ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. Справа №914/2351/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 01.05.2023

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 (повний текст ухвали складено 24.04.2023, суддя Долінська О.З) про призначення технічної експертизи

у справі № 914/2351/19

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про стягнення коштів у розмірі 504144524, 47 грн

за участю представників:

від позивача - Мельник О.С.

від відповідача - Гарбузюк Р.О.

від третьої особи - не з`явились

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про стягнення 504144524, 47 грн., з яких: 472608231,95 грн. - заборгованість за послуги балансування обсягів природнього газу, 29041905,02 грн.- пеня та 2494387,50 грн.- річні.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.06.2021 року у справі № 914/2351/19, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.08.2022р., касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено; рішення Господарського суду Львівської області від 16.06.2021 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року у справі № 914/2351/19 скасовано; справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.09.2022 справу за № 914/2351/19 прийнято до розгляду Господарським судом Львівської області.

Згодом, АТ «Оператора газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до суду з клопотанням про призначення технічної експертизи.

З метою виконання вказівок Верховного Суду, які викладено у постанові від 25.08.2022 р. у даній справі, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування за договором у спірний період, для правильного вирішення цього спору, для можливості повно, об`єктивно та всебічно надати оцінку усім фактичним обставинам справи, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення клопотання відповідача та призначення у даній справі технічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Акціонерне товариство «Укртрансгаз» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу від 17.12.2015 р., закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи?

- Які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи?

- Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи?

- Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу?

- Чи була у Акціонерного товариства «Укртрансгаз» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу?

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 задоволено клопотання АТ «Оператора газорозподільної системи «Львівгаз»; призначено технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз; провадження у справі № 914/2351/19 зупинено.

Позивач не погодився з постановленою ухвалою місцевого господарського суду та оскаржив таку в апеляційному порядку, оскільки вважає ухвалу господарського суду Львівської області від 19.04.2023 у даній справі необґрунтованою, безпідставною та прийнятою з порушенням норм чинного процесуального законодавства, з огляду на таке:

- позивач стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які є взаємосуперечливими, враховуючи, що відповідачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідач не вказує, яким чином відповіді на запитання експерта вплинуть на предмет спору та спростують докази, які вже наявні у матеріалах даної справи;

- на переконання апелянта матеріали справи містять докази (первинні документи), з яких можливо встановити підстави, порядок врегулювання щодобових небалансів. Наявність вказаних доказів дає можливість суду вирішити спір по суті без призначення судової технічної експертизи;

- судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, без яких неможливо встановити обставини справи, тобто, у тому разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Однак, у даному випадку, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, на переконання апелянта відсутня необхідність у призначенні технічної експертизи. Таким чином, судом першої інстанції прийнято оскаржувану ухвалу за відсутності умов, що визначені ч. 1 ст. 99 ГПК України, тобто без обґрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з?ясування обставин, що мають значення для справи, та без вмотивованого клопотання учасника справи;

- за твердженнями скаржника проведення експертизи та надання відповідей на запитання, поставлені в оскаржуваній ухвалі, жодним чином не вплинуть на дані, які вже відображені у первинних документах (звітах, рахунках, актах приймання-передачі природного газу), та які вже підписані, погоджені обома сторонами без заперечень тa зауважень, відображені y бухгалтерському та податковому обліку обох сторін, задекларовані у звітності до НКРЕКП, погоджені в акті звіряння сум заборгованості. На підставі таких даних визначено обсяги виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат відповідача та відповідно його негативні небаланси, які виникли у зв`язку з невиконанням ним своїх зобов`язань в частині закупівлі обсягів природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат у повному обсязі;

- позивач вважає зупинення провадження у даній справі за відсутності достатніх на це підстав порушенням його права на справедливий та публічний розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апелянта, зокрема, з наступних підстав:

- про виконання договору транспортування газу можуть свідчити обставини надання власне послуг транспортування газу, а не складені в односторонньому порядку документи позивача;

- доводи апелянта про підписання відповідачем актів приймання-передачі природного газу на газорозподільних станціях не спростовують необхідності призначення експертизи судом з тих підстав, що газ закачувався позивачем у розподільні газопроводи на умовах Технічної угоди, а не договору транспортування газу. Обсяг переданого газу не оспорюється сторонами і не є предметом експертного дослідження;

- по суті доводи скарги зводяться до твердження, що обставини відбору чи закачування газу на ГРС не входять до предмета доказування. Апелянт стверджує, що не мають значення для справи обставини відбору/закачування газу і одночасно обґрунтовує свої вимоги саме обставинами відбору газу. Ці обставини свідчать про суперечливість правової позиції апелянта. Якщо такі обставини, як складова частина послуги транспортування, мають значення, то суд має їх з достовірністю встановити та надати їм правову оцінку. АТ «Львівгаз» має процесуальне право на встановлення судом обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і вимоги позивача.

