач звернувся до відповідача з пропозицією 08.07.2019 направити представника відповідача для оформлення відповідного Акту з метою подання в матеріали справи.

3.6. В подальшому листом №1142-31 від 19.09.2019 позивач направив відповідачу повідомлення про направлення для підписання договорів оренди нежитлових приміщень, які безпідставно використовуються відповідачем.

3.7. Листом №1180-31 позивач повідомив відповідача про необхідність підписання Акта обстеження нежитлових приміщень від 24.09.2019. Даним актом встановлено, що станом на 24.09.2019 відповідачем використовуються приміщення у будівлі літера "А" на площі Поштовій, буд. 4 в м. Ужгороді загальною площею 542,6 кв.м. Окрім того, даним актом зафіксовано, що інші приміщення будівлі, які були предметом спору у справі №907/648/17 відповідачем звільнено.

3.8. Листом №636-вих-46- від 24.09.2019 повідомлено позивача про направлення проекту акту, складеного за результатами спільного огляду приміщення. Вищезазначеним актом встановлено, що станом на 24.09.2019 відповідачем зайнято у будівлі літера "А" на площі Поштовій, буд. 4 в м. Ужгороді приміщення загальною площею 414,7 кв.м. Окрім того, даним актом зафіксовано, що інші приміщення будівлі, які були предметом спору у справі №907/648/17 відповідачем звільнено.

3.9. Листом №657-вих-119- відповідач повідомив, що ним розглянуто направлений позивачем проект акту обстеження приміщення будівлі літера "А" на площі Поштовій, буд. 4 в м. Ужгороді, проте наданий проект не відповідає вимогам, які поставлені судом в ході розгляду справи №907/511/17. З метою погодження позицій сторін, відповідач просив розглянути відредагований проект акту з урахуванням позиції відповідача.

3.10. Листом №787-вих-216- від 31.10.2019 відповідачем направлено Закарпатській дирекції АТ "Укрпошта" повідомлення в якому зазначено, Закарпатській митниці ДФС, ТОВ "Корсі" та ПрАТ "Датагруп" 29.10.2019 надіслані повторні повідомлення про необхідність вирішення питання про користування підвальними приміщенням. Окрім того, до вищезазначеного повідомлення відповідачем долучено проект акту в якому зазначено перелік приміщень які зайняті технологічним обладнанням відповідача та окрема зазначено перелік приміщень які відповідач не займає. Відповідно до проекту акта від 30.09.2019 встановлено, що у користуванні відповідача перебувають приміщення загальною площею 442,7 кв.м.

3.11. Окрім того, позивач долучив до матеріалів справи Акт обстеження приміщення будівлі л. А на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, що використовується ПАТ "Укртелеком" від 30.10.2019. Комісією в складі представників АТ "Укрпошта" в особі Закарпатської дирекції та в присутності представників відповідача встановлено, що станом на 30.10.2019 вбудовані приміщення загальною площею - 1091,20 кв.м. адмінбудівлі літ. "А", а саме: приміщення підвалу площею - 553,9 кв.м.; приміщення першого поверху площею - 123,6 кв.м.; приміщення другого поверху площею - 413,7 кв.м. на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород не звільнено. Також, приміщення частково вивільнені від майна відповідача (офісного обладнання, комп`ютерної техніки), проте у виробничих приміщеннях, приміщеннях загального користування, знаходиться виробниче обладнання, інженері мережі розташовані на стелі, стінах та підлозі, якими користується відповідач; комунікаційне та виробниче обладнання не демонтовано; на дверях приміщення встановлено кодові замки. Ключі від приміщень АТ "Укрпошта не передані", приміщення не опечатані. Даний акт складено за результатами візуального обстеження приміщень. Вищезазначений акт підписано представниками позивача.

