УХВАЛА

13 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/1297/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників сторін:

позивача - Губорєвої Я. А. (адвоката, в режимі відеоконференції),

відповідача - Ніколенка М. М. (адвоката, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 (колегія суддів: Чус О. В. - головуючий, Кощеєв І. М., Орєшкін Е. В.) і рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 (суддя Мірошниченко М. В.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

про стягнення 3 161 094,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі - ПАТ "Запоріжсталь") про стягнення 3 161 094,36 грн, з яких: плата за користуванням вагонами - 3 019 506,36 грн, збір за зберігання вантажу, в тому числі збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, - 141 588,00 грн.

1.2. Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору в частині оплати за користування вагонами з посиланням на положення статті 307 Господарського кодексу України, частин 1, 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт", пунктів 3, 6, 8, 12, 16 Правил користування вагонами і контейнерами, статей 3, 36, 42, 46, 71, 119, 125 Статуту залізниць України.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023, вирішено стягнути з ПАТ "Запоріжсталь" на користь АТ "Укрзалізниця" плату за користуванням вагонами в сумі 3 019 506,36 грн, збір за зберігання вантажу, в тому числі збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, в сумі 141 588,00 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 47 416,42 грн.

2.2. Суд першої інстанції виходив із того, що позивач на підтвердження затримки вагонів на станції з вини відповідача склав акти загальної форми ГУ-23. Суд зауважив, що засвідчені цими актами обставини підтверджено представником залізниці і представником ПАТ "Запоріжсталь", час затримки вагонів на станційних коліях було враховано позивачем у подальшому при нарахуванні плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за охорону вантажу. Суд установив, що позивачем було правомірно нараховано плату за користуванням вагонами в сумі 3 019 506,36 грн та збір за зберігання вантажу, в тому числі збір за зберігання вантажів у двократному розмірі, в сумі 141 588,00 грн. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не підтвердив у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції і зауважив, що розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснені позивачем правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. ПАТ "Запоріжсталь" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 і рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення плати за користування вагонами в розмірі 3 019 506, 36 грн з ПДВ та збору за зберігання вантажу у розмірі 141 588,00 грн.

3.2. Звертаючись із касаційною скаргою, ПАТ "Запоріжсталь" посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає, що апеляційним господарським судом було неправильно застосовано положення пунктів 6, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.199 № 113 (далі - Правила користування вагонами і контейнерами), а висновок Верховного Суду про застосування зазначених положень відсутній.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" просить касаційну скаргу ПАТ "Запоріжсталь" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі № 908/1297/22 залишити без змін. АТ "Укрзалізниця" зазначає, що підстав для звільнення від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами під час дії комендантської години немає. Позивач вважає, що суди належним чином дослідили надані сторонами докази та надали їм належну правову оцінку. Крім того, АТ "Укрзалізниця" зауважує, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 як доказ існування форс-мажорних обставин у справі не є належним, оскільки відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється сертифікатом.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що правовідносини між АТ "Укрзалізниця" та ПАТ "3апорiжсталь" щодо організації перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються договором від 30.06.2020 № 40-00191230/2020-0001 "Про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом" (далі - договір від 30.06.2020) та договором від 30.09.2016 № ПР/М-16-3/1708НЮ/20/2016/2889 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ "Запоріжсталь", яка примикає до станції 3апорiжжя-Лiве" (далі - договір від 30.09.2016).

4.2. Відповідно до пункту 1.1 договору від 30.06.2020 предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або у вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг i проведення розрахунків за ці послуги.

4.3. Надання послуг за цим договором може підтверджуватись одним із таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (пункт 1.4 договору від 30.06.2020).

4.4. Обов`язками замовника за цим договором, зокрема, є: надання або організація надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів; сплата послуг перевізника та інших платежів, належних перевізнику за договором із сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодування перевізнику витрат, пов`язаних iз затримкою вагонів, контейнерів i вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (пункти 2.1.1, 2.1.4, 2.1.5 договору від 30.06.2020).

4.5. Відповідно до пункту 1 договору від 30.09.2016, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів i на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції 3апорiжжя-Лiве стрiлкою № 12 до парку "А" i стрілкою № 172 до парку "Б" i яка обслуговується локомотивом власника колії.

4.6. 3гiдно з пунктом 14 договору від 30.09.2016 власник колії сплачує залізниці плату: за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами i контейнерами, положеннями цього договору та іншими нормативними документами; інші збори i плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з чинними нормативними документами.

4.7. Порядок передачі вагонів на під`їзну колію відповідача визначений пунктом 6 договору. Подальший рух вагонів виконуються локомотивом власника колії.