Позивач подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення, в яких зокрема, зазначає, що обставини, які просить відповідач встановити шляхом проведення експертизи, вже встановлювались при первісному розгляді справи та вони знайшли відображення в рішеннях судів попередніх інстанцій, які надалі були скасовані, що вказує на відсутність підстав для призначення експертизи, позаяк такі обставини вже були встановлені судами. Незгода відповідача з протилежними висновками Верховного Суду не може бути підставою для призначення експертизи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 справу за № 914/2351/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючої судді Орищин Г.В., суддів Галушко Н.А. та Желіка М.Б.

Процесуальний хід розгляду даної справи відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В дане судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї; третя особа участі уповноваженого представника не забезпечила, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 8, а. с. 108).

З огляду на строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановлений ст. 273 ГПК України, та повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду з огляду на наступне:

Матеріалами справи встановлено, що АТ «Укртрансгаз» (оператор) та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (замовник) 17.12.2015 року уклали договір транспортування природного газу №, згідно з пунктом 2.1 якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 року

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 504144524,47 грн., з яких: 472608231,95 грн. заборгованість за послуги балансування обсягів природнього газу, 29041905,02 грн. пеня та 2494387,50 грн. річні.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які мають бути сплачені ним на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року в частині здійснення своєчасної оплати послуг балансування обсягів природного газу за березень, квітень, травень, червень 2019 року.

У позовній заяві позивач стверджує про виникнення у АТ «Львівгаз» негативних небалансів внаслідок відбору АТ «Львівгаз» газу з газотранспортної системи без подання обсягів газу до газотранспортної системи. Отже, до предмета доказування у даній справі, з урахуванням норм Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГТС та висновків постанови Верховного Суду від 25.08.2022 року, входить встановлення обставин щодо: надання послуг транспортування газу; фактичне виконання сторонами договору транспортування газу; виникнення у відповідача негативного небалансу внаслідок відборів газу з ГТС без подання обсягів газу на вході в ГТС для транспортування; здійснення/не здійснення позивачем балансуючих дій в спірний період.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 року у даній справі, скасовуючи рішення Господарського суду Львівської області від 16.06.2021 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року зазначив, що за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам належало встановити обставини, пов`язані з фактичним виконанням спірного договору як наданням послуг власне транспортування газу, здійснення/нездійснення балансуючих дій, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС; акти наданих послуг балансування обсягів природного газу; розрахунки вартості послуг балансування та звіти по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).

Транспортування газу включає у себе три складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС; переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС.

Передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачуванням газу у газорозподільчий газопровід позивачем.

За твердженнями позивача відповідач відбирав газ з ГТС, в той час, як відповідач заперечує зазначені доводи та доводить технічну неможливість відбору газу, оскільки технічно можливо лише закачати газ Оператором ГТС. Також, відповідач вказує, що позивач закачував газ всупереч норм Кодексу ГТС та умов договору транспортування, понад обсяги підтверджених номінацій у той час, як технічної можливості не приймати (обмежувати) обсяги газу, який закачується у газорозподільні мережі, у нього не було.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Таким чином, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування; якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17.

Призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України і таке призначення не може розцінюватися, як порушення норм процесуального права. Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя, суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи, суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Пунктом 2 частини1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, передбачено право суду за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

З огляду на вказівки Верховного Суду, які викладено у постанові від 25.08.2022 р. у даній справі, враховуючи відсутність узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування за договором у спірний період, задля можливості об`єктивно та всебічно надати оцінку усім фактичним обставинам справи, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про призначення судової технічної експертизи, проведення якої слід доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинення провадження у справі № 914/2351/19, у зв`язку із необхідністю надіслання матеріалів справи до експертної установи.

Відповідно до ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 про призначення експертизи у справі № 914/2351/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.06.2023.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік