ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Cправа № 902/1240/21(904/8867/21)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарафіна С.О., розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні матеріали у справі

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" ()

до: Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області () в особі Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" ()

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-ОЙЛ" ()

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області ()

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" ()

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛОМ"

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області

про визнання права власності на рухоме майно

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" () в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А.

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" ()

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи № 902/1240/21

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" ()

про банкрутство

за участю :

від ТОВ "Дніпроолія": арбітражний керуючий (ліквідатор) Гонта О.А.

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Тісецький С.С.) перебуває справа № 902/1240/21 за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "Дніпроолія" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, постановою суду від 15.08.2022 року ТОВ "Дніпроолія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гонту О.А..

Також, ухвалою суду від 24.04.2023 року призначено вказану справу до розгляду в судовому засіданні на 08.08.2023 року.

Разом з тим, 11.04.2022 року до Господарського суду Вінницької області від Господарського суду Дніпропетровської області надійшла за підсудністю справа №904/8867/21 за позовом ТОВ "Санпро" до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) в особі Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, до ТОВ "Дніпроолія", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ТОВ "Т-Ойл", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТОВ "ІК Актив", третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТОВ "Алом" про визнання права власності на рухоме майно.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2022 року, справу № 904/8867/21, розподілено судді Тісецькому С.С., з присвоєнням єдиного унікального номеру судової справи - № 902/1240/21(904/8867/21).

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2022 року передано матеріали справи № 904/8867/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) в особі Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-Ойл", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", третя особа -4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алом", за участю співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" про визнання права власності на рухоме майно, Господарському суду Вінницької області для розгляду спору по суті в межах справи №902/1240/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія".

Водночас, ухвалою суду від 18.04.2022 року було відкладено вирішення питання про прийняття справи № 904/8867/21, в межах справи № 902/1240/21 - до повернення матеріалів зазначеної справи до Господарського суду Вінницької області.

23.05.2022 року матеріли справи № 902/1240/21 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

При цьому, супровідним листом від 12.05.2022 року №902/1240/21(904/8867/21)/600/22, на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2022 року, матеріали справи № 904/8867/21 були надіслані на адресу Господарського суду Дніпропетровської області, для направлення до Центрального апеляційного Господарського суду.

28.07.2022 року матеріли справи № 904/8867/21 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

Судом встановлено, що постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 19.07.2022 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2022 у справі №904/8867/21 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2022 у справі № 904/8867/21 залишено без змін.

Водночас, ухвалою суду від 02.08.2022 року підготовче засідання у справі №904/8867/21, в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" - призначено на 04.10.2022 року.

09.09.2022 року від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) до суду надійшов відзив № 31/4-1765 від 31.08.2022 року на позовну заяву ТОВ "Санпро" у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

28.09.2022 року від ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. до суду надійшов відзив № 02-37/696 від 27.09.2022 року на позовну заяву ТОВ "Санпро" у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

Разом з цим, 29.09.2022 року до суду від ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. надійшла зустрічна позовна заява № 02-37/707 від 29.09.2022 року до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 30.09.2022 року, зокрема, було залучено ГУ ДПС у Вінницькій області до участі у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Дніпроолія". Задоволено клопотання ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А № 02-37/705 від 29.09.2022 року про відстрочення сплати судового збору за подання до суду зустрічного позову у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія". Відстрочено ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. сплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви № 02-37/707 від 29.09.2022 року до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія". Прийнято зустрічну позовну заяву № 02-37/707 від 29.09.2022 до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ "Санпро" про визнання права власності на рухоме майно у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія". Призначено підготовче у справі №902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" на 04.10.2022 року.

Однак, призначене судове засідання 04.10.2022 року по справі №902/1240/21(904/8867/21) не відбулось, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Вінницької області, про що секретарем судового засідання складено відповідну службову записку № 254/2022 від 04.10.2022 року.

Також, ухвалою суду від 06.10.2022 року підготовче засідання у справі №902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" було призначено на 07.11.2022 року.

13.10.2022 року від представника третьої особи - ГУ ДПС у Вінницькій області до суду надійшли наступні документи:

- пояснення б/н та б/д (вх. № 01-34/8621/22 від 13.10.2022) на позовну заяву ТОВ "Санпро";

- пояснення б/н та б/д (вх. № 01-34/8622/22 від 13.10.2022) на зустрічну позовну заяву ТОВ "Дніпроолія".

31.10.2022 року від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) до суду надійшло пояснення № 31/4-2373 від 19.10.2022 року по суті спору у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

Ухвалою суду від 07.11.2022 року підготовче засідання у справі №902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 - призначено на 13.12.2022 року.

Водночас, ухвалою суду від 12.12.2022 року було відмовлено в задоволені заяви ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/894 від 09.12.2022 року про забезпечення позову у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія".

Ухвалою суду від 13.12.2022 року підготовче засідання у справі №902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 - призначено на 07.02.2023 року.

31.01.2023 року від ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. до суду супровідним листом № 02-37/117 від 30.01.2023 року надійшли банківські виписки по особовим рахункам ТОВ "Дніпроолія" за період з 01.01.2018 по 23.09.2022, що були відкриті а АТ "Кредитвест Банк".

01.02.2023 року від ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. до суду надійшло пояснення № 02-37/120 від 31.01.2023 року по справі №902/1240/21(904/8867/21).

В подальшому, ухвалою суду від 07.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" - до судового розгляду по суті на 20.03.2023 року.

Однак, судове засідання 20.03.2023 року у цій справі не відбулось, у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області з 09:09 год. - 10:41 год., про що складено службову записку № 128/2023 від 20.03.2023 року.

При цьому, ухвалою суду від 21.03.2023 року призначено до судового розгляду по суті справу № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" - на 03.05.2023 року.

Разом з цим, ухвалою суду від 03.05.2023 року призначено до судового розгляду по суті справу № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" - на 28.06.2023 року о 10:00 год.. Ухвалено забезпечити участь спеціаліста сектору юридичного забезпечення РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області Карпушиної М.Г. - у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1240/21(904/8867/21), яке призначено на 28.06.2023 року о 10:00 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області з використання системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

На визначену дату в судове засідання з`явилась ліквідатор ТОВ "Дніпроолія" - арбітражний керуючий Гонта О.А.. Представники інших учасників цієї справи в судове засідання не з`явились.

Водночас, в судовому засіданні представник Позивача за зустрічним позовом, вказала про можливість розгляду справи по суті за наявної явки учасників справи.

Поряд з цим, суд зважає на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, розумні строки розгляду справи судом.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. №475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Як вбачається з матеріалів справи, учасників цієї справи було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового слухання у цій справі, що підтверджується ухвалою суду від 03.05.2023 року, яка направлялась на електронні поштові адреси, зокрема : ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ТОВ "Дніпроолія" - ; ; ТОВ "Санпро" - , представнику ТОВ "Санпро" адвокату Лисиці Т.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику ТОВ "Санпро" - адвокату Співак В.А. - ІНФОРМАЦІЯ_3; РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) - ; ТСЦ МВС № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області - ; ТОВ "Т-ОЙЛ" - ; ГУ ДПС у Дніпропетровській області - ; ТОВ "АЛОМ" - .

Також, вказана вище ухвала направлялась рекомендованим листом на поштові адреси третьої особи - ТОВ "ІК АКТИВ", про що свідчить штамп суду від 04.05.2023 року на цій ухвалі .

При цьому, судом встановлено, що ухвала суду від 03.05.2022 року, яка направлялась на адресу ТОВ "ІК АКТИВ", а саме : 49000, м. Дніпро, вул.Челюскіна, 5, кв. 11, повернулася до суду із поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 120 ГПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 5, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Також, суд звертає увагу на те, що позовна заява ТОВ "Санпро" про визнання права власності на рухоме майно, надійшла до суду 11.04.2022 року року, та зустрічна позовна заява ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. про витребування майна з чужого незаконного володіння, надійшла до суду 29.09.2022 року, а тому у сторін та третіх осіб було достатньо часу для надання усіх наявних доказів на підтвердження своїх доводів або заперечень у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що учасників справи було належним чином повідомлено про дату та час проведення судового засідання у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за первісним позовом та третіх осіб, за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду справи по суті представник Позивача за зустрічним позовом заперечила щодо задоволення первісного позову та просила задоволити зустрічні позовні вимоги.

Суд, заслухавши представника Позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали позовних заяв, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, встановив наступне.