4.8. На станцію 3апорiжжя-Лiве на адресу одержувача ПАТ "Запоріжсталь" прибували вагони з вантажем та порожні вагони (як вантаж на своїх осях) за перевізними документами (накладними):

№№ 45730504, 45730611, 45730553, 45730983, 45730637, 45731015, 45730967, 45742145, 45742525, 45742541, 45758083, 45758059, 45730736, 45730769, 45730926, 45730785, 45730991, 45730496, 45742558, 45742608, 45742061, 45758034, 45758000, 45758067, 45730777, 45730652, 45730702,45730819, 45730975, 45730959, 45742053, 45742509, 45742699, 45758091, 45757994, 45742350, 45730835, 45730603, 45730538, 45730546, 45730595, 45730587, 45742087, 45742582, 45742418, 45758042, 45758075, 45730710, 45730827, 45730744, 45730801, 45730876, 45730850, 45742442, 45742095, 45742491, 45758117, 45758109, 42570655, 45598661, 45608262, 45695624, 45773280, 45773256, 45773272, 46148573, 46137667, 46127908, 42502799, 42502922, 42502898, 42502914, 42570655, 34476416, 37062403, 37049954, 37049947, 34488528, 45749959, 45777141, 45626801, 34665208, 34665422, 34665208, 34661462, 34662783, 34665414, 34665364, 37104189, 34659631, 34659623, 34659615, 34661447, 34662767, 34662577, 37104197, 34662544, 34662536, 34662528, 34661348, 34665190, 34659565, 34659557, 34659540, 34659532, 45769015, 45768975, 45786449, 45901881, 45768975, 42092478, 34373951, 42172288, 45768975, 45777158, 45786738, 32109438, 45749942, 41721960, 34588806, 42283853, 36626026, 42283846, 42444034, 42444042, 42435297, 45875036, 45793890, 42428052, 45845229, 45957800, 45884236, 45608411, 45804358, 34502013, 42442764, 42442772, 32134843, 42330035, 45973294, 368696, 45528643, 34567404,45962370, 42348342, 45845237, 53291118, 45343928, 45769767 .

4.9. Суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами позивачем на підтвердження затримки вагонів на станції 3апорiжжя- Лiве в очікуванні подачі під вантажні операції з вини відповідача складено акти загальної форми ГУ-23:

№ 1032 від 19.02.2022 - № 1034 від 19.02.2022; № 1060 від 22.02.2022 - № 1063 від 22.02.2022; № 1073 від 23.02.2022 - № 1080 від 23.02.2022; № 1119 від 26.02.2022 - № 1131 від 27.02.2022; № 1078 від 23.02.2022 - № 1082 від 23.02.2022; № 1065 від 23.02.2022 - № 1068 від 23.02.2022; № 1061 від 22.02.2022 - № 1064 від 22.02.2022; № 1138 від 27.02.2022 - № 1094 від 25.03.2022; № 1112 від 26.02.2022 - № 1118 від 26.02.2022; № 1142 від 27.02.2022 - № 1147 від 28.02.2022; № 1174 від 01.03.2022 - № 1193 від 02.03.2022; № 1158 від 28.02.2022 - № 1167 від 01.03.2022; № 1170 від 01.03.2022 - № 1188 від 02.03.2022; № 1173 від 01.03.2022 - № 1180 від 02.03.2022; № 1117 від 26.02.2022 - № 1125 від 26.02.2022; № 1111 від 25.02.2022 - № 1171 від 01.03.2022; № 1104 від 25.02.2022 - № 1116 від 26.02.2022; № 1168 від 01.03.2022 - № 1169 від 01.03.2022; № 1158 від28.02.2022 - № 1167 від 01.03.2022; № 1195 від 02.03.2022 - № 1199 від 03.03.2022; № 1207 від 03.03.2022 - № 1211 від 04.03.2022; № 1017 від 18.02.2022 - № 1018 від 19.02.2022; № 1233 від 11.03.2022 - № 1236 від 12.03.2022; № 1223 від 08.03.2022 - № 1226 від 09.03.2022; № 1239 від 13.03.2022 - № 1240 від 14.03.2022; № 1237 від 12.03.2022 - № 1238 від 12.03.2022; № 1241 від 15.03.2022 - № 1242 від 15.03.2022; № 1258 від 24.03.2022 - № 1259 від 24.03.2022; № 1249 від 16.03.2022 - № 1250 від16.03.2022; № 1253 від 20.03.2022 - № 1255 від 21.03.2022; № 1256 від 23.03.2022 - № 1260 від 26.03.2022.

У зв`язку з тривалим перебуванням деяких вагонів на коліях станції Запорiжжя-Лiве Придніпровської залізниці позивачем було застосовано право, передбачене статтею 36 Статуту залізниць України, збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

4.10. Так, позивачем 18.03.2022 о 09 год. 00 хв. прийнято наказ № 178 про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру у порядку, передбаченому підпунктом 2.2 розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, та повідомлено представників ПАТ "Запоріжсталь".

