РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2023Справа № 910/423/23

За позовом Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української православної церкви

до Національного заповіднику «Києво-Печерська лавра»

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явилися;

від відповідача Прокопенко І.І.

В судовому засіданні 13.06.2023 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника відповідача, що повне рішення буде складено 27.06.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

05 січня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української православної церкви (позивач) надійшла позовна заява б/н від 05.01.2023 року до Національного заповіднику «Києво-Печерська лавра» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- усунути перешкоди Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у користуванні майном, (а саме у доступі та здійсненні Богослужінь та релігійних обрядів священнослужителями Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври /Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у будівлі Успенського собору (корпус №80)), наданим в почасове безоплатне користування згідно договору № 1-б від 17 червня 2016 року, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (Національний заповідник «Києво-Печерська лавра») та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви;

- усунути перешкоди Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у користуванні майном, (а саме у доступі та здійсненні Богослужінь та релігійних обрядів священнослужителями Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври /Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у будівлі Трапезною церквою Трапезною палатою (корпус № 29)), наданим в почасове безоплатне користування згідно договору № 2-б від 17 червня 2016 року, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (Національний заповідник «Києво-Печерська лавра») та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчиняє перешкоди позивачу у користуванні майном згідно договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року щодо обмеження у проведенні богослужінь та обрядів, що суперечить ч. 2 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/423/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.02.2023 року.

В підготовчих засіданнях 07.02.2023 року та 21.02.2023 року судом оголошувалася перерва.

23.02.2023 року до Господарського суду міста Києва надійшли ухвали Північного апеляційного господарського суду № 910/423/23 від 21.02.2023 року про витребування матеріалів справи № 910/423/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 року зупинено провадження у справі № 910/423/23 до перегляду Північним апеляційним господарським судом в апеляційному порядку ухвал Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року у справі № 910/423/23, матеріали справи № 910/423/23 надіслано до Північного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 на ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року у справі № 910/423/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року у справі № 910/423/23, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року у справі № 910/423/23 та додані до неї матеріали повернуто (надіслано) скаржнику.

23.03.2023 року матеріали справи були повернуті до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 року поновлено провадження у справі № 910/423/23, підготовче засідання призначено на 11.04.2023 року.

11.04.2023 року через відділ діловодства суду від представника Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви надійшло клопотання б/н від 11.04.2023 року про залучення Міністерства культури та інформаційної політики України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Подане клопотання обгрунтоване тим, що Міністерство культури та інформаційної політики України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, тому рішення у даній справі вплине на права та обов`язки останнього.

11.04.2023 року через відділ діловодства суду від представника Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви надійшло клопотання б/н від 11.04.2023 року про залучення Фонду державного майна України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В обгрунтовання вказаного клопотання заявник посилається на те, що Успенський собор та Трапезна церква з Трапезною палатою перебувають у державній власності, а Фонд державного майна України є органом, який здійснює контроль у сфері організації та проведення передачі державного майна в оренду чи користування, тому рішення у даній справі вплине на права та обов`язки останнього.

11.04.2023 року через відділ діловодства суду від представника Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви надійшло клопотання б/н від 11.04.2023 року про залучення Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Вказане клопотання мотивоване тим, що Державна служба України з етнополітики та свободи совісті є центральним органом виконавчої влади у сфері міжнаціональних відносин, релігій та захисту прав національних меншин, тому рішення у даній справі вплине на права та обов`язки останнього.

В підготовчому засіданні 11.04.2023 року судом оголошувалася перерва.

Підготовче засідання призначене на 25.04.2023 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 24.04.2023 року по 28.04.2023 року на навчанні, підготовче засідання призначено на 30.05.2023 року.

В підготовчому засіданні 30.05.2023 року судом були розглянуті та відхилені клопотання позивача про залучення третіх осіб, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 30.05.2023 року. В задоволенні вказаних клопотань судом відмовлено з мотивів не доведення заявником, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Міністерства культури та інформаційної політики України, Фонду державного майна України та Державної служби України з етнополітики та свободи совісті щодо однієї з сторін.

В підготовчому засіданні 30.05.2023 року представник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української православної церкви заявив усне клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української православної церкви про призначення колегіального розгляду справи № 910/423/23 у складі трьох суддів.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 30.05.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/423/23 до судового розгляду по суті на 13.06.2023 року.

13.06.2023 року на електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви адвоката Чекмана М.П. надійшло клопотання б/н від 12.06.2023 року «Про відкладення розгляду справи». Вказане клопотання обгрунтоване необхідністю адвокату Чекману М.П. 13.06.2023 року о 14:00 прибути до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для участі у допиті у якості представника потерпілої. На підтвердження викладених у клопотанні обставин адвокат Чекмана М.П. надав копію повістки про виклик у кримінальному провадженні № 0003610.

Крім того, 13.06.2023 року на електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви адвоката Поваляєва О.Б. надійшло клопотання б/н від 12.06.2023 року «Про відкладення розгляду справи». Вказане клопотання обгрунтоване перебуванням адвоката Поваляєва О.Б. у відрядженні в м. Львові (участь у кримінальному провадженні, справа № 463/10100/20). На підтвердження викладених у клопотанні обставин до клопотання долучено копію повістки про виклик Чекмана Микити Петровича у кримінальному провадженні № 0003610.

В підготовчому засіданні 13.06.2023 року судом було розглянуте та відхилене клопотання представників позивача про відкладення розгляду справи, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 13.06.2023 року. Відхиляючи наведені клопотання суд виходив з того, що відповідно до положень частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Суд зазначає, що наведені обставини в обґрунтування причин неявки представників у судове засідання не можуть бути визнані судом поважними, адже не є об`єктивно непереборними. Позивач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні інших представників, яким доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді відповідно до вимог процесуального закону.

Поряд з цим, в клопотаннях про відкладення розгляду справи не зазначено обставин, з яких суд не може розглянути справу без участі представників позивача.

Крім того, до клопотання поданого адвокатом Поваляєвим О.Б. не додано жодних доказів у підтвердження викладених у ньому обставин щодо неможливості представника прибути у судове засідання, а саме доказів перебування адвоката Поваляєва О.Б. у відрядженні в м. Львові (участь у кримінальному провадженні, справа № 463/10100/20).

В судовому засіданні 13.06.2023 року представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2016 року між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (державна установа) та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української православної церкви (користувач) укладено договір № 1-б про почасове безоплатне користування релігійною організацією частиною культової будівлі, що є державною власністю (надалі - договір № 1-б), відповідно до п. 1.1. якого державна установа відповідно до статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю» від 29 жовтня 2003 р. № 1699 передає, а користувач приймає у почасове, відповідно до Графіку використання майна (додаток № 1 до цього договору), безоплатне користування частину культової будівлі - Успенського собору (корпус №80), виключно для проведення богослужінь та релігійних обрядів загальною площею 1823,4 м2, що є державною власністю і перебувають на балансі державної установи та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 9, корпус №80.

Відповідно до п. 9.6. договору № 1-б цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2018 року включно. Дія цього договору може бути продовжена за згодою сторін, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до цього договору.

Дія договору неодноразово продовжувалася, зокрема, додатковою угодою № 11 від 20.12.2021 року дію договору продовжено до 31 грудня 2022 року включно.

17.06.2016 року між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (державна установа) та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української православної церкви (користувач) укладено договір № 2-б про почасове безоплатне користування релігійною організацією частиною культової будівлі, що є державною власністю (надалі - договір № 2-б), відповідно до п. 1.1. якого державна установа відповідно до статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю» від 29 жовтня 2003 р. № 1699 передає, а користувач приймає у почасове, відповідно до Графіку використання майна (додаток № 1 до цього договору), безоплатне користування культову будівлю (пам`ятку архітектури національного значення) - Трапезну церкву з Трапезною палатою (охоронний № 4/26, корпус № 29), виключно для проведення богослужінь та релігійних обрядів загальною площею 1263,4 м2, що є державною власністю і перебувають на балансі державної установи та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 9, корпус №29.

Відповідно до п. 9.6. договору № 2-б цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2018 року включно. Дія цього договору може бути продовжена за згодою сторін, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до цього договору.

Дія договору неодноразово продовжувалася, зокрема, додатковою угодою № 12 від 20.12.2021 року дію договору продовжено до 31 грудня 2022 року включно.

Позивач, посилаючись на пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 364 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», якою визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, стверджує, що до закінчення дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дня його закінчення договори тимчасового користування майном № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року вважаються продовженими.

Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. Відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 року № 2738-IX.

Отже, станом на момент звернення з розглядуваним позовом до суду строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 19.02.2023 року.

У листі від 27.12.2022 року № 04-24/594 відповідач повідомив про закінчення терміну дії договорів № 1-б та № 2-б від 17 червня 2016 року та зазначив, що утримується від продовження дії зазначених договорів на 2023 рік, з огляду на рекомендації Міністерства культури та інформаційної політики України, надані з урахуванням Указу Президента України від 01.12.2022 року № 820/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01 грудня 2022 року «Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

30.12.2022 року Митрополит Вишгородський і Чорнобильським, намісник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври Павло звернувся до Національного заповіднику «Києво-Печерська лавра» з листом № 233/7 від 29.12.2022 року (вх. № 654/04-24) не перешкоджати продовжувати почасово користуватися Успенським собором (корпус №80) та Трапезною церквою з Трапезною палатою (корпус №29) для проведення богослужінь та релігійних обрядів до закінчення воєнного стану.

У зв`язку із закінченням терміну дії договорів № 1-б та № 2-б від 17 червня 2016 року Національним заповідником "Києво-Печерська лавра" видано наказ № 04-06/33 від 30.12.2022 року, яким утворено комісію для приймання-передачі майна державній установі, термін роботи комісії з 02.01.2023 року по 05.01.2023 року. Комісії до 05.01.2023 року здійснити інвентаризацію майна та підготувати акт інвентаризації та за результатами роботи комісії голові комісії до 05.01.2023 року підготувати акт приймання-передачі майна.

Як зазначає позивач, 31.12.2022 року о 21:00 двері Успенського собору та Трапезної Церкви з Трапезною палатою були опечатані та представників монастиря не було допущено у культові споруди для проведення Богослужінь та релігійних обрядів.

04.01.2023 року Митрополит Вишгородський і Чорнобильським, намісник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври Павло звернувся до Національного заповіднику «Києво-Печерська лавра» з вимогою від 04.01.2023 року № 7/7 (вх. № 4/04-24) не створювати перешкод священнослужителям Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври у користуванні Успенським собором та Трапезною Церквою з Трапезною палатою для проведення Богослужінь та релігійних обрядів та допустити священнослужителів Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври до будівель Успенського собору (корпус №80) та Трапезної церкви з Трапезною палатою (корпус № 29) для проведення Богослужінь та релігійних обрядів.

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач стверджує, що охорона музею та інші невідомі особи не пускають священнослужителів Свято-Успенської Києво-Печерської лаври до будівель Успенського собору (корпус №80) та Трапезної церкви з Трапезною -платою (корпус № 29) для проведення Богослужінь та релігійних обрядів, чим створюють перешкоди у користуванні майном згідно договорів № 1-б та № 2-б від 17 червня 2016 року.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про:

- усунення перешкод Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у користуванні майном, (а саме у доступі та здійсненні Богослужінь та релігійних обрядів священнослужителями Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври /Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у будівлі Успенського собору (корпус №80)), наданим в почасове безоплатне користування згідно договору № 1-б від 17 червня 2016 року, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (Національний заповідник "Києво-Печерська лавра") та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви;

- усунення перешкоди Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у користуванні майном, (а саме у доступі та здійсненні Богослужінь та релігійних обрядів священнослужителями Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври /Чоловічий монастир/Української Православної Церкви у будівлі Трапезною церквою Трапезною палатою (корпус № 29)), наданим в почасове безоплатне користування згідно договору № 2-б від 17 червня 2016 року, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (Національний заповідник "Києво-Печерська лавра") та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Як вже зазначалося судом вище, 17.06.2016 року між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником (державна установа) та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української православної церкви (користувач) було укладено договори № 1-б та № 2-б про почасове безоплатне користування релігійною організацією частиною культової будівлі, що є державною власністю.

На виконання вищезазначених договорів відповідач передав, а позивач прийняв у почасове безоплатне користування для проведення богослужінь та релігійних обрядів частину культової будівлі - Успенського собору (корпус №80) площею 1823,4 м2 та Трапезну церкву з Трапезною палатою (охоронний № 4/26, корпус № 29) площею 1263,4 м2 за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 9, корпус №80.

Дані будівлі є державною власністю і знаходяться на балансі заповідника на праві оперативного управління відповідно до наказу Міністерства культури України № 1079 від 01.10.2012 «Про затвердження актів приймання-передачі цілісного майнового комплексу Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника та будівлі Успенського собору, що розташований на території Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, у державну власність».

Термін дії договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року (в редакції додаткових угод № 11 від 20.12.2021 року та № 12 від 20.12.2021 року) до 31 грудня 2022 року включно.

Посилаючись на пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 364 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» позивач стверджує, що до закінчення дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дня його закінчення договори тимчасового користування майном № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року вважаються продовженими.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2022 року відповідач листом № 04-24/594 повідомив позивача про закінчення терміну дії договорів № 1-б та № 2-б від 17 червня 2016 року та зазначив, що утримується від продовження дії зазначених договорів на 2023 рік, посилаючись на рекомендації Міністерства культури та інформаційної політики України, надані з урахуванням Указу Президента України від 01.12.2022 року № 820/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01 грудня 2022 року «Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Судом встановлено, що 30.12.2022 року Митрополит Вишгородський і Чорнобильським, намісник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври Павло звернувся до Національного заповіднику «Києво-Печерська лавра» з листом № 233/7 від 29.12.2022 року не перешкоджати продовжувати почасово користуватися Успенським собором (корпус №80) та Трапезною церквою з Трапезною палатою (корпус №29) для проведення богослужінь та релігійних обрядів до закінчення воєнного стану.

Враховуючи закінчення терміну дії договорів № 1-б та № 2-б від 17 червня 2016 року Національним заповідником "Києво-Печерська лавра" видано наказ № 04-06/33 від 30.12.2022 року, яким утворено комісію для приймання-передачі майна державній установі, термін роботи комісії з 02.01.2023 року по 05.01.2023 року. Комісії до 05.01.2023 року здійснити інвентаризацію майна та підготувати акт інвентаризації та за результатами роботи комісії голові комісії до 05.01.2023 року підготувати акт приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.4. договорів майно вважається повернутим державній установі (заповіднику) з дати підписання сторонами акта приймання-передачі.

За результатами роботи комісії було складено акти приймання-передачі від 05.01.2023 року про звільнення приміщення будівель Успенського собору (корпус №80) та Трапезної церкви з Трапезною палатою (охоронний № 4/26, корпус № 29) після закінчення строку дії договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року. Вказані акти підписані лише відповідачем, з боку позивача зазначені акти не підписані.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що відповідач вчиняє перешкоди позивачу у користуванні майном згідно договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року, які полягають в обмеженні у проведенні богослужінь та обрядів, що суперечить ч. 2 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Відповідач проти позовних вимог заперечив. Заперечення відповідача мотивовані тим, що у зв`язку із закінченням строку дії договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року у позивача відсутні правові підстави користуватися Успенським Собором і Трапезною церквою з Трапезною палатою та доступу до них.

Як вже було встановлено судом вище, предметом договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року є почасове безоплатне користування культовою будівлею Успенського собору (корпус №80) площею 1823,4 м2 та Трапезною церквою з Трапезною палатою (охоронний № 4/26, корпус № 29) площею 1263,4 м2 за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 9, корпус №80.

За приписами ч. 1 ст. 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Згідно з ч. 2 цієї статті користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч. 1, 2, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Дослідивши зміст укладених договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами позички.

Відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 364 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», якою визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Вказана постанова винесена відповідно до Закону України від 1 квітня 2022 року № 2181-IX "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

При цьому, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» прямо встановлено заборону передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування або позичку.

Згідно з ч. 2 ст. 17 «Про свободу совісті та релігійні організації» культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Частиною восьмою статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» встановлено, що договори про надання в користування релігійним організаціям культових та інших будівель і майна можуть бути розірвані або припинені в порядку і на підставах, передбачених цивільним законодавством країни.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», не враховує, що передача майна державного майна у безоплатне користування здійснюється, в даному випадку, за рішенням Київської міської державної адміністрації.

За змістом ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи, що строк дії договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року закінчився 31.12.2022 року, ці договори не є договорами оренди в розумінні Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що виключає їх продовження на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану».

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку, що за відсутності додаткових угод про продовження дії договорів № 1-б та № 2-б від 17.06.2016 року позивач не має права користуватися державним майном - будівлями Успенського собору та Трапезної церкви з Трапезною палатою.

Наведені обставини у сукупності свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української православної церкви.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2023р.

Суддя О.В. Котков