За змістом первісної позовної заяви, уповноваженому представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" (далі - Позивач) 09 червня 2021 року стало відомо, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів скасовано (анульовано) реєстрацію Договорів купівлі-продажу шести транспортних засобів, укладених між ТОВ "Т-Ойл" (Продець) та ТОВ "Санпро" (Покупець), а саме:

1) Договору № 1248/2020/2366465 купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, предметом договору є - великотоннажний вантажний повнопривідний автомобіль КРАЗ, модель 65053, 2002 року випуску, колір - білий;

2) Договору № 1248/2020/2366392 купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, предметом договору є автомобіль RENAULT, модель DOKKER, 2013 року випуску, колір - білий;

3) Договору № 1248/2020/2366592 купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, предметом договору є автомобіль TOYOTA, модель LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, колір - сірий;

4) Договору № 1248/2020/2366556 купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, предметом договору є автобус ПАЗ, модель 4234, 2013 року випуску, колір - жовтий;

5) Договору № 1248/2020/2366256 купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, предметом договору є автомобіль RENAULT, модель SANDERO, 2015 року випуску, колір - червоний;

6) Договору № 1248/2020/2366498 купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, предметом договору є автомобіль RENAULT, модель DOKKER, 2013 року випуску, колір - сірий.

В подальшому, представником Позивача, адвокатом Т.І. Лисицею було надано запит від 11 червня 2021 року до Територіального сервісного центру 1248 щодо встановлення підстав та обставин зняття з реєстрації транспортних засобів, які належать Позивачеві на праві власності.

У відповідь на вказаний запит Відповідачем було повідомлено наступну інформацію.

Згідно Єдиного державного реєстру МВС 03 червня 2021 року ТСЦ № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25 травня 2020 року було скасовано перереєстрацію автомобілів, які були перереєстровані по договорами купівлі-продажу, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро".

Також до цієї відповіді надано копії рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 та Третього апеляційного адміністративного суду по справі № 160/9596/19, а також виконавчий лист, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом по вказаній справі.

Безпосередньо Регіональним сервісним центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС), надіслано супровідний лист до Територіального сервісного центр МВС №1248 (м. Кривий Ріг, за територіальним підпорядкуванням) для виконання в межах компетенції:

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля Toyota Land Cruiser 200 4461, 2016 р.в., №кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , укладеного між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 05.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461, 2016 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля RENAULT SANDERO 2015 р.в., VІN №кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 05.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT SANDERO 2015 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля КРАЗ 65053 14860, 2002 р.в. № шасі НОМЕР_5 днз НОМЕР_6 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 06.06.2018 р. про державу реєстрацію переходу права власності на автомобіль КРАЗ 65053 14860, 2002 р.в. № двигуна НОМЕР_7 ;

- визнати договір купівлі-продажу автобусу ПАЗ 4234 4750, 2013 р., № шасі НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_9 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 06.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автобус ПАЗ 4234 4750, 2013 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 , кузов НОМЕР_11 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 08.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_11 ;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., VIN № кузова НОМЕР_12 , д.н.з. НОМЕР_13 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 20.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_12 .

Таким чином, Відповідачем скасовано перереєстрацію автомобілів, які були перереєстровані по договорам купівлі-продажу, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро" шляхом надання листа ТСЦ 1248 як підпорядковану органу щодо скасування догорів купівлі-продажу та відповідних реєстрацій між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив", ТОВ "Алом".

Проте, на переконання Позивача, з наданих відповідей не прослідковуються логічні підстави скасування перереєстрації транспортних засобів саме на ТОВ "Санпро" - у листі Відповідача Позивач не згадується, до адміністративної справи 160/9596/19 ТОВ "Санпро" відношення не має.

Інші підстави для скасування перереєстрації транспортних засобів, власником яких є ТОВ "Санпро" відсутні. Копія адвокатського запиту та відповіді на нього додаються до позовної заяви.

Разом з цим, попередньо Позивач придбав шість транспортних засобів у ТОВ "Т-Ойл" на підставі вищезазначених договорів купівлі-продажу. 30 грудня 2021 року було проведено державну реєстрацію транспортних засобів та внесено відповідні записи до Єдиного державного реєстру МВС та отримано відповідні свідоцтва про реєстрацію згаданих вище транспортний засобів.

Разом з цим, Позивач, не погодившись з діями Відповідача, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов`язання вчинити певні дії.

19 липня 2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 19.08.2021 року за наявними у справі матеріалами у приміщенні відповідного суду.

Проте, 20 вересня 2021 року судом винесено ухвалу, якою провадження у справі №160/10528/21 за позовною заявою ТОВ "Санпро" до Територіального сервісного центру №1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Відповідач-1), Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки, вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Водночас, скасування державної реєстрації транспортного засобу здійснено на підставі листа РСЦ МВС у Дніпропетровській області від 02 червня 2021 року, вих. № 31/4-1623 про направлення на виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі 160/9596/19. У даному листі взагалі не йдеться ані про ТОВ "Санпро", ані про ТОВ "Т-Ойл" (попереднього власника транспортних засобів). Позивач наголошує на тому, що ТОВ "Санпро" володіє вказаними транспортними засобами на підставі договорів купівлі-продажу, які не визнані судом недійсними та не були ніким оспорені, а тому є дійсними на момент звернення з позовною заявою.

Також, пунктом 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 № 1388, передбачені виключні підстави зняття з обліку транспортних засобів.

Однак, щодо власника транспортних засобів - ТОВ "Санпро" відсутні будь-які із зазначених у вказаному Порядку виключних підстав для скасування реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, що підтверджується також відповіддю Відповідача на адвокатський запит.

Тобто, на переконання Позивача, реєстрація транспортних засобів може бути скасована за вказаним вище цим пунктом Порядку виключно в разі визнання недійсним правочину, який став підставою для відповідної реєстрації.

Водночас, на момент прийняття рішення про скасування державної реєстрації транспортного засобу у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС повинні бути беззаперечні документальні докази підстав такого скасування.

Однак, Позивач зауважує, що рішень суду, якими було б визнано недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів ТОВ "Санпро" у ТОВ "Т-Ойл", як цього вимагає пункт 40 Порядку № 1388, на момент прийняття оскаржуваного рішення Відповідача не було.

Крім того, Відповідач підтверджує, що 03 червня 2021 року Відповідачем саме на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі 160/9596/19 від 25 травня 2020 року за підстави нібито недійсного правочину було скасовано перереєстрацію транспортних засобів, які були перереєстровані по договорам купівлі-продажу, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро".

При цьому, залишено поза увагою, що ані ТОВ "Т-Ойл", ані ТОВ "Санпро" не були сторонами даної судової справи, та не були обізнані щодо змісту рішень суду.

Окрім того, за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року набуло законної сили 16.02.2021 року, тобто після укладення ТОВ "Санпро" договорів купівлі-продажу та реєстрації Відповідачем транспортних засобів за власником - Позивачем.

За таких обставин, на переконання Позивача, у Відповідача були відсутні підстави, визначені приписами Порядку № 1388 для скасування державної реєстрації транспортних засобів, що належать на праві приватної власності ТОВ "Санпро".

На підставі викладеного та наведених у позові норм законодавства, Позивач просить суд визнати право власності ТОВ "Санпро" на зазначені вище транспортні засоби.

Згідно матеріалів справи, Відповідачем було подано до Господарського суду Дніпропетровської області відзив № 31/4-3479 від 19.11.2021 року, в якому просив відмовити у задоволенні позові ТОВ "Санпро" про визнання права власності.

В подальшому, Позивачем подано до Господарського суду Дніпропетровської області відповідь б/н від 17.12.2021 року на відзив Відповідача, в якій ТОВ "Санпро" підтримав позовні вимоги в повному обсязі та вказав, що правова позиція залишається незмінною.

Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень ТОВ "Т-Ойл" №13/02-1 від 13.02.2022 року по справі № 904/8867/21, Відповідач у своєму відзиві жодним чином не спростовано або не підтверджено ту обставину, що Позивач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог (ТОВ "Т-Ойл") не були сторонами справи № 160/9596/19, тому висновки (судження) (адміністративного) суду щодо прав і обов`язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними для вказаної справи.

При цьому, у справі № 160/9596/19 оскаржувались зовсім інші договори купівлі- продажу.

Також, у письмових поясненнях вказано, що відповідно інформації, яка зазначена у відкритому загальнодоступному джерелі в мережі Інтернет ("Єдиний державний реєстр судових рішень") рішення суду на підставі якого скасовано реєстрацію транспортних засобів законної сили 16 лютого 2021 року. Тобто, після перереєстрації транспортних засобів з ТОВ "ІК Актив" (Додатки 2-5) та ТОВ "Алом" (Додатки 6-7) і тим більше після перереєстрації транспортних засобів з ТОВ "Т-Ойл" на ТОВ "Санпро" (договори наявні у матеріалах справи).

