ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"26" червня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/856/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

про видачу судового наказу на суму 113 247,77грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця Пер`яна Олексія Васильовича заборгованості в розмірі 110 555,32грн, а також 752,16грн 3% річних, 1 940,29грн інфляційних втрат.

Заява обґрунтована неналежним виконанням боржником умов договору про постачання електричної енергії споживачу №03-1471 від 01.11.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Фізичною особою - підприємцем Пер`яном Олексієм Васильовичем.

26.06.2023 Господарським судом Житомирської області видано судовий наказ №906/856/23 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пер`яна Олексія Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" 110 555,32грн заборгованості за спожиту електричну енергію; 268,40грн судового збору.

В іншій частині вимог, а саме - щодо стягнення 3% річних у розмірі 752,16грн та інфляційних втрат у сумі 1 940,29грн за періоди 06.02-07.03.2023, 08.03-07.04.2023, 08.04-05.05.2023, 06.05-06.06.2023, суд відмовляє у видачі судового наказу, враховуюче наступне.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 150 ГПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 ГПК України).

Водночас, у відповідності до норм п.8 ч.1ст.152 ГПК України, підставою для відмови у видачі наказу є встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права.

Разом з тим, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а тому суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий до заяви про видачу судового наказу, суд вважає його безпідставним, з огляду на наступне.

За змістом п.5.7 договору про постачання електричної енергії споживачу №03-1471 від 01.11.2022, а також згідно рахунків за електричну енергію №4020 від 31.01.2023, №5974 від 28.02.2023, №9564 від 31.03.2023, №12043 від 30.04.2023, №14846 від 31.05.2023, термін оплати за спожиту електричну енергію становить 5 робочих днів від дня о т р и м а н н я р а х у н к у с п о ж и в а ч е м.

При цьому, з матеріалів, доданих до заяви про видачу судового наказу №1232-05 від 19.06.2023, вбачається, що зазначені вище рахунки за електричну енергію отримані представником ФОП Пер`яна О.В. отримані 06.06.2023 разом із претензією №1043 від 06.06.2023.

Таким чином, з огляду на викладене, право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у заявника виникло лише з 14.06.2023.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження лише неоспорюваної заборгованості, вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 752,16грн та інфляційних втрат у сумі 1 940,29грн не підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про відмову ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу про стягнення 3% річних у розмірі 752,16грн та інфляційних втрат у сумі 1 940,29грн на підставі п.8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Керуючись ст.147, 148, 149, 150, 151, п.8 ч.1 ст.152, ст.153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця Пер`яна Олексія Васильовича 752,16грн 3% річних і 1 940,29грн інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Шніт А.В.
Друк:

1 - у справу

2 - ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (рек.)