4.11. За час затримки вагонів на коліях станцій, на під`їзних коліях станції призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 29039147, 30039153, 23039116, 23039117, 24039120, 24039121, 25039124, 25039125, 25039126, 25039127, 26039129,26039130, 01049163, 28039133, 28039134, 28039135, 28039136, 28039137, 28039138, 01049164, 28039139, 28039140, 28039141, 29039143, 29039144, 31039156, 31039157, 30039155, 31039158, 31039159, 31039160 у розмірі 3 019 506,36 грн, збір за зберігання вантажу, в тому числі у подвійному розмірі по накопичувальних картках форми ФДУ-92 №№ 22039029, 29039030, у розмірі 141 588,00 грн, на загальну суму 3 161 094,36 грн з урахуванням ПДВ.

4.12. Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки підписані відповідачем iз зауваженнями: "сплаті не підлягає через настання обставин непереборної сили (форс-мажор), які підтверджені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, про що АТ "Укрзалізниця" була повідомлена листами №№ , від 01.03.2022".

4.13. Спір виник у зв`язку з наявністю чи відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача плати за користуванням вагонами та збору за зберігання вантажу.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Запоріжсталь" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 і рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22 належить закрити з огляду на таке.

5.3. Предметом позову у справі № 908/1297/22, що розглядається, є матеріально-правові вимоги АТ "Укрзалізниця" до ПАТ "Запоріжсталь" про стягнення плати за користуванням вагонами, збору за зберігання вантажу. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо здійснення плати за користування вагонами за час, протягом якого вагони простоювали на коліях станції, а також на станціях підходу до неї, з вини відповідача.

5.4. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивач на підтвердження затримки вагонів на станції з вини відповідача склав акти загальної форми ГУ-23. Суд зауважив, що засвідчені цими актами обставини підтверджені представником залізниці і представником ПАТ "Запоріжсталь", час затримки вагонів на станційних коліях було враховано позивачем у подальшому при нарахуванні плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за охорону вантажу. Суд установив, що позивачем було правомірно нараховано плату за користуванням вагонами та збір за зберігання вантажу. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не підтвердив у встановленому порядку настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції і зауважив, що розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснені позивачем правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

5.5. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає, що апеляційним господарським судом було неправильно застосовано положення пунктів 6, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, а висновок Верховного Суду про застосування положень зазначених Правил відсутній.

5.6. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

5.7. Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

5.8. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

5.9. Відповідно до вимог частини 1 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

5.10. Створення і функціонування Верховного Суду має забезпечити послідовне, стале, однакове та зрозуміле правозастосування при розгляді спорів.

5.11. За змістом положень пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 904/8389/17, від 06.12.2021 у справі № 904/6340/19.

5.12. Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

5.13. Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5.14. Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Такий правовий висновок викладено у пунктах 96, 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

5.15. Колегія суддів установила, що у провадженні Верховного Суду перебували справи № 904/2019/22, № 904/3538/22 за позовами Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів.

5.16. Верховний Суд у справах № 904/2019/22, № 904/3538/22 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та залишив без змін оскаржувані судові рішення (постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 904/8389/17, від 06.12.2021 у справі № 904/6340/19).

5.17. Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини у справах № 904/2019/22, № 904/3538/22 та у справі № 908/1297/22, що розглядається, по`вязані з перевезенням вантажів залізницею, а відтак, врегульовані положеннями глави 64 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457. Крім того, правовідносини у справі № 904/2019/22, № 904/3538/22 та у справі № 908/1297/22, що розглядається, виникли на підставі договорів про експлуатацію залізничної під`їзної колії та стосувалися, зокрема, можливості зменшення нарахованої АТ "Українська залізниця" до стягнення з відповідача плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години.

Таким чином, спірні правовідносини у справах № 904/2019/22, № 904/3538/22 та у справі № 908/1297/22, що розглядається, є подібними за предметом, підставами позову, суб`єктами, об`єктами, змістом та правовим регулюванням спірних правовідносин.

5.18. Глава ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами встановлює порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до пункту 6 Правил користування вагонами і контейнерами час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з пунктом 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

5.19. Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 виклав висновок щодо застосування, зокрема, положень Правил користування вагонами і контейнерами, а також телеграмного розпорядження АТ "Укрзалізниця" від 05.04.2022 № ЦМ-13/693 та рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) про затвердження Переліку виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні (далі - Перелік від 02.04.2022).

