ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2023 р. Справа№ 910/2217/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.,

представника ТОВ "ВТК Каштан" адвоката Журавля Р.О.,

представника заявника Момота Я.В.,

представника боржника адвоката Нечитайленко О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.05.2023 (суддя Чеберяк П.П.)

у справі № 910/2217/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп білдінг трейд" (код 41694281)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" про забезпечення вимог кредиторів у справі № 910/2217/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп білдінг трейд"; накладено арешт на цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 123, який складається з літ. "А" - виробничий комплекс; літ. "Б", літ. "Г" - склад; літ. "В" - гараж; літ. "Д" - виробничий корпус; літ. "Ж" - магазин; літ. "З" - бойлерна; літ. "И" - будинок охорони; № 1 - ворота; № 2 - огорожа; № І - паркінг, загальна площа 9166 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); заборонено Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Київській міській раді, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного кадастрового реєстру внесення зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо цілісного майнового комплексу, який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 123, який складається з літ. "А" - виробничий комплекс; літ. "Б", літ. "Г" - склад; літ. "В" - гараж; літ. "Д" - виробничий корпус; літ. "Ж" - магазин; літ. "З" - бойлерна; літ. "И" - будинок охорони; № 1 - ворота; № 2 - огорожа; № І - паркінг, загальна площа 9166 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" про забезпечення вимог кредиторів відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2217/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023; розгляд справи призначено на 19.06.2023.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 02.05.2023, є такими, що здійснені судом із порушенням норм процесуального права (п. 1 ч. 2 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 18, ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), що призвело до неправильного вирішення та розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення вимог кредиторів, а відтак ухвала підлягає скасуванню у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 271, абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України.

Так, за твердженням апелянта, судом не з`ясовано, що боржник фактично ніколи не був власником цілісного майнового комплексу (ЦМК), на який було накладено арешт, оскільки правочин щодо передачі ЦМК в якості майнової частки до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп білдінг трейд" був визнаний в судовому порядку недійсним. Відтак, відомості з Державного реєстру речових прав щодо права власності боржника на об`єкт нерухомого майна - ЦМК, не можуть братися до уваги як офіційні і достовірні, позаяк судове рішення у справі № 910/15967/21 набрало законної сили 31.10.2023, за яким був визнаний недійсним акт приймання-передачі від 02.03.2021 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021. Тобто, вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів безпосередньо стосуються прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" як власника ЦМК, на який накладено арешт оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції.

Наведені вище обставини справи були повідомлені скаржником суду першої інстанції шляхом звернення із заявою як заінтересованої особи у справі про банкрутство, втім залишені судом поза увагою. Тобто, суд порушив принцип рівності перед законом і судом, що встановлений п. 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 7 ГПК України.

Неврахування судом першої інстанції фактичних обставин щодо визнання в судовому порядку акту приймання-передачі ЦМК та рішення про державну реєстрацію права власності, на переконання скаржника, свідчить про порушення принципу обов`язковості судових рішень у справі № 910/15967/21, які набрали законної сили, та є порушенням ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 18 ГПК України.

Також, скаржник посилається на порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України, що виявилось у неврахуванні висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, а саме не враховано, що за змістом норми статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Отже, на переконання скаржника, при розгляді клопотання про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно у даній справі, суд першої інстанції мав врахувати наведену вищу правову позицію та встановити, що боржник не був власником ЦМК, оскільки набув таке право на підставі правочину, що визнаний недійним в судовому порядку.

Окрім того, суд першої інстанції, накладаючи арешт на ЦМК, втрутився у право Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" на мирне володіння майном, тобто порушив ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки боржник не був законним власником ЦМК, що підтверджено судовими рішеннями у справі № 910/2217/23, а задоволення вимог кредиторів у даній справі про банкрутство за рахунок арештованого майна не є можливим.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" у відзиві заперечило вимоги апеляційної скарги, та зазначило, що відповідно до відомостей реєстру нерухомого майна боржник є власником ЦМК. Із даних Єдиного державного реєстру судових рішень товариство довідалось, що ТОВ "ВТК Каштан" як учасник товариства-боржника намагається визнати недійсним в судовому порядку додаткового вкладу до статутного капіталу (що являє собою ЦМК). Такі дії, на переконання ТОВ "Аксатоп еліт", загрожують інтересам кредиторів у справі про банкрутство та можуть призвести до відчуження майна боржника. Накладення ж арешту на майно боржника не перешкоджатиме його господарській діяльності, а відтак ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, відтак підстав для її задоволення та скасування ухвали суду не вбачається.

В судовому засіданні 19.06.2023 була оголошена перерва до 21.06.2023 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.06.2023 оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2023 року ТОВ "Аксатоп еліт" звернулось у господарський суд із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп білдінг трейд", оскільки останнє не спроможне сплати борг в сумі 1570698,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 прийнято заяву ТОВ "Аксатоп еліт" до розгляду та призначено підготовче засідання на 10.04.2023.

28.03.2023 ТОВ "Аксатоп еліт" звернулось із клопотанням про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, у якому просило суд вжити заходи до забезпечення вимог кредиторів у справі № 910/2217/23 шляхом накладення арешту на ЦМК, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 123, який складається з літ. "А" - виробничий комплекс; літ. "Б", літ. "Г" - склад; літ. "В" - гараж; літ. "Д" - виробничий корпус; літ. "Ж" - магазин; літ. "З" - бойлерна; літ. "И" - будинок охорони; № 1 - ворота; № 2 - огорожа; № І - паркінг, загальна площа 9166 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та шляхом заборони державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборони вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного кадастрового реєстру внесення зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо цілісного майнового комплексу.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник послався на те, що згідно даних державного реєстру прав власності боржник є власником ЦМК, згідно даних реєстру Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками боржника є Гринюк Д.О., Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Із даних Єдиного державного реєстру судових рішень заявник довідався, що ТОВ "ВТК Каштан" як учасник товариства-боржника намагається визнати недійсним акт прийому-передачі додаткового вкладу третьої особи в не грошовій формі до статутного капіталу, яким був внесений ЦМК (справа № 910/15967/21).

З огляду на наведені обставини, заявник вважає, що дії третіх осіб загрожують інтересам кредиторів та доцільним було би застосування заходів забезпечення вимог кредиторів на підставі ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) шляхом накладення арешту на конкретне майно (ЦМК) та шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти дії з перереєстрації цього майна.

На переконання заявника, невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів може призвести до відчуження майна боржника або посягань на нього третіх осіб, тим самим призведе до затягування провадження у справі про банкрутство. Накладення такої заборони є співмірним та адекватним заходом забезпеченням вимог кредитора ТОВ "Аксатоп еліт" щодо задоволення його кредиторських вимог до боржника за рахунок продажу майна боржника за найвищою ціною. Накладення арешту на майно боржника не перешкоджатиме його господарській діяльності.

05.04.2023 до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" із заявою заінтересованої особи у справі про банкрутство, у якій заперечило підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство та підстави для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів. Товариство просило у підготовчому засіданні та при розгляді клопотання про вжиття заходів задоволення вимог кредиторів врахувати наступні фактичні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" є заінтересованою особою стосовно боржника, оскільки є учасником товариства.

У Державному реєстрі речових прав наявний запис про право власності боржника на ЦМК, який внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57330471 від 27.03.2021, підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі нерухомого майна від 02.03.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022, задоволені позовні вимоги ТОВ "Регіонбудсервіс" до ТОВ "ВТК Каштан" та ТОВ "Віп білдінг трейд" та визнано недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна від 02.03.2021, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57330471 від 27.03.2021. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2023 закрито касаційне провадження у справі № 910/15967/21 та поновлено дію постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022, зупинену згідно з ухвалою від 21.11.2022.

З огляду на наведене, ТОВ "ВТК Каштан" зазначило, що відомості реєстру про набуття права власності боржником на ЦМК не можуть братись до уваги як офіційні та достовірні.

Ухвалою підготовчого засідання від 19.04.2023 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі про банкрутство ТОВ "Віп білдінг трейд", ввів процедуру розпорядження майном боржника, призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Комлика І.С.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" про забезпечення вимог кредиторів, накладено арешт на ЦМК, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 123, який складається з літ. "А" - виробничий комплекс; літ. "Б", літ. "Г" - склад; літ. "В" - гараж; літ. "Д" - виробничий корпус; літ. "Ж" - магазин; літ. "З" - бойлерна; літ. "И" - будинок охорони; № 1 - ворота; № 2 - огорожа; № І - паркінг, загальна площа 9166 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та шляхом заборони державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборони вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного кадастрового реєстру внесення зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо цілісного майнового комплексу.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості поданого клопотання та погодився з позицією заявника, що про те, що вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у визначений ним спосіб жодним чином не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а також перешкоджання завдання шкоди кредиторам.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, частиною 4 статті 137 ГПК України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно статті 40 КУзПБ господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Ухвала про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі.

Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що постановляє ухвалу.

Отже, заходи щодо забезпечення вимог кредиторів згідно приписів статті 40 КУзПБ можуть бути вжиті на стадії розпорядження майном та діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі.

Положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог ГПК України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

Відтак, норми КУзПБ привалюють над нормами ГПК України при розгляді справи про банкрутство.

З аналізу статті 40 КУзПБ належить дійти висновку, що заходи до забезпечення вимог кредиторів вживаються з метою захисту майна боржника. Тобто виключно щодо майна, яке належить боржнику.

Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

З матеріалів справи вбачається, що за ТОВ "ВТК Каштан" було зареєстроване право власності на ЦМК, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2021 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.03.2021).

В подальшому нерухоме майно (ЦМК), що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) було зареєстроване за боржником (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.04.2023).

Право власності боржника було зареєстроване на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна від 02.03.2021 за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57330471 від 27.03.2021, що прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на дату проведення державної реєстрації права власності боржника) відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 задоволені позовні вимоги ТОВ "Регіонбудсервіс" до ТОВ "ВТК Каштан" та ТОВ "Віп білдінг трейд" та визнано недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна від 02.03.2021, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57330471 від 27.03.2021. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2023 закрито касаційне провадження у справі № 910/15967/21 та поновлено дію постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022, зупинену згідно з ухвалою від 21.11.2022.

Тобто, в судовому порядку визнано недійсним правочин, що став підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності боржника на ЦМК та скасоване відповідне рішення державного реєстратора.

Відтак, належить погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що відомості про державну реєстрацію права власності на ЦМК за боржником не можуть братись до уваги як достовірні та беззаперечно підтверджувати таке право боржника.

Слід зазначити, що обставини щодо визнання недійсним правочину існували як станом на дату подання клопотання про забезпечення вимог кредиторів так і на дату постановлення оскаржуваної ухвали, оскільки ухвалою Верховного Суду від 28.03.2023 закрито касаційне провадження у справі № 910/15967/21 та поновлено дію постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022.

Однак суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення зазначених норм матеріального права, не врахував, що реєстрація права власності в Державному реєстрі за боржником була проведена саме на підставі Акту від 02.03.2021. На переконання колегії суддів доводи заявника, які залишились без відповідної перевірки судом першої інстанції, про приналежність боржнику ЦМК ґрунтуються лише на відомостях про реєстрацію цього права власності, що містяться у Державному реєстрі, та є помилковими.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини).

Згідно з частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Однак обставини правомірності правочину (акту від 02.03.2021), який був підставою набуття боржником права власності на ЦМК та підставою внесення до Державного реєстру запису про право власності на це майно, залишились поза увагою суду першої інстанції. Суд не з`ясував з належною достовірністю обставини того, чи створив цей правочин правові наслідки для їх сторін, чи набув боржник право власності на спірне майно за цим правочином, чи був такий правочин оспорений та визнаний недійсним в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги обставини щодо визнання недійсним правочину, які були повідомлені йому ТОВ "ВТК Каштан" у відповідній заяві, позаяк надійшли від учасника справи про банкрутство.

Так, відповідно до визначення статті 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Оскільки, ТОВ "ВТК Каштан" заявив та підтверджував свої права на ЦМК, який за твердженнями заявника належав боржнику та щодо якого заявлена вимога про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів, то ТОВ "ВТК Каштан" є в даному випадку учасником справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків якого існує спір. Тобто, має процесуальні права при розгляді даної справи про банкрутство, в тому числі і подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються лише на доводах заявника, при цьому безпідставними залишились доводи та заперечення на клопотання іншого учасника справи, щодо прав або обов`язків якого існує спір.

А відтак вжиті заходи до забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на ЦМК, який не належить боржнику, слід визнати незаконними та такими, що порушують право власності скаржника на це майно, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню клопотання про їх застосування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про нез`ясування місцевим господарським судом дійсних обставин справи при вирішенні питання вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів, в даному випадку - накладення арешту на майно, що не належить боржнику, та при неправильному застосуванні судом першої інстанції норм матеріального права.

Враховуючи, що доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження та визнаються колегією суддів як підстави для скасування судового рішення, то апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт".

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частинами 1, 4 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, судовий збір, сплачений скаржником при зверненні до апеляційного суду належить покласти на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 у справі № 910/2217/23 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на цілісний майновий комплекс, який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 123.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксатоп еліт" (ідентифікаційний код 44207344; місцезнаходження: 03179, м. Київ, просп. Перемоги, 123) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309298; місцезнаходження: 04074, м. Київ, вул. Резервна, 8-А) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з врахуванням ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписаний 22.06.2023.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

С.В. Сотніков