Таким чином, і на момент реєстрації транспортних засобів Третьою особою - ТОВ "Т-Ойл" (Додаток 1), а згодом і Відповідачем, як і на даний момент, договори купівлі-продажу були чинними, ніким не оспорювались та не скасовувались.

Водночас, незаконні дії Відповідача призвели до обмеження права використовувати Позивачеві свою власність, та можуть вплинути на майновий стан Третьої особи (ТОВ "Т-Ойл"). Тобто, саме Відповідач хоча безпосередньо і не оспорює право власності на транспортні засоби, проте своїми діями фактично позбавив Позивача усіх складових права власності, а саме: володіння, розпорядження та користування.

В даному випадку, на переконання третьої особи, без належного вирішення цієї справи судом Позивач фактично буде володільцем товарно-матеріальних цінностей, а саме комплектів запчастин до транспортних засобів, проти не матиме змоги ними користуватись і розпоряджатись.

З огляду на викладене, третя особа у письмових поясненнях просить визнати право власності за Позивачем на відповідні транспортні засоби.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Позивачем було подано до Господарського суду Дніпропетровської області заяву № 14/02-22-ю від 14.02.2022 року про збільшення позовних вимог у справі № 904/8867/21.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2022 року, ухвалено : заява ТОВ "Санпро" про збільшення позовних вимог за № 14/02-22-ю від 14.02.2022 року у справі № 904/8867/21 не підлягає прийняттю судом до розгляду.

Окрім того, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ТОВ "Алом" №14.02-2ю від 14.02.2022 року по справі № 904/8867/21, які за своїм змістом є тотожними до згаданих вище письмових пояснень ТОВ "Т-Ойл".

Відповідно до відзиву Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) № 31/4-1765 від 31.08.2022 року на позовну заяву ТОВ "Санпро" у справі № 902/1240/21(904/8867/21), викладені такі заперечення.

В межах виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 804/3088/18, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, стало відомо, що замість сплати податкового боргу ТОВ "Дніпроолія" реалізувало нерухоме та рухоме майно, з метою ухилення від сплати податків та нанесення збитків державі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 804/3088/18 у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Дніпроолія" до ГУ ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 28 травня 2019 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/9596/19 від 25 травня 2020 року, за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 16 лютого 2021 року вирішено:

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в., № кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , укладеного між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 05.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461, 2016 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT SANDERO 2015 р.в. VIN №кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 05.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT SANDERO 2015 P-в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю КРАЗ 6502 р.в. № шасі НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 06.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль КРАЗ 6502 р.в. № двигуна НОМЕР_7 ;

- визнати договір купівлі-продажу автобусу ПАЗ 4234 4750 2013 р., № шасі НОМЕР_14 , д.н.з. НОМЕР_9 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 06.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автобус ПАЗ 4234 4750 2013 р.в.,;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT DOKKER 1461,2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 , кузов № НОМЕР_11 укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 08.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_11 ;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., VIN № кузова НОМЕР_12 , д.н.з. НОМЕР_13 , укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 20.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в, № кузова НОМЕР_12 .

Позовна заява по справі № 160/9596/19 обґрунтована тим, що власником майна - ТОВ "Дніпроолія" вчинено правочини з розпорядження належним йому рухомим та нерухомим майном з метою унеможливлення задоволення вимоги податкового органу-стягувача за рахунок майна, яке належало йому на правах власності.

Так, в судовому рішенні № 160/9596/19 від 25 травня 2020 року, встановлено, що ТОВ "Дніпроолія", не сплачуючи податкове зобов`язання, будучі обізнаним про наявність податкового боргу та про збільшення його відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень свідомо здійснило відчуження майна з метою ухилення від сплати податків.

Відтак, оскаржувані та вказані вище договори підлягають визнанню недійсними, а реєстраційні записи про державну реєстрацію переходу права власності на майно, зазначене у договорах - скасуванню.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року задоволено заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчужувати майно набуте відповідно до оскаржуваних договорів, зазначених у позовній заяві.

Визначено стягувана - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, та з-поміж боржників: ТОВ "Дніпроолія" (), ТОВ "Алом", (), ТОВ "ІК Актив", ().

На виконання ст. 59 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою де бюджету сум податкового боргу у сумі 104 304,04 грн (ПДВ), ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано та направлено ТОВ "Дніпроолія" податкову вимогу від 05.06.2019 року N 104190- 51, яка направлена платнику засобами поштового зв`язку.

У Державному реєстрі рухомого та нерухомого майна 11 липня 2019 року податковим органом зареєстровано податкову заставу.

Згідно з поданою ТОВ "Дніпроолія" фінансовою та податковою звітністю станом на 30 червня 2019 року по підприємству ТОВ "Дніпроолія" з-поміж інших обліковуються й спірні транспортні засоби.

Надалі, ГУ ДПС в Дніпропетровській області отримано інформацію про реалізацію ТОВ "Дніпроолія" належного йому рухомого майна серед якого наявні й спірні транспортні засоби.

Відтак, ТОВ "Дніпроолія" не сплачуючи податкове зобов`язання, будучи обізнаним про необхідність сплати податкового боргу та про його збільшення відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень свідомо здійснило відчуження майна з метою унеможливлення органами Державної податкової служби здійснити стягнення майна відповідно до ст. 95.3 Податкового кодексу України.

Водночас, 03 червня 2021 року Відповідачем на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25 травня 2020 року, за підстави недійсного правочину та було скасовано перереєстрацію транспортних засобів, які були перереєстровані по договорам купівлі-продажу, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро".

Про скасування перереєстрації транспортних засобів за вищезазначеними договорами купівлі-продажу Відповідач повідомив Позивача листом № 31/4-1248-8Аз від 15 червня 2021 року (міститься в матеріалах справи).

Разом з цим, скасування перереєстрації транспортних засобів за новим власником Товариством з обмеженою відповідальністю "Санпро" (Позивач) відбулось за підстави нікчемності договорів (правочинів), укладених в ТСЦ МВС № 1248 від 30.12.2020 між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро", оскільки, попередні правочини були визнані судом недійсними, а відтак реєстраційні дії, проведені після визнання правочину недійсним порушують публічний порядок проведення реєстраційних дій у відношенні правочинів, та спрямовані на порушення конституційних прав і свобод попереднього власника рухомого майна - ТОВ "Дніпроолія" щодо володіння, користування та розпорядження транспортними засобами.

Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб, звертається не до належного Відповідача, оскільки, Позивач помилково вважає, що Відповідач не визнає його право власності на транспортний засіб.

Водночас, Відповідач у цій господарській справі може бути залучений виключно в якості третьої особи.

Враховуючи викладене, Відповідач просить суд у задоволенні позову ТОВ "Санпро" про визнання права власності - відмовити повністю.

Згідно відзиву ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/696 від 27.09.2022 року на позовну заяву ТОВ "Санпро" у справі №902/1240/21(904/8867/21), як вбачається зі змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року, і ТОВ "Алом", і ТОВ "ІК Актив" приймали участь у справі № 160/9596/19 та були обізнані з цим рішенням.

З огляду на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 160/9596/19, ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" не мали жодних правових підстав відчужувати 12 та 13 серпня 2020 року, відповідно, перераховані вище транспортні засоби ТОВ "Т-Ойл".

В свою чергу, ТОВ "Т-Ойл" також не мало жодних правових підстав 30 грудня 2020 року укладати договори купівлі-продажу транспортного засобу з Позивачем.

Таким чином, всі перелічені вище транспортні засоби, визнання права власності на які є предметом розгляду у справі № 904/8867/21, є власністю ТОВ "Дніпроолія".

При цьому, перераховані вище транспортні засоби підлягають включенню до складу ліквідаційної маси ТОВ "Дніпроолія", а їх реалізація в процесі ліквідаційної процедури надасть можливість спрямувати одержані від реалізації кошти на задоволення вимог єдиного кредитора у справі - держави в особі Головного управління ДПС у Вінницькій області.

На підставі вказаного, ліквідатор ТОВ "Дніпроолія" просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ "Санпро" про визнання права власності на рухоме майно відмовити повністю.

Відповідно до пояснення ГУ ДПС у Вінницькій області б/н та б/д (вх. № 01-34/8621/22 від 13.10.2022) на позовну заяву ТОВ "Санпро", податковий орган просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, зважаючи на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 160/9596/19, та те, що усі транспортні засоби, які є предметом розгляду у справі № 904/8867/21 підлягають включенню до складу ліквідаційної маси ТОВ "Дніпроолія", а їх реалізація в ході ліквідаційної процедури надасть можливість спрямувати отримані кошти на задоволення вимог єдиного кредитора у справі - Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Згідно зустрічної позовної заяви ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/707 від 29.09.2022 року до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння, за змістом рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року, за встановленими судом в рамках вказаної справи обставинами, ТОВ "Дніпроолія", будучи обізнаним про наявність податкового боргу та про його збільшення відповідно до податкових повідомлень-рішень, протиправно здійснило відчуження наявного у нього нерухомого та рухомого майна з метою ухилення від сплати податків.

Суди першої та апеляційної інстанції у цій справі дійшли висновку, що власник майна ТОВ "Дніпроолія", усвідомлюючи протиправність укладених договорів і суперечність їх інтересам держави і суспільства, вчинило оскаржувані у справі № 160/9596/19 правочини з розпорядження належним йому рухомим та нерухомим майном з метою ухилення від сплати податків, та унеможливлення задоволення вимоги податкового органу - стягувача про погашення податкового зобов`язання за рахунок майна, яке належало йому на праві власності.

Відтак, усі спірні спірні транспортні засоби підлягали поверненню ТОВ "Дніпроолія".

Проте, всупереч положенням чинного законодавства України, як підтверджується матеріалами справи (зокрема, письмовими поясненнями ТОВ "Т-Ойл" № 13/02-1 від 13.02.2022 року), 12.08.2020 року між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Алом" та 13.08.2020 року між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "ІК Актив" було укладено шість договорів купівлі-продажу спірних транспортних засобів.

Також, із змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року вбачається, що ухвалою від 29.10.2019 року у цій же справі було задоволено заяву про забезпечення позову шляхом заборони Відповідачам відчужувати майно набуте відповідно до оскаржуваних договорів, зазначених у позовній заяві.

Тобто, свідомо ігноруючи вказане вище рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19, 12 та 13 серпня 2020 року, відповідно, без жодних правових підстав ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" неправомірно відчужили перераховані вище спірні транспортні засоби ТОВ "Т-Ойл".

Після чого, як стверджує ТОВ "Санпро" у первісному позові, ним були придбані у ТОВ "Т-Ойл" спірні транспортні засоби згідно договорів купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року.

Як вбачається з умов вказаних договорів, спірні транспортні засоби наразі перебувають у ТОВ "Санпро".

Поряд з цим, з урахуванням викладеного, ТОВ "Т-Ойл" також не мало жодних правових підстав 30.12.2020 року укладати договори купівлі-продажу спірних транспортних засобів з ТОВ "Санпро".

У цьому випадку, ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" набули прав на спірні транспортні засоби на підставі незаконних правочинів, а ТОВ "Дніпроолія" зазначені транспортні ні ТОВ "Т-Ойл", ні ТОВ "Санпро" не передавало, при цьому судовим рішенням встановлено незаконність первинних правочинів та, відповідно, незаконність вибуття спірного майна із власності ТОВ "Дніпроолія".

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, вказані вище договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 12 - 13 серпня 2020 року та 30.12.2020 року, на переконання Позивача за зустрічним позовом, є такими правочинами, що не породжують жодних правових наслідків з моменту їх вчинення.

А відтак, всі спірні транспортні засоби мають бути повернені їх законному власнику - ТОВ "Дніпроолія" без визнання недійсними вказаних правочинів щодо спірного майна.

З огляду на викладене, Позивач у зустрічному позові просить суд витребувати у ТОВ "Санпро" на користь ТОВ "Дніпроолія" спірні транспортні засоби.

Відповідно до пояснення ГУ ДПС у Вінницькій області пояснення б/н та б/д (вх. № 01-34/8622/22 від 13.10.2022) на зустрічну позовну заяву ТОВ "Дніпроолія", третя особа підтримує зустрічні позовні вимоги в повному обсязі з тих же підстав, які викладенні у вказаному вище поясненні б/н та б/д (вх. № 01-34/8621/22 від 13.10.2022) на позовну заяву ТОВ "Санпро".

Згідно пояснення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) № 31/4-2373 від 19.10.2022 року, вимоги Позивача у зустрічному позові є законними і обґрунтованими, а позовна заява підлягає задоволенню в зв`язку з нижченаведеним.

Ігноруючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 160/9596/19, ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "АЛОМ" без жодних правових підстав неправомірно відчужено спірні транспортні засоби ТОВ "Т-Ойл".

Після чого, ТОВ "Санпро" було придбано спірні транспортні засоби в ТОВ "Т-Ойл".

03 червня 2021 року РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі 160/9596/19 від 25 травня 2020 року, за підстави недійсного правочину було скасовано перереєстрацію транспортних засобів, які були перереєстровані по договорам купівлі-продажу, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро".

Відтак, у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, як органу реєстрації, виникає обов`язок скасувати державну реєстрацію перелічених вище транспортних засобів як нікчемні правочини (такі, що укладені без достатньої правової підстави).

Відповідно до пояснення ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/120 від 31.01.2023 року по справі №902/1240/21(904/8867/21), із рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року вбачається, що і ТОВ "Алом", і ТОВ "ІК Актив" приймали активну участь у справі № 160/9596/19, розгляд якої здійснювався у письмовому провадженні.

Так, 04.11.2019 року зазначені юридичні особи надали свої відзиви на позовну заяву у цій справі.

Після чого, не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19, 03.07.2020 року ТОВ "Алом" оскаржило його в апеляційному порядку (роздруківка ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі № 160/9596/19 додається).

Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі № 160/9596/19 (копія міститься в матеріалах справи) апеляційну скаргу ТОВ "Алом" залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19 було залишено без змін.

Таким чином, вищевикладеним стверджується, що свідомо ігноруючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі №160/9596/19 та достеменно знаючи про відсутність жодних правових підстав, 12 та 13 серпня 2020 року (незважаючи на заборону відчуження згідно ухвали від 29.10.2019 року) ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" неправомірно відчужили перераховані вище спірні транспортні засоби ТОВ "Т-Ойл".

Також, арбітражним керуючим було отримано Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Дніпроолія", ТОВ "ІК Актив", ТОВ "Алом", ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро", сформованих на дати, в період укладення відповідних правочинів з відчуження спірних транспортних засобів (Витяги додаються), а також проведено дослідження на вебсайті YouControl (роздруківки результатів досліджень додаються).

Як вбачається з отриманих відомостей, перелічені вище юридичні особи пов`язані між собою тим чи іншим чином. Зокрема, деякі з них зареєстровані за однією адресою, а деякі - у певний період мали спільних засновників (кінцевих бенефіціарних власників) та керівників.

Зокрема, вбачається, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться записи про те, що:

- ОСОБА_1 з 19.10.2009 року по 06.03.2012 року був керівником ТОВ "Дніпроолія", а з 16.08.2019 року по 05.09.2019 року - керівником ТОВ "ІК Актив";

Також ОСОБА_1 є засновником (учасником) ТОВ "Дніпроолія" з дати його заснування та був засновником (учасником) ТОВ "ІК Актив" з дати заснування по 11.11.2019 року;

- ОСОБА_2 з 02.09.2016 року по 26.09.2016 року, а також з 21.11.2017 року по 12.04.2018 року був керівником ТОВ "Алом", а з 22.05.2018 року по 02.10.2018 року - керівником ТОВ "Санпро";

При цьому, син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з 29.01.2021 року по теперішній час є засновником (учасником) ТОВ ''T-Ойл";

- ОСОБА_4 протягом 2021 був засновником (учасником) ТОВ ''T-Ойл", а також керівником ТОВ "Санпро";

- місцезнаходження ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" зареєстровано за однією адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_5 є засновником (учасником) ТОВ "Дніпроолія" з дати його заснування та була засновником (учасником) ТОВ "ІК Актив" з 30.07.2010 року по 11.11.2019 року;

- ОСОБА_6 була засновником (учасником) ТОВ "Дніпроолія" з дати його заснування по 11.12.2020 року та є засновником (учасником) ТОВ "ІК Актив" з дати його заснування;

- ОСОБА_7 був засновником (учасником) ТОВ "Дніпроолія" з дати його заснування по 11.12.2020 року, а з 30.07.2010 по теперішній час є засновником (учасником) ТОВ "ІК Актив";

- ОСОБА_8 був засновником (учасником) ТОВ "Дніпроолія" з дати його заснування по 11.12.2020 року, а з 30.07.2010 по теперішній час є засновником (учасником) ТОВ "ІК Актив";

- ОСОБА_9 був засновником (учасником) ТОВ "Дніпроолія" з дати його заснування по 11.12.2020 року, а з 30.07.2010 по теперішній час є засновником (учасником) ТОВ "ІК Актив".

Окрім того, ліквідатором було отримано Виписку по особовим рахункам ТОВ "Дніпроолія" за період з 01.01.2018 по 23.09.2022, що були відкриті в АТ "Кредитвест Банк" (міститься в матеріалах справи).

Так, з зазначеної Виписки вбачається, що впродовж вказаного періоду проводились платежі згідно договорів надання (повернення) поворотної фінансової допомоги, договорів оренди обладнання, договорів оренди приміщення тощо, зокрема:

- між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Санпро" протягом вказаного періоду здійснено фінансові операції на загальну суму 8 487 907,11 грн;

- між ТОВ "Дніпроолія" та "ІК Актив" протягом вказаного періоду здійснено фінансові операції на загальну суму 272 516 312,25 грн;

- між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" протягом вказаного періоду здійснено фінансові операції на загальну суму 127 658 649,06 грн;

Також, у поясненні повідомляється, що тривалий час інтереси ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Санпро" представляла одна й та сама особа.

Так, первісний позов у цій справі від імені ТОВ "Санпро" подано адвокатом Лисицею Т.І. (копії окремих сторінок позовної заяви по справі № 902/1240/21(904/8867/21) та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги додаються).

Разом з тим, саме адвокат Лисиця Т.І. зверталась від імені ТОВ "Дніпроолія" до суду (копія ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 у справі № 191/2865/18, зроблена з матеріалів справи № 902/1240/21, додається) з клопотанням про скасування арешту, накладеного на транспортні засоби, з позовом про визнання права власності на які вона звернулась в подальшому вже від імені ТОВ "Санпро" в цій справі.

Також, на виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 19.07.2022 року у справі № 902/1240/21, Виконавчим комітетом Вінницької міської ради було надано Суду належним чином засвідчені копії документів, що містяться в реєстраційній справі ТОВ "Дніпроолія" (ідентифікаційний код 36726560).

У вказаній реєстраційній справі інші докази представництва адвокатом Лисицею Т.І. інтересів ТОВ "Дніпроолія" (копії адвокатського запиту, відповідей, адресованих адвокату Лисиці Т.І., Договору про надання правничої (правової) допомоги, Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та Посвідчення адвоката, зроблені з матеріалів справи №902/1240/21, додаються).

Поряд з цим, як вбачається зі змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі № 160/13122/19, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень (роздруківка з додається), у вказаній справі адвокат Лисиця Т.І. також представляла інтереси ТОВ "Дніпроолія".

Разом з тим, на переконання ліквідатора, з огляду на викладені у цих поясненнях обставини, останні свідчить про недобросовісність Позивача та третіх осіб у первісному позові, та наявність усіх законних підстав для витребування у ТОВ "Санпро" на користь ТОВ "Дніпроолія" спірних транспортних засобів.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 року у справі № 910/8264/18, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом первісного позову у цій справі є вимоги про визнання права власності Позивача - ТОВ "Санпро" на перелічені у позові транспортні засоби.

Підставами первісних позовних вимог зазначено, зокрема, те, що договори купівлі-продажу шести транспортних засобів, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро" наразі не визнані судом недійсними та не були ніким оспорювані. На момент прийняття рішень про скасування державної реєстрації спірних транспортних засобів, не було рішень суду, якими було б визнано недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів ТОВ "Санпро" у ТОВ "Т-Ойл", як цього вимагає пункт 40 Порядку № 1388. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року набуло законної сили 16.02.2021 року, тобто після укладення ТОВ "Санпро" договорів купівлі-продажу та реєстрації Відповідачем транспортних засобів за Позивачем.

Отже, спірним питанням у цій справі, з огляду на зміст заявлених первісних позовних вимог та доводів сторін, є питання щодо наявності чи відсутності законних підстав для визнання права власності Позивача - ТОВ "Санпро" на спірні транспортні засоби.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

За змістом ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.09.2022 року у справі № 922/1714/21, вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.05.2018 у справі № 914/904/17, від 27.06.2018 у справі № 904/8186/17, від 11.04.2019 у справі № 910/8880/18, та висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.

Таким чином, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 344/16879/15-ц.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17).

У своїй постанові від 05.04.2023 року у справі № 911/1278/20, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481св20), в якій, аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України "Про дорожній рух", суд зазначив: "…правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує". Подібні правові висновки щодо застосування положень статті 34 Закону № 3353-XII викладено Верховним Судом також у постановах від 13 грудня 2018 року у справі № 910/11266/17, від 21 травня 2019 року у справі № 912/1426/18 та від 30 липня 2019 року у справі № 905/1053/18.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2022 року у справі № 924/1282/13 (924/60/21), державна реєстрація права на рухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на майно та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому, реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності на відповідне рухоме майно.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 30.12.2020 року між ТОВ "Т-Ойл" (Продавець) та ТОВ "Санпро" (Покупець) були укладені договори купівлі - продажу транспортного засобу, а саме:

1) № 1248/2020/2366465, предметом договору є - великотоннажний вантажний повнопривідний автомобіль КРАЗ, модель 65053, 2002 року випуску, колір - білий;

2) № 1248/2020/2366392, предметом договору є автомобіль RENAULT, модель DOKKER, 2013 року випуску, колір - білий;

3) № 1248/2020/2366592, предметом договору є автомобіль TOYOTA, модель LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, колір - сірий;

4) № 1248/2020/2366556, предметом договору є автобус ПАЗ, модель 4234, 2013 року випуску, колір - жовтий;

5) № 1248/2020/2366256, предметом договору є автомобіль RENAULT, модель SANDERO, 2015 року випуску, колір - червоний;

6) № 1248/2020/2366498, предметом договору є автомобіль RENAULT, модель DOKKER, 2013 року випуску, колір - сірий (т. 1, а.с. 16-18, 30-32).

Пунктом 2.2. вищевказаних договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року передбачено, що право власності на транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання даного договору.

Також, зазначені вище транспортні засоби були зареєстровані за Позивачем - ТОВ "Санпро", що підтверджується долученими до первісного позову копіями свідоцтв про реєстрацію відповідних транспортних засобів, в яких вказала дата реєстрації - 30.12.2020 року (т. 1, а.с. 33-38).

При цьому, згідно вказаних вище договорів купівлі - продажу транспортного засобу, ТОВ "Санпро" були перераховані ТОВ "Т-Ойл" грошові кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, а саме : № 522 від 27.10.2021 року на суму 82 440,00 грн; № 523 від 27.10.2021 року на суму 42 720,00 грн; № 524 від 27.10.2021 року на суму 90 240,00 грн; № 525 від 27.10.2021 року на суму 81 240,00 грн; №526 від 27.10.2021 року на суму 327 600,00 грн; № 527 від 27.10.2021 року на суму 375760,00 грн (т. 1, а.с. 74-79).

Відтак, матеріалами справи підтверджено набуття у власність Позивачем - ТОВ "Санпро" спірних транспортних засобів.

Разом з цим, у первісному позові повідомлено, що представнику Позивача 09.06.2021 року стало відомо, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів скасовано (анульовано) реєстрацію згаданих вище договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року.

Матеріалами цієї справи підтверджено, що представник Позивача - адвокат Лисиця Т.І., 11.06.2021 року звернулася із адвокатським запитом від 11.06.2021 року до Територіального сервісного центру № 1248 щодо встановлення правових підстав та обставин зняття з реєстрації транспортних засобів, які належать Позивачеві на праві власності та надання відповідних копій судових рішень та/або інших документів.

У відповідь на вказаний запит Відповідачем листом № 31/4-1248-8Аз від 15.06.2021 року було повідомлено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС, дійсно 03.06.2021 року в ТСЦ № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року було скасовано перереєстрацію автомобілів, які були перереєстровані по договорами купівлі-продажу, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро".

Суд також зважає на те, що скасування 03.06.2021 року перереєстрації спірних автомобілів підтверджується також наявними в матеріалах справи роздруківками результатів аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України станом на 06.08.2021 року (т. 1, а.с. 56-58).

Водночас, суд звертає увагу на такі норми законодавства щодо реєстрації, обліку та скасування перереєстрації транспортних засобів.

Так, приписами ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції на момент скасування перереєстрації спірних автомобілів), державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам.

Згідно п. 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок, в редакції на момент скасування перереєстрації спірних автомобілів), цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п. 2 Порядку, цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно абз. 2 п. 35 Порядку, підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку.

За змістом п. 40 Порядку, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС або в центрі надання адміністративних послуг на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця або рішення суду.

Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується:

- на підставі документів, що підтверджують установлення факту знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу, номера двигуна або заміни без відповідного дозволу номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу;

- на підставі відомостей про транспортний засіб, що перебуває під дією обтяжень, або у разі подачі документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів;

- у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу;

- на підставі рішення суду;

- у разі встановлення факту підроблення митних документів або нездійснення митного оформлення транспортного засобу.

Отже, наведеними нормами законодавства передбачено скасування державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія", ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛОМ", ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", приватного нотаріуса Павловської Ганни Олегівни про визнання договорів недійсними та скасування записів про державну реєстрацію від 25.05.2020 року (роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень), зокрема, вирішено :

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в., укладеного між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 05.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461, 2016 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT SANDERO 2015 р.в., укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 05.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT SANDERO 2015 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю КРАЗ 6502 р.в., укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 06.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль КРАЗ 6502 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автобусу ПАЗ 4234 4750 2013 р., укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 06.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автобус ПАЗ 4234 4750 2013 р.в.,;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "Алом" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 08.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в.;

- визнати договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., укладений між ТОВ "Дніпроолія" та ТОВ "ІК Актив" недійсним;

- скасувати реєстраційний запис від 20.06.2018 р. про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в..

Отже, цим рішенням адміністративного суду були визнані недійсними договори купівлі-продажу автомобілів, на які Позивач у первісному позові просить визнати право власності, а також скасовані реєстраційні записи щодо державної реєстрації переходу права власності на спірні автомобілі.

Разом з цим, судом встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 року по справі № 160/9596/19 (копія роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень наявна в матеріалах справи), апеляційну скаргу ТОВ "Алом" залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року по адміністративній справі № 160/9596/19 залишено без змін.

Слід зазначити, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по адміністративній справі № 160/9596/19 року набрало законної сили - 16.02.2021 року, а отже наразі є чинним.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент скасування перереєстрації спірних автомобілів), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент скасування перереєстрації спірних автомобілів), судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Приписами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відтак, суд зважає на те, що на момент скасування перереєстрації спірних автомобілів в ТСЦ № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області - 03.06.2021 року на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/9596/19 від 25.05.2020 року, останнє набрало законної сили, а тому у Відповідача були законні підстави, зокрема, згідно наведених вище норм законодавства, для скасування відповідної перереєстрації транспортних засобів.

Поряд з цим, судом встановлено, що Позивач, не погодившись з такими діями Відповідача, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання дій щодо скасування реєстраційних записів (перереєстрація автомобілів) від 30.12.2020 року про державну реєстрацію переходу права власності на спірні транспортні засоби та зобов`язання поновити реєстрацію (перереєстрацію) відповідних транспортних засобів.

Однак, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року у справі № 160/10528/21, закрито провадження у вказаній справі за позовною заявою ТОВ "Санпро" до Територіального сервісного центру № 1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Відповідач-1), Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, на підставі п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України.

Разом з цим, слід зазначити, що вчинення Відповідачем дій щодо скасування перереєстрації спірних транспортних засобів на підставі судового рішення згідно приписів законодавства, не свідчить, що ним оспорюється право власності Позивача - ТОВ "Санпро" на відповідні автомобілі.

Водночас, суд звертає увагу на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по справі № 160/9596/19, зокрема, були встановлені такі обставини та зроблені наступні висновки.

04.11.2019 року від ТОВ "Алом" та від ТОВ "ІК Актив" надійшли відзиви на позовну заяву, в яких, серед іншого, наголошено, що укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів відбулося 05.06.2018 року, 06.06.2018 року та 20.06.2018 року, тоді як позивач звернувся до суду 27.09.2019 року, тобто поза межами граничного річного строку від дня вчинення правопорушення встановленого ст. 250 ГК України. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року у справі № 804/3088/18 донараховані суми по податковим повідомленням-рішенням поновлено 06.08.2019 року в інтегрованих картках платника податків ТОВ "Дніпроолія" та відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України в інтегрованих картках платника податків нарахована пеня. У зв`язку з несплатою суми грошового зобов`язання, з 06.08.2019 року у встановлений строк у ТОВ "Дніпроолія" почав обліковуватися податковий борг на загальну суму 1,1 млрд. грн.

За результатами аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАГ МВС України отримано інформацію про реалізацію ТОВ "Дніпроолія" належного йому рухомого майна, зокрема, :

- автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в. (№ двигуна НОМЕР_15 , № кузова НОМЕР_16 д.н.з. продано 05.06.2018 р. ТОВ "АЛОМ"(), м. Київ, Шевченківський район, вул. Б. Хмельницького, 619-21/А;

- автомобіль RENAULT SANDERO 2015 р.в., № двигуна НОМЕР_17 , VIN № кузова НОМЕР_18 , д.н.з. НОМЕР_19 ; продано ТОВ "ІК АКТИВ", , адреса - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Челюскіна, 5, кв. 11;

- автомобіль КРАЗ 6502 р.в., № двигуна НОМЕР_20 , № шасі НОМЕР_21 , д.н.з. НОМЕР_22 продано ТОВ "ІК АКТИВ", , адреса - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Челюскіна, 5, кв. 11;

- автобус ПАЗ 4234 4750 2013 р.в., № двигуна НОМЕР_23 , № шасі НОМЕР_24 , д.н.з. НОМЕР_25 , Дніпропетровській області, м. Дніпро, Шевченківський район, вул. Челюскіна д.5, кв. 11;

- автомобіль RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в., № двигуна НОМЕР_26 , VIN №кузова НОМЕР_27 д.н.з. НОМЕР_28 , ТОВ "АЛОМ", , м. Київ, Шевченківський район, вул. Б. Хмельницького, 6.19-21/А;

- автомобіль RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в., № двигуна НОМЕР_29 , VIN №кузова НОМЕР_30 д.н.з. НОМЕР_31 , ТОВ "ІК АКТИВ", , адреса - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Челюскіна, 5, кв. 11.

Вказані обставини не заперечувалися сторонами.

Адміністративним судом у рішенні також зазначено, що після того, як на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року у справі №804/3088/18 донараховані суми по податковим повідомленням-рішенням поновлено 06.08.2019 року в інтегрованих картках платника податків ТОВ "Дніпроолія", ГУ ДФС у Дніпропетровській області з реєстрів прав на рухоме та нерухоме майно дізналося про те, що замість сплати податкового боргу ТОВ "Дніпроолія" реалізувало нерухоме та рухоме майно, з метою ухилення від сплати податків та нанесення збитків Державі.

На момент реалізації майна ТОВ "Дніпроолія" почалось судове оскарження повідомлень-рішень на суму 1,13 млрд. грн та вже були результати адміністративного оскарження від ДФС України - залишити у силі податкове повідомлення-рішення на суму 647,9 млн. грн та обліковувався податковий борг на суму 303 млн. грн.

Відтак, ТОВ "Дніпроолія" не сплачуючи податкове зобов`язання, будучи обізнаним про необхідність сплати податкового боргу та про його збільшення відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень свідомо здійснило відчуження майна з метою унеможливлення органами Державної податкової служби здійснити стягнення майна відповідно до ст. 95.3 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, оскільки, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, натомість відповідачами їх не спростовано, адміністративний суд у вказаному вище рішенні дійшов висновку, що спірні договори підлягають визнанню недійсними, а записи про їх державну реєстрацію - скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2021 року по справі № 904/2604/14, преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Така позиція суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 917/1345/17 від 03.07.2018 року.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 року по справі № 5004/1694/11, преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки, вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 911/3883/16 та від 29.04.2020 у справі № 906/557/19.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" № 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

Таким чином, у розумінні положень ч. 4 ст. 75 ГПК України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Отже, суд дійшов висновку, що встановлені зазначеним вище рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі №160/9596/19 обставини щодо недійсності договорів купівлі-продажу автомобілю, є преюдиціальними в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України під час розгляду позовних заяв у справі №902/1240/21(904/8867/21).

Суд також зважає на те, що із змісту вказаного рішення адміністративного суду вбачається, що ТОВ "Дніпроолія" були відчуженні спірні транспортні засоби за договорами купівлі-продажу автомобілю, які визнані судом недійсними, Відповідачам у справі №160/9596/19, а саме : ТОВ "Алом" та ТОВ "ІК Актив".

Водночас, судом встановлено, що після прийняття судового рішення від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19 року, учасниками вказаної справи - ТОВ "Алом" та ТОВ "ІК Актив" були продані спірні автомобілі ТОВ "Т-Ойл", що підтверджується долученими до письмових пояснень ТОВ "Т-Ойл" № 13/02-1 від 13.02.2022 року по справі № 904/8867/21, завіреними копіями договорів купівлі-продажу транспортного засобу, а саме :

- № 1248/2020/2149176 від 13.08.2020 року (укладений між ТОВ "ІК Актив" (Продавець) та ТОВ "Т-Ойл" (Покупець)), предметом договору є автомобіль RENAULT SANDERO, 2015 р.в. (червоний), зареєстрований за Продавцем 05.06.2018 р. підрозділом МВС ТСЦ 1248;

- № 1248/2020/2149201 від 13.08.2020 року (укладений між ТОВ "ІК Актив" (Продавець) та ТОВ "Т-Ойл" (Покупець)), предметом договору є автомобіль RENAULT DOKKER, 2013 р.в. (сірий), зареєстрований за Продавцем 20.06.2018 р. підрозділом МВС ТСЦ 1248;

- № 1248/2020/2149184 від 13.08.2020 року (укладений між ТОВ "ІК Актив" (Продавець) та ТОВ "Т-Ойл" (Покупець)), предметом договору є автомобіль КРАЗ модель 65053 - 2002 р.в. (білий), зареєстрований за Продавцем 06.06.2018 р. підрозділом МВС ТСЦ 1248;

- № 1248/2020/2149189 від 13.08.2020 року (укладений між ТОВ "ІК Актив" (Продавець) та ТОВ "Т-Ойл" (Покупець)), предметом договору є автомобіль ПАЗ модель 4234 - 2013 р.в. (жовтий), зареєстрований за Продавцем 06.06.2018 р. підрозділом МВС ТСЦ 1248;

- № 1248/2020/2148018 від 12.08.2020 року (укладений між ТОВ "Алом" (Продавець) та ТОВ "Т-Ойл" (Покупець)), предметом договору є автомобіль RENAULT DOKKER, 2013 р.в. (білий), зареєстрований за Продавцем 08.06.2018 р. підрозділом МВС ТСЦ 1248;

- № 1248/2020/2148032 від 12.08.2020 року (укладений між ТОВ "Алом" (Продавець) та ТОВ "Т-Ойл" (Покупець)), предметом договору є автомобіль TOYOTA модель LAND CRUISER 200, 2016 р.в. (сірий), зареєстрований за Продавцем 05.06.2018 р. підрозділом МВС ТСЦ 1248.

В подальшому, як підтверджено Позивачем у первісному позові, куплені ТОВ "Т-Ойл" спірні автомобілі були продані ТОВ "Санпро", що підтверджується вказаними вище договорами купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, укладеними між ТОВ "Т-Ойл" (Продавець) та ТОВ "Санпро" (Покупець).

Водночас, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.07.2022 року по справі № 910/18813/19, правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Отже, зважаючи на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19, ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" не вправі були відчужувати 12 та 13 серпня 2020 року згідно укладених із ТОВ "Т-Ойл" договорів купівлі-продажу транспортного засобу, спірні транспортні засоби, так як останні були продані ТОВ "Дніпроолія" Покупцям - ТОВ "ІК Актив" і ТОВ "Алом" за недійсними правочинами.

Відтак, ТОВ "Т-Ойл" також не вправі було в подальшому здійснювати продаж спірних автомобілів Позивачу - ТОВ "Санпро" відповідно до укладених між ними договорів купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, оскільки, Позивачем не доведено належними доказами оспорювання чи невизнання Відповідачем права власності Позивача на спірні транспортні засоби, та беручи до уваги те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19 було встановлено незаконність відчуження ТОВ "Дніпроолія" на користь ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" за недійсними договорами спірних транспортних засобів, які в подальшому у підсумку ланцюгу договорів були набуті у власність Позивачем - ТОВ "Санпро", суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем у цій справі первісні позовні вимоги про визнання права власності, задоволенню не підлягають.

Судові витрати Позивача за первісним позовом зі сплати судового збору в сумі 13354,74 грн, підлягають віднесенню на Позивача - ТОВ "Санпро" згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Стосовно заявлених ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. зустрічних позовних вимог до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що предметом зустрічного позову є вимоги про витребування у Відповідача - ТОВ "Санпро" на користь Позивача - ТОВ "Дніпроолія" спірних транспортних засобів.

Підставами зустрічного позову вказано, зокрема, те, що після прийняття рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі №160/9596/19, спірні транспортні засоби підлягали поверненню у власність ТОВ "Дніпроолія", однак ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом", неправомірно відчужили спірні транспортні засоби ТОВ "Т-Ойл", яке також не мало правових підстав для укладення договорів купівлі-продажу спірних транспортних засобів з Відповідачем - ТОВ "Санпро". Також спірні транспортні засоби підлягають включенню до складу ліквідаційної маси ТОВ "Дніпроолія" згідно вимог КУзПБ.

Окрім цього, у зустрічному позові, Позивач посилається також, на приписи ст.ст. ч.1 ст. 216, ч. 1 ст. 236, 387, 1212 ЦК України.

Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Такий правовий висновок Великою Палатою Верховного Суду, з посиланням на висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15 - пункт 58 постанови від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, п. п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства", Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції, ратифікованої Верховною Радою України Законом від 17.07.1997р. № 475/97-ВР.

Приписами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Аналогічні положення наведено у статті 208 Господарського кодексу України.

Стаття 387 ЦК України, передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі №488/5027/14-ц, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком Верховного Суду України. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17.12.2014 року у справі №6-140цс14).

Згідно правових висновків, наведених у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 року у справі № 910/3496/17, віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Тобто, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.03.2023 року у справі № 908/3077/21, вирішуючи питання про витребування спірного майна, суди повинні передусім перевіряти добросовісність набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20). На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 02.11.2021 у справі №925/1351/19).

Саме при вирішенні питання про витребування майна, здійснюється перевірка добросовісності набувача цього майна, у тому числі з`ясуванню підлягає й те, чи знав або міг знати такий набувач про недобросовісну поведінку продавця, зокрема за наявності зв`язків із ліквідатором продавця (їхню спільну участь в діяльності інших юридичних осіб). Зазначене має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №914/2618/16).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не можуть вважатися такими, що відповідають вимозі законності втручання у право мирного володіння майном.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.01.2022 року у справі № 04/14-10/5026/2337/2011(925/1399/15), добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного - лише в передбачених законом випадках, а саме відповідно до статті 388 ЦК України.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки "пропорційності", як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Для розкриття критерію "пропорційності" вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 18.02.2021 у справі №14/5026/1020/2011.

Як згадувалося вище та встановлено судом, останнім набувачем спірних транспортних засобів наразі є ТОВ "Санпро", що підтверджується наявними у справі копіями договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, укладеними між ТОВ "Т-Ойл" (Продавець) та ТОВ "Санпро" (Покупець), а також копіями свідоцтв про реєстрацію відповідних транспортних засобів за ТОВ "Санпро".

Отже, з огляду на викладене, необхідним є встановлення обставин чи є ТОВ "Санпро" добросовісним або недобросовісним набувачем спірних транспортних засобів, в розумінні наведених вище висновків Верховного Суду.

Судом встановлено, що у поясненнях ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/120 від 31.01.2023 року, стверджується про недобросовісність Позивача та третіх осіб у первісному позові з огляду на викладені у цих поясненнях обставини.

Зокрема, судом встановлено, що тривалий час інтереси ТОВ "Дніпроолія" представляла адвокат Лисиця Т.І., що підтверджується долученими до вказаних вище пояснень копіями таких документів : ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 у справі № 191/2865/18; рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі №160/13122/19; адвокатським запитом Лисиці Т.І. від 07.08.2020 року; договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/01/2020 від 10.01.2020 року, укладеного між адвокатом Лисицею Тетяною Ігорівною та ТОВ "Дніпроолія".

Отже, наведені вище обставини свідчать, що у період з 10.01.2020 року по 31.08.2020 року, представником ТОВ "Дніпроолія" була адвокат Лисиця Т.І., яка наразі є представником Позивача за первісним позовом та Відповідача за зустрічним позовом - ТОВ "Санпро".

Так, згідно долученого до первісного позову ордеру серія АЕ № 1075784 від 07.10.2021 року, ТОВ "Санпро" представляє адвокат Лисиця Тетяна Ігорівна на підставі договору про надання правової допомоги № 09/06-2021-1 від 09.06.2021 року.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що на момент купівлі спірних автомобілів на підставі договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року (укладені між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро"), інтереси ТОВ "Санпро" представляла адвокат Лисиця Т.І., якій могло бути відомо про рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19.

Також, Позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів, які б підтверджували, що ТОВ "Санпро" знало або могло знати, що ТОВ "Т-Ойл" не мало права відчужувати спірні транспортні засоби.

Крім цього, долучені до пояснень № 02-37/120 від 31.01.2023 року Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Дніпроолія", ТОВ "ІК Актив", ТОВ "Алом", ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро", не вказують на те, що ТОВ "Дніпроолія", ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро" мали спільних засновників (кінцевих бенефіціарних власників) та керівників на момент ухвалення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по справі №160/9596/19 та під час укладення договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро".

Отже, на момент укладення між ТОВ "Т-Ойл" (Продавець) та ТОВ "Санпро" (Покупець) договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, Відповідач за зустрічним позовом - ТОВ "Санпро", не знав про рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по справі № 160/9596/19, яким визнані недійсними договори купівлі-продажу спірних автомобілів та скасовані реєстраційні записи про державну реєстрацію переходу права власності на відповідні автомобілі, а тому ТОВ "Санпро" є добросовісним набувачем оспорюваного рухомого майна, яке було придбано у ТОВ "Т-Ойл".

Разом з цим, Відповідачем за зустрічним позовом у цій справі не обґрунтовано не пропорційність втручання у його право власності щодо спірних автомобілів з наданням відповідних доказів, що дало б підстави для ствердження, що втручання у право власності ТОВ "Санпро" є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції або національного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) наведено правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2018 року у справі № 906/1765/15, враховуючи те, що майно, витребування якого є предметом заяви ліквідатора, вибуло на підставі правочину, котрий було визнано судом недійсним, з урахуванням приписів ст. ст. 216 та 388 ЦК України, колегія суддів дійшла до висновку, що за умови, коли договори купівлі-продажу від 10.07.2015 року було судовим рішенням визнано недійсними, то зазначена обставина є свідченням того, що майно за такими договорами вибуло всупереч волі власника. Аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 11.06.2014 у справі № 6-52цс14.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20.07.2022 року у cправі № 902/858/15(902/541/21), колегія суддів погодилася із висновками із висновками судів попередніх інстанцій про те, що матеріалами та обставинами справи підтверджується вибуття з володіння боржника власного майна поза його волею та на незаконних підставах, оскільки до вибуття майна призвів правочин, який судом визнано недійсним і цей правочин в силу статті 216 ЦК України не створює правових наслідків з дня його вчинення, в тому числі й переходу права власності.

Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірного нерухомого майна в порядку статті 388 ЦК України, оскільки, права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням статей 215 і 216 ЦК України (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 522/7636/14-ц).

Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 31.10.2012 у справі № 6-53цс12).

Із матеріалів цієї справи вбачається, що між ТОВ "Дніпроолія" і нинішнім володільцем спірних транспортних засобів - ТОВ "Санпро" немає договірних відносин та вказані транспортні засоби перебувають у Відповідача за зустрічним позовом не на підставі укладеного з власником - ТОВ "Дніпроолія" договору.

Разом з цим, як зазначено судом вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 160/9596/19 було встановлено незаконність відчуження ТОВ "Дніпроолія" на користь ТОВ "ІК Актив" та ТОВ "Алом" за недійсними договорами спірних транспортних засобів, що свідчить про вибуття спірного майна за такими договорами всупереч волі власника - ТОВ "Дніпроолія", та зважаючи на те, що в ході подальшого продажу цих автомобілів у підсумку ланцюгу договорів вони були набуті у власність Позивачем - ТОВ "Санпро", а тому, суд дійшов висновку, що спірні автомобілі згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України та вищенаведених висновків Верховного Суду підлягають витребуванню у ТОВ "Санпро" на користь законного власника - ТОВ "Дніпроолія".

Крім цього, як вказано вище, постановою суду від 15.08.2022 року ТОВ "Дніпроолія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Отже, спірні транспортні засоби підлягають включенню до складу ліквідаційної маси ТОВ "Дніпроолія".

Водночас, щодо посилання Позивача у зустрічному позові на приписи ст. 1212 ЦК України, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.04.2023 року у справі № 914/127/20, системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов".

Як вбачається з матеріалів справи, останні не містять доказів щодо визнання недійсними укладених між ТОВ "Т-Ойл" (Продавець) та ТОВ "Санпро" (Покупець) договорів купівлі - продажу спірних транспортних засобів від 30.12.2020 року, в зв`язку з чим, правові підстави, згідно яких Відповідач за зустрічним позовом набув у власність вказані транспортні засоби не визнані недійсними, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування приписів ст. 1212 ЦК України у цій справі.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Виходячи з наведеного Верховний Суд зазначив про те, що суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Зважаючи на наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі з мотивів наведених вище.

Обґрунтованість та правомірність заявлених зустрічних позовних вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за зустрічним позовом суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вказувалося вище, ухвалою суду від 30.09.2022 року, зокрема, було задоволено клопотання ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А №02-37/705 від 29.09.2022 року про відстрочення сплати судового збору за подання до суду зустрічного позову у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія". Відстрочено ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. сплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви № 02-37/707 від 29.09.2022 року до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія".

Відповідно п. 3.4, абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7, у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на момент подання зустрічного позову), передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на момент подання зустрічного позову), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із змісту усіх шести договорів купівлі-продажу транспортного засобу від 30.12.2020 року, укладених між ТОВ "Т-Ойл" та ТОВ "Санпро", загальна вартість відповідних транспортних засобів складає 890 316,15 грн (68 643,65 грн + 35 563,23 грн + 370355,99 грн + 272 963,46 грн + 75 185,48 грн + 67 604,34 грн).

Отже, беручи до уваги наведені вище норми законодавства, ціна зустрічного позову у цій справі складає 890 316,15 грн, а тому розмір судового збору, який підлягав сплаті за його подання до суду становить 13 354,74 грн (890 316,15 грн * 1,5%).

Слід зазначити, що вказана сума судового збору в сумі 13 354,74 грн, також визначена у клопотанні ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А №02-37/705 від 29.09.2022 року.

При цьому, судом встановлено, що станом на момент розгляду цієї справи, Позивачем за зустрічним позовом судовий збір за його подання не сплачено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача за зустрічним позовом - ТОВ "Санпро" судового збору за подання зустрічної позовної заяви в сумі 13354,74 грн в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Відмовити в задоволенні первісного позову ТОВ "Санпро" до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) в особі Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, до ТОВ "Дніпроолія", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ТОВ "Т-ОЙЛ", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТОВ "ІК АКТИВ", третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТОВ "АЛОМ", третя особа - 5 яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання права власності на рухоме майно у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія", повністю.

2. Задоволити зустрічний позов ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія", повністю.

3. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" (вул.Кобилянського, 219, поверх 5, офіс 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50002; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" (вул.Соборна, 15, м. Вінниця, 21050; ) наступні транспортні засоби:

- марки Toyota, моделі Land Cruiser 200, тип легковий-загальний універсал-В, об`єм двигуна 4461, 2016 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_32 ;

- марки RENAULT, моделі SANDERO, тип легковий-загальний хетчбек-В, об`єм двигуна 1598, 2015 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_33 ;

- марки КРАЗ, моделі 65053, тип вантажний-спеціальний автокран більше 20Т-С, об`єм двигуна 14860, 2002 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_34 , номер двигуна НОМЕР_7 ;

- марки ПАЗ, моделі 4234, тип автобус-загальний автобус-D, об`єм двигуна 4750, 2013 року випуску, колір жовтий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14 , номер двигуна НОМЕР_35 ;

- марки RENAULT, моделі DOKKER, тип легковий-загальний універсал-В, об`єм двигуна 1461, 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_36 ;

- марки RENAULT, моделі DOKKER, тип вантажний-спеціалізований фургон малотоннажний-В, об`єм двигуна 1461, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_12 , номер двигуна НОМЕР_37 .

4. Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" (вул.Кобилянського, 219, поверх 5, офіс 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50002; ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) 13 354,74 грн судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на електронні поштові адреси: ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ТОВ "Дніпроолія" - ; ; арбітражному керуючому Гонті О.А. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ТОВ "Санпро" - , представнику ТОВ "Санпро" адвокату Лисиці Т.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику ТОВ "Санпро" - адвокату Співак В.А. - ІНФОРМАЦІЯ_3; РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) - ; ТСЦ МВС № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області - ; ТОВ "Т-ОЙЛ" - ; ГУ ДПС у Дніпропетровській області - ; ТОВ "АЛОМ" - .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 30 червня 2023 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "ІК АКТИВ" (вул. Коломойцівська, 3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50106;

49000, м. Дніпро, вул. Артема, 5, кв. 11).