3.12. До вищезазначеного Акту позивачем долучено повідомлення Суб`єкта оціночної діяльності ФОП Лендєл Л.І. №02/10 від 30.10.2019 у вступній частині якого зазначено, що 25.10.2019 надійшов запит Закарпатської дирекції АТ "Укрпошта" з проханням провести дослідження вбудованих приміщень підвалу, першого та другого поверхів адмінбудівлі літ "А" за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 4 з метою вирішення питання про придатність приміщень для цілей оренди через електронну систему "Прозорро". В мотивувальній частині повідомлення зазначено, що 30.10.2019 за адресою м. Ужгород,, пл. Поштова, 4, проведено візуальне обстеження частина вбудованих приміщень загальною площею 1091,20 кв.м. адмінбудівлі літ. "А", а саме приміщень підвалу площею 553,9 кв.м., приміщень першого поверху площею 123,6 кв.м.; приміщень другого поверху площею 413,7 кв.м.в мотивувальній частині повідомлення Суб`єктом оціночної діяльності викладено припущення в яких зазначено, що при проведенні обстеження вбудованих приміщень адмінбудівлі літ. "А" встановлено, що вказані приміщення знаходяться в задовільному технічному стані, пошкоджень, які б вплинули на їх експлуатацію візуально не виявлено, приміщення придатні для здачі в оренду, але в більшості приміщень наявне майно, яке не обліковується на балансі АТ "Укрпошта". По факту встановлено, що в приміщеннях першого та другого поверхів розміщено спеціалізоване обладнання - станції телефонного та телеграфного зв`язку, у підвалі - блоки живлення для цього обладнання, в деяких приміщеннях розташовані меблі для розміщення обслуговуючого персоналу.

3.13. В заключній частині повідомлення Суб`єкта оціночної діяльності повідомлено, про наявність у вбудованих приміщення адмінбудівлі літ. "А" за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 4, майна (спеціалізоване обладнання та меблі), яке не належить Закарпатській дирекції АТ "Укрпошта" і не перебуває на її балансі. Вбудовані приміщення придатні для ційлей оренди після їх вивільнення або надання в оренду на догові власнику вказаного майна.

3.14. Актом обстеження приміщень будівлі літ. А на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, що використовувались АТ "Укрпошта" від 25.08.2021 складеним комісією в складі представників позивача проведено обстеження приміщень будівлі л. "А" на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, які використовувались АТ "Укртелеком", та не включені до двостороннього Акту обстеження, затвердженого 25.08.2021. Згідно з двостороннім Актом обстеження від 25.08.2021 АТ "Укртелеком" використовує в технологічному процесі приміщення загальною площею 540,5 м. кв. (з конкретним переліком приміщень та площ згідно двостороннього акту). Решта раніше зайнятих приміщень вивільнено та АТ "Укртелеком" в особі Закарпатської філії надано доступ до вивільнених приміщень і передано ключі Закарпатській дирекції АТ "Укрпошта".

3.15. Актом обстеження приміщень будівлі літ. А на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, що використовувались АТ "Укрпошта" від 16.12.2021 складеним комісією в складі представників позивача проведено обстеження приміщень будівлі л. "А" на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, які використовувались АТ "Укртелеком", та не включені до двостороннього Акту обстеження, затвердженого 25.08.2021. Згідно з двостороннім Актом обстеження від 16.12.2021 АТ "Укртелеком" використовує в технологічному процесі приміщення загальною площею 334,53 м. кв. (з конкретним переліком приміщень та площ згідно двостороннього акту). Решта раніше зайнятих приміщень вивільнено, та АТ "Укртелеком" в особі Закарпатської філії надано доступ до вивільнених приміщень і передано ключі Закарпатській дирекції АТ "Укрпошта".

3.16. Долученим до матеріалів справи Актом обстеження приміщень будівлі від 25.08.2021 підтверджується, що станом на 25.08.2021 АТ "Укртелеком" використовує в технологічному процесі приміщення загальною площею 540,5 м. кв. (з конкретним переліком приміщень та площ згідно двостороннього акту). Решта раніше зайнятих приміщень вивільнено, та АТ "Укртелеком" в особі Закарпатської філії надано доступ до вивільнених приміщень і передано ключі Закарпатській дирекції АТ "Укрпошта".

3.17. На підтвердження реальних намір позивача щодо здачі зайнятих відповідачем площ позивачем долучено до позовної заяви копії протоколів електронних аукціонів №UA-PS-2019-01-29-000017-3 від 12.02.2019, UA-PS-2019-02-13-000009-3 від 12.02.2019, UA-PS-2021-09-27-000048-1 від 12.10.2019 якими підтверджується проведення АТ "Укрпошта" аукціонів предметом яких є оренда приміщень розташованих за адресою м. Ужгород, пл. Поштова,4.

3.18. В подальшому, 01.01.2022 між АТ "Укрпошта" (орендодавець, позивач) та АТ "Укртелеком" (орендар, відповідач) укладено Договір оренди нерухомого майна №21Е000-1/22/1-22 (договір) відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в строкове платне користування нерухоме майно, розташоване в м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ.А, згідно з актом обстеження від 16.12.2021, загальною площею 334,53 кв.м., та надавати орендарю послуги з утримання майна, а орендар зобов`язаний прийняти майно та послуги з утримання майна та сплачувати орендодавцю орендну плату та плату за надання послуг з утримання (п.1.1 договору).

3.19. Відповідно до п.3.1 договору оренди, починаючи з 01.01.2022, плата за користування майном становить 26762,4 грн без ПДВ в місяць за орендовану площу 334,53 кв. м. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20%.

3.20. Згідно з п.12.1 договір набирає чинності після підписання сторонами акту приймання-передачі майна та діє до 30.11.2024 включно, а щодо зобов`язань невиконаних на момент закінчення дії договору - до повного їх виконання.

3.21. Актом приймання-передачі майна від 01.01.2022 підтверджується факт передачі позивачем та прийняття відповідач нерухомого майна за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ. А, згідно акту обстеження від 16.12.2021, загальною площею 334,53 кв. м.

3.22. Долученим Актом обстеження приміщення будівлі засвідчується, що станом на 07.12.2021 відповідачем використовується в технологічному процесі приміщення загальною площею 334,53 кв.м., щодо яких сторони виявили намір укласти договір оренди.

3.23. Суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, оскільки позов про стягнення збитків за період з червня 2019 по грудень 2021 року, подано до суду 01.06.2022, тобто у межах строку позовної давності.

4. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4.1. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 змінено рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 в частині присудженої до стягнення на користь позивача упущеної вигоди та визначено розмір останньої у сумі 1410549,08 грн. В решті вказане рішення залишено без змін.

4.2. Постанова суду мотивована тим, що матеріали справи містять Акти позивача та відповідача від 30.10.2019, відомості в яких щодо площі займаних відповідачем приміщень станом на вказану дату різняться (за даними позивача площа займаних відповідачем приміщень - 1091,20 кв.м., тоді як за даними відповідача - 442,7 кв.м.). Місцевий господарський суд, не наводячи відповідних мотивів, надав перевагу доказу відповідача та здійснив перерахунок збитків за період з червня 2019 року по 25.08.2021, виходячи із площі приміщень у 442,7 кв.м. Натомість єдиним належним доказом, наявним в матеріалах справи станом на момент прийняття рішення нсудом першої інстанції, який підтверджував погоджену обопільно сторонами площу займаних приміщень відповідачем був Акт від 16.12.2021, за змістом якого відповідач використовує приміщення загальною площею 334,53 кв.м., відповідно обґрунтованим розміром упущеної вигоди, яка підлягає стягненню з відповідача є 1410549,08 грн.

5. Короткий зміст касаційної скарги

5.1. 24.04.2023 АТ "Укртелеком" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

6. Узагальнені доводи касаційної скарги

6.1. Оскаржувані судові рішення ухвалені без урахування правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 14.07.2017 №923/2075/15 та від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12, Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18, від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18, Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц (провадження №14-79цс18).

6.2. Позивачем не доведено можливості реального отримання доходів у заявленій сумі за звичайних обставин, а також вжиття ним як кредитором заходів для їх одержання, що є обов`язковим при заявлені до стягнення упущеної вигоди.

7. Позиція інших учасників щодо касаційної скарги

7.1. Позивач у відзиві просить Суд залишити касаційну скаргу без задоволення та закрити касаційне провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, оскільки в обґрунтування підстав касаційного оскарження наведено нерелевантну судову практику. Також позивач зазначав про те, що наведені у касаційній скарзі доводи не відповідають дійсним обставинам справи, висловленій відповідачем позиції у судах попередніх інстанцій та у поданих процесуальних документах.

8. Касаційне провадження

8.1. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/4020/22 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Васьковський О. В., судді: Білоус В. В., Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.04.2023.

8.2. Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртелеком" на постанову північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 27.06.2023 о 15:00.

8.3. У зв`язку з перебуванням судді Огородніка К. М. у відпустці, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №910/4020/22 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Васьковський О. В., судді: Білоус В. В., Погребняк В. Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023.

8.4. У судовому засіданні 27.06.2023 представник АТ "Укртелеком" підтримала касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просила Суд скаргу задовольнити. Представник АТ "Укрпошта" заперечувала проти касаційної скарги з підстав, наведених у відзиві, просила Суд залишити скаргу без задоволення.

9. Позиція Верховного Суду

9.1. У цій справі розглядається позов АТ "Укрпошта" про стягнення з АТ "Укртелеком" збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 4369157,67 грн, завданих внаслідок користування відповідачем належним позивачеві майном без укладення договору оренди майна та без внесення орендної плати за його користування.

9.2. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність всіх елементів правопорушення, з якими законодавство пов`язує настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а саме протиправної поведінки відповідача, завдання позивачу збитків, наявності причинного зв`язку між вказаною поведінкою та завданою шкодою. Водночас, суди зазначили про помилковість здійсненого позивачем розрахунку позовних вимог та дійшли різних висновків щодо суми упущеної вигоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на наявні у справі докази щодо площі приміщень, які використовувалися відповідачем у період, за який нараховано збитки. Так, за висновком місцевого господарського суду з відповідача підлягає стягненню 1828646,14 грн упущеної вигоди, а за розрахунками суду апеляційної інстанції - 1410549,08 грн.

9.3. За змістом поданої касаційної скарги, відповідач вважає, що рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволених вимог ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, у зв`язку з чим висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи.

9.4. Врахувавши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених у цій справі обставин, Верховний Суд зазначає наступне.

9.5. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

9.6. Відповідно до положень статті 2 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорювання. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

9.7. Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

9.8. Права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків (стаття 20 ГК України).

9.9. Частиною другою статті 224 ГК України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

9.10. Згідно з положеннями статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

9.11. Як неодноразово зазначав Верховний Суд (зокрема в постановах від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20), збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

9.12. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності.

9.13. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

9.14. Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

9.15. При цьому вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц).

9.16. За загальними правилами розподілу обов`язку доказування, закріпленим у статтях 12, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Тобто, передусім на позивача покладений обов`язок доведення факту наявності збитків, їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, тоді як відповідач має такі обставини спростувати.

9.17. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

9.18. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

9.19. Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягала доведенню позивачем перед судом.

9.20. Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами у цій справі:

- позивач є власником спірних приміщень, що встановлено судовими рішеннями у справі №907/648/17;

- сторонами у справі впродовж більше 2 років здійснювалась переддоговірна робота, спрямована на укладення договору оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ. "А", впродовж яких відповідач безпідставно користувався приміщеннями розташованими в будівлі літ. "А" на пл. Поштова, 4, м. Ужгород, що підтверджується долученими до матеріалів справи листуванням сторін;

- сторони намагалися укласти договір оренди приміщень за вищезгаданою адресою в рамках мирного врегулювання спору при розгляді справи №907/511/17, предметом спору у якій були вимоги про усунення перешкод у користуванні частиною нежитлового приміщення адмінбудинку під літерою А, розташованого за адресою: м. Ужгород, площа Поштова, 4;

- поведінка відповідача щодо знаходження у спірних приміщеннях, належних позивачеві, без наявних на це правових підстав, використання їх безоплатно для своєї діяльності, а також не звільнення цих приміщень, є протиправною;

- наміри позивача щодо здачі зайнятих відповідачем площ підтверджується наданими копіями протоколів електронних аукціонів №UA-PS-2019-01-29-000017-3 від 12.02.2019, UA-PS-2019-02-13-000009-3 від 12.02.2019, UA-PS-2021-09-27-000048-1 від 12.10.2019, предметом яких є оренда приміщень, розташованих за адресою м. Ужгород, пл. Поштова, 4;

- листування між сторонами свідчить, що позивач вживав заходів щодо укладення з відповідачем договору оренди, проте враховуючи розбіжності в даних щодо площ спірних приміщень, зайнятих відповідачем, останній продовжував безоплатно використовувати у своїй діяльності майно позивача;

- позивачем розрахунок збитків здійснено за наступні періоди користування відповідачем приміщеннями за такими площами: з 01.06.2019 по 25.08.2021 (площа 1117 кв. м.); з 26.08.2021 по 16.12.2021 (площа 540,5 кв. м.); з 16.12.2021 по 31.12.2021 (площа 334, 53 кв. м.).

9.21. Стосовно площі зайнятих відповідачем приміщень, визначення якої є необхідним для розрахунку розміру завданих збитків, місцевий господарський суд встановив, що за розрахунками позивача у користуванні відповідача у період з 01.06.2019 по 25.08.2021 перебували приміщення, розташовані за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 загальною площею 1117 кв. м. Однак, зазначивши про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що в користуванні відповідача у вказаному періоді перебувало приміщення загальною площею саме 1117 кв.м., суд першої інстанції врахував наданий до матеріалів справи Акт (відповідача) обстеження приміщень від 30.10.2019, згідно з яким відповідачем використовувалися приміщення загальною площею 442 7 кв.м., а також Акт від 16.12.2021, за змістом якого відповідач використовує приміщення загальною площею 334,53 кв. м.

9.22. З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд здійснив власний розрахунок заявлених до стягнення збитків та дійшов висновку про те, що сума упущеної вигоди складає не 4369157,67 грн, як зазначив позивач, а 1828646,14 грн.

9.23. Загалом, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду, але при цьому зазначив про наявність розбіжностей у сторін щодо визначення займаної відповідачем площі приміщень, які до того ж поступово відповідачем звільнялися, та помилкове врахування судом першої інстанції Акту обстеження приміщень від 30.10.2019, за яким у відповідача перебували в користуванні приміщення загальною площею 442,7 кв. м, оскільки названий Акт не затверджений позивачем та містить підписи лише комісії у складі представників відповідача.

9.24. За змістом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, єдиним належним доказом, наявним в матеріалах справи на момент прийняття рішення судом першої інстанції, який підтверджував погоджену обопільно сторонами площу займаних приміщень відповідачем був Акт від 16.12.2021 про використання приміщень загальною площею 334,53 кв. м. Названий Акт складено, підписано та затверджено обопільно комісіями позивача та відповідача. Інші належні докази, з яких можливо було б достеменно встановити площу займаних відповідачем приміщень у спірний період, станом на момент прийняття судом першої інстанції рішення, були відсутні в матеріалах справи.

9.25. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції здійснив розрахунок збитків та дійшов висновку про те, що у даному випадку обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача є розмір упущеної вигоди у сумі 1410549,08 грн.

9.26. Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду апеляційної інстанції, оскільки для підтвердження розміру збитків позивачу у даному випадку необхідно не лише довести площу, займаних відповідачем приміщень, але й період протягом якого останній їх займав.

9.27. Заперечення відповідача, викладені в касаційній скарзі, зокрема стосовно помилкового розміру визначеного метражу зайнятих відповідачем приміщень, періоду користування майном, вартості 1 кв. м, визначеної для розрахунку збитків, не доведення позивачем можливості реального отримання доходів тощо, відхиляються колегією суддів як такі, що зводяться до встановлення обставин, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених судами доказів у справі, що не узгоджується з визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

9.28. Відносно посилання скаржника на те, що при ухваленні оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій не були враховані правові позиції щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду (пункт 6.1. цієї постанови), колегія суддів зазначає наступне.

9.29. Так, вказуючи про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18, щодо застосування частини четвертої статті 623 ЦК України, за змістом якої при визначенні доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання, скаржник стверджує про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вжиття позивачем заходів для одержання доходів, про стягнення яких заявлено вимогу у цій справі.

9.30. Однак, згідно з наявними у матеріалах справи поясненнями позивача та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, позивачем заявлено про стягнення упущеної вигоди з підстав протиправного та безоплатного використання відповідачем належних позивачеві приміщень (майна), не звільнення цих приміщень та не укладення договору з позивачем, а не з підстав неможливості укладення договорів оренди з іншими суб`єктами господарювання.

9.31. Зазначаючи про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 14.07.2017 №923/2075/15 та від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12, про те, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення, відповідач в наведеному у касаційній скарзі обґрунтуванні заперечує проти врахованих судами попередніх інстанцій доказів у цій справі, зокрема протоколів електронних аукціонів №UA-PS-2019-01-29-000017-3 від 12.02.2019, UA-PS-2019-02-13-000009-3 від 12.02.2019, UA-PS-2021-09-27-000048-1 від 12.10.2019, а також зазначає про неврахування пояснень відповідача, відсутність доказів можливості отримання прибутку від спірних приміщень та вчинення якихось дій щодо можливої передачі частини приміщень в оренду. Тобто, вказані доводи по своїй суті зводяться не до питання застосування норм права, а фактично до встановлення обставин, які на переконання скаржника не були встановлені, та переоцінки наявних у справі доказів всупереч тому, що відповідну оцінку їм вже було надано судами першої та апеляційної інстанції. Однак відповідно до меж розгляду справ судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, зокрема частини другої названої статті, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

9.32. З аналогічних підстав Судом відхиляються посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18 та Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц (провадження №14-79цс18), оскільки зазначаючи про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у наведених постановах, відповідач стверджує про ненадання позивачем доказів на підтвердження того, що він міг і повинен був отримати доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто, наведені аргументи скаржника зводяться до необхідності повторного з`ясування обставин, встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки доказів у справі.

9.33. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 300 ГПК України.

9.34. Крім того, висновки у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами у кожній конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, ніж у справі №910/4020/22, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

9.35. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

9.36. Незгода із рішенням судів попередніх інстанцій не означає їх незаконність, як і не може вказувати на незаконність рішення його негативні наслідки для скаржника, оскільки настання цих наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь однієї із сторін є звичайним, передбаченим процесуальним наслідком.

9.37. Згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

9.38. За результатами касаційного перегляду ухвалених у цій справі судових рішень колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду не в повній мірі відповідає наведеним вимогам, зокрема в частині визначення розміру збитків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що свідчить про допущене судом порушення норм матеріального і процесуального права.

9.39. Проте відповідні порушення були виправлені судом апеляційної інстанції, який скоригував суму збитків, що підлягають стягненню з відповідача та відповідно змінив рішення місцевого господарського суду в цій частині. Суд апеляційної інстанції повно і об`єктивно з`ясував обставини, які мали значення для правильного вирішення спору, застосував норми матеріального права у відповідності до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у мотивувальній частині цієї постанови.

9.40. Аргументи касаційної скарги не доводять порушення або неправильне застосування під час розгляду справи норм матеріального та/або процесуального права.

9.41. Колегія суддів враховує, що в касаційній скарзі викладено вимоги про скасування як рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022, так і постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у цій справі, оскільки відповідач не погоджується із задоволенням позову.

9.42. Однак з урахуванням того, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди, але при цьому апеляційний господарський суд скоригував лише розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін оскаржувані судові рішення саме в редакції постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у цій справі.

9.43. Оскільки аргументи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, вони відхиляються колегією суддів та відповідно касаційна скарга задоволенню не підлягає.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

10.2. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

10.3. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, а також межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

11. Судові витрати

11.1. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді В. В. Білоус

В. Я. Погребняк