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами та Переліку від 02.04.2022, згідно з положеннями Переліку від 02.04.2022 обставини, за наявності яких час затримки вагону не включається до часу користування вагоном, мають бути засвідчені актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами і контейнерами, та має містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування зазначених обставин (у тому числі обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення). У справі № 904/2019/22 Верховний Суд зазначив про те, що з огляду на відсутність у матеріалах справи зазначених актів, відсутність жодних повідомлень від відповідача щодо неможливості забирання вагонів з під`їзної колії у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з урахуванням того, що станція призначення працює цілодобово, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б засвідчували передбачені виняткові умови, які є підставою для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами під час воєнного стану в Україні.

Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 зауважив, що рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години (пункти 5.22, 5.26 постанови Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22).

5.20. У постанові Верховного Суду від 02.06.2023 у справі № 904/3538/22 колегія суддів, враховуючи висновки щодо застосування Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами, викладені у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, зазначила, що суди попередніх інстанцій, встановивши, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулась у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з причин, які залежать від вантажовласника (відповідача), що доводить його вину, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

5.21. У цій справі № 908/1297/22, що розглядається, суди попередніх інстанцій, застосовуючи положення Статуту залізниць, Правил користування вагонами і контейнерами (зокрема, пунктів 6, 12), та Переліку від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), виходили з того, що:

- позивач на підтвердження затримки вагонів на станції в очікуванні подачі під вантажні операції з вини відповідача склав акти загальної форма ГУ-23;

- у зв`язку з тривалим перебуванням деяких вагонів на коліях станції позивач застосував право, передбачене статтею 36 Статуту залізниць, збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру;

- згідно з актами загальної форми ГУ-23, на підставі яких була нарахована плата за користування вагонами та збір за охорону вантажу, вагони на адресу відповідача надходили з 19.02.2022 і перебування їх на коліях станцій відбувалось до передачі на під`їзну колію, за період перебування вагонів на коліях станції нараховані платежі, в тому числі, до початку військової агресії російської федерації проти України та введення військового стану, тобто до 24.02.2022;

- зупинення виробництва, виведення персоналу в простій, зупинення вантажно- розвантажувальних комплексів та механізмів, локомотивів, систем служб сигналізації та блокування, які забезпечували рух, навантаження та розвантаження залізничних вагонів з 24.02.2022, не може бути взято до уваги, оскільки спростовується актами загальної форми ГУ-23, за змістом яких здійснення передавальних операцій, а саме приймання вагонів зі станції ПАТ "Запоріжсталь" здійснювалось повсякденно.

За встановлених обставин суди у справі № 908/1297/22, що розглядається, дійшли висновків, що відповідач не надав доказів того, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором та не довів підстав для складання актів загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника (відповідача) від відповідальності згідно з телеграмним розпорядженням від 05.04.2022 № ЦМ-13/693; нараховані позивачем та пред`явлені до стягнення плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу є основним зобов`язанням відповідача перед позивачем за надані йому послуги залізниці, а не відповідальністю відповідача, тому посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин не звільняє відповідача від обов`язку сплатити нараховані плату та збір. Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що залізниця є об`єктом критичної інфраструктури, працівники станції задіяні в роботі залізниці як в денний, так і в нічний час, будь які документи, які б забороняли роботу станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці під час дії комендантської години, відсутні, жодних письмових повідомлень від відповідача про те, що він не здійснює роботу в нічний час, позивачу не надходило.

5.22. Колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами та Переліку від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, тому доводи скаржника про їх неправильне застосування судами попередніх інстанцій є безпідставними.

5.23. Відповідно до пункту 4 частин 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

5.24. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд уже сформував та виклав у постанові Верховного суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 з подібними правовідносинами висновок щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами, від яких Верховний Суд у межах цієї справи не вбачає підстав відступати. Крім того, ухвалами Верховного Суду від 16.05.2023 у справі № 904/2589/22, від 30.05.2023 у справі № 908/1219/22 у подібних правовідносинах касаційні провадження закриті на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на те, що Верховний Суд уже сформував та виклав у постанові Верховного суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 свій висновок щодо застосування Правил користування вагонами і контейнерами. Верховний Суд вважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі № 908/1297/22, що розглядається, не суперечать висновкам Верховного Суду викладеним у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.

5.25. За таких обставин Верховний Суд зазначає про відсутність підстав для формування висновку щодо застосування пунктів 6, 12 Правил користування вагонами і контейнерами та Переліку від 02.04.2022 у межах цієї справи, тому касаційне провадження у справі № 908/1297/22 за касаційною скаргою касаційною скаргою ПАТ "Запоріжсталь" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 і рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22 належить закрити на підставі пункту 4 частин 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 і рішення Господарського суду Запорізької області від 25.10.2022 у справі № 908/1297/22 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак