ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Справа № 915/13/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі судового засідання Артьомові І.І.,

за участю представників учасників справи

від ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом": Касьянов М.Г.

від ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ": Дрозд Р.Ю.

за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546, адреса ел. пошти: )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49005, м. Дніпро, вул. Севастопольська, 26А, кв. 18, ідентифікаційний код 34657024, адреса ел. пошти: , представник Дрозд Роман Юрійович, 49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29А, к. 606, адреса ел. пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про: стягнення 3844,80 грн

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Севастопольська, 26А, кв. 18, ідентифікаційний код 34657024, адреса ел. пошти: , представник Дрозд Роман Юрійович, 49005, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29А, к. 606, адреса ел. пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546, адреса ел. пошти: )

про: стягнення 13531,72 грн

УС Т А Н О В И В:

02.01.2023 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 32/1169 від 14.12.2022 (вх. № 42/23) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" про стягнення 3844,80 грн пені за неналежне виконання договору на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022 в частині порушення термінів постачання товару, а також 2481,00 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2023, зокрема, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/13/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

26.01.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" до суду надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі "Електронний суд" 26.01.2023 (вх. № 978/23), в якому відповідач не визнає позовні вимоги та зазначає про відсутність його вини у затриманні поставки за договором, що сталася через руйнування логістичних шляхів та знаходження постачальників товару на окупованих територіях, пов`язаних з початком агресії Російської Федерації, що виключає наявність у діях відповідача правопорушення у сфері господарювання.

Крім того, відповідач, посилаючись на ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, вважає наявність правових підстав для зменшення розміру неустойки.

26.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з зустрічною позовною заявою, сформованою в системі "Електронний суд" № б/н від 26.01.2023 (вх. № 980/23), до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 2229,63 грн - 3% річних, 11302,09 грн - інфляційних збитків, нарахованих на суму заборгованості за договором на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022, всього 13531,72 грн, а також судових витрат у справі.

Ухвалою суду від 31.01.2023 зустрічну позовну заяву ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" № б/н від 26.01.2023 (вх. № 980/23 від 26.01.2023) залишено без руху; запропоновано позивачу за зустрічним позовом усунути встановлені при поданні зустрічної позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху, шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На виконання вимог ухвали суду від 31.01.2023, до господарського суду 09.02.2023 від ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" надійшла заява про усунення недоліків, сформована в системі "Електронний суд" 08.02.2023 (вх. № 1483/23).

Ухвалою суду від 14.02.2023 прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ"ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ"; здійснено перехід до розгляду справи № 915/13/23 за правилами загального позовного провадження; розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження та почато у справі підготовче провадження; призначено підготовче засідання на 16.03.2023 об 11:00.

06.03.2023 від ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву № 32/237 від 27.02.2023 (вх. № 2614/23), в якому відповідач за зустрічним позовом заперечує проти зустрічних позовних вимог та зазначає, що відповідно до п. 2.2 договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов п. 3.2 та п. 6.1 договору, а отже початок відліку 45 робочих днів починає свій перебіг від останньої події.

За твердженнями відповідача, поставка товару за договором, проходження вхідного контролю та реєстрація податкових накладних в ЄРПН відбулися у наступні строки: 1) дата фактичної поставки - 20.06.2022; 2) дата реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п. 3.2 Договору) - 15.07.2022; 3) дата проходження ВК (вхідного контролю) (п. 5.1 Договору) - 22.06.2022; 4) граничний термін оплати за умовами п. 2.2 договору - 16.09.2022.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що виконання зобов`язань за спірним договором було неможливим через настання форс-мажорних обставин: військову агресію Російської Федерації проти України, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Крім того, відповідач за зустрічним позовом вказує, що станом на сьогодні ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані. У зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП НАЕК "Енергоатом", суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії виникла серйозна фінансова криза не платежів, що, в свою чергу, і призвело до несплати у передбачені договором терміни за поставлений товар, у тому числі за договором на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022.

Відповідач за зустрічним позовом, посилаючись на ст. 614 ЦК України, зазначає, що його вина як підстава для відповідальності відсутня.

Відповідач за зустрічним позовом також зазначає, що ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" вже зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" заборгованості за спірним договором, у тому числі 3% річних в розмірі 245,79 грн, але у зустрічному позові вказав, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" подало до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу № 32/236 від 24.02.2023 (вх. № 2615/23 від 06.03.2023), в якому просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 3028/23 від 14.03.2023) позивач за зустрічним позовом просить суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі та посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що 3% річних та інфляційні збитки підлягають сплаті незалежно від вини особи, що допустила неналежне виконання зобов`язання, оскільки є особливою платою боржника за прострочення грошового зобов`язання для поновлення майнового права та інтересу кредитора - відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивач також зазначає, що за відсутності у відповідача коштів, що не є обставинами непереборної сили, за відсутності доказів причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили та неможливістю виконати зобов`язання, відповідач не може бути звільнений від виплати 3% річних за користування грошовими коштами позивача та інфляційних втрат в результаті знецінення грошових коштів через неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Також позивач вказує, що доводи відповідача про стягнення з відповідача відсотків річних та інфляційних збитків за той самий період не відповідають дійсності, а посилання на відмову в їх стягненні є безпідставним, оскільки у справі № 910/8568/22 позивачем було зазначено інший період нарахування річних та відмовлено у їх стягненні через не настання обов`язку відповідача по сплаті основного боргу.

16.03.2023 підготовче засідання не відбулось, оскільки в період часу з 11:00 до 11:25 не вдалось встановити відеоконференцзв`язок з віддаленими учасниками справи, про що складено акт від 16.03.2023.

Ухвалою суду від 16.03.2023 призначено підготовче засідання на 11.04.2023 о 10:30.

31.03.2023 до господарського суду від ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" надійшло клопотання про долучення доказів, сформоване в системі "Електронний суд" 30.03.2023 (вх. № 3978/23), в якому просить долучити до матеріалів справи роздруківку постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 у справі № 910/8568/22.

Ухвалою суду від 11.04.2023, зокрема, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 11 травня 2023 року об 11:00 та постановлено проводити судове засідання, призначене на 11.05.2023 за участю представника ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

11.05.2023 до господарського суду від ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" надійшло клопотання про долучення доказів, сформоване в системі "Електронний суд" 10.05.2023 (вх. № 5968/23), в якому просить на підставі ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) долучити до матеріалів справи наступні документи:

- таблицю відносно часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт по справі № 915/13/23,

- рахунки на оплату № 1737 від 12.01.2023, № 1949 від 06.03.2023, № 1977 від 09.03.2023, № 2063 від 27.03.2023;

- платіжні інструкції № 6309 від 13.01.2023, № 6290 від 06.03.2023, № 6291 від 10.03.2023, № 6288 від 28.03.2023.

Ухвалою суду від 11.05.2023 постановлено задовольнити заяву ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" та проводити судове засідання, призначене на 11.05.2023 за участю представника ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

11.05.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 23.05.2023 о 14:00.

17.05.2023 до господарського суду від ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" надійшло клопотання про долучення доказів, сформоване в системі "Електронний суд" 16.05.2023 (вх. № 6202/23), в якому просить на підставі ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) долучити до матеріалів справи наступні документи:

- таблицю відносно часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт по справі № 915/13/23,

- рахунок на оплату № 2343 від 11.05.2023;

- платіжну інструкцію № 6317 від 16.05.2023.

11.05.2023 та 23.05.2023 в судове засідання з`явилися повноважні представники обох сторін, яких суд заслухав.

Представник ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" підтвердив актуальність позовних вимог за первісним позовом, просив суд задовольнити його в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити та просив зменшити витрати, понесені ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" на професійну правничу допомогу, до 1000,00 грн.

Представник ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" підтвердив актуальність позовних вимог за зустрічним позовом, просив суд його задовольнити, а в задоволенні первісного позову просив відмовити.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 23.05.2023 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (постачальник за договором) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець за договором) 04.03.2022 укладено договір постачання товару № 53-123-01-22-07520 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 42120000-6 по ДК 021:2015 - Насоси та компресори (ЗІП до кисневого обладнання), (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року (п. 1.1). Постачальник забезпечує виконання гарантійних зобов`язань відповідно до розділу 7 Договору (п. 1.2). Місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ (п. 1.3).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна вартість товару є твердою та складає: разом: 178000,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20%: 35600,00 грн. Всього з ПДВ: 213600,00 грн.

Згідно з пунктом 2.2 договору оплата за даним договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 6.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 01.06.2022, на умовах - DDP м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство", або ВП ЮУАЕС відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника (п. 3.1 договору).

3 товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; електронну податкову накладну, складену належним чином та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України; документ, що підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат, тощо) (пункт 3.2 договору).

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 договору).

У разі порушення зобов`язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п. 4.1 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору приймання товару за якістю та кількістю здійснюється згідно з вимогами нормативних та виробничих документів ДП "НАЕК "Енергоатом", зокрема Стандарту ДП "НАЕК "Енергоатом" - "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/соmрапу_standards-82).

Всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (п. 9.1 договору).

Претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання (п. 9.2 договору).

У разі незадоволення претензії або неотримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України (п. 9.3 договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п. 12.1.1 договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим Договором (п. 12.3.1 договору).

Згідно з пунктом 13.1 договору даний договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2023 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Між сторонами також була погоджена та підписана специфікація № 1 на 213600,00 грн, яка є додатком № 1 до договору № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022.

Предметом первісного позову виступає майнова вимога позивача, як покупця, щодо стягнення з відповідача, як постачальника, пені за порушення строків виконання зобов`язання за укладеним між сторонами договором поставки в частині несвоєчасної поставки товару.

Предметом зустрічного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, щодо стягнення з відповідача, як покупця, процентів річних та інфляційних збитків, нарахованих внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором в частині оплати за поставлений товар.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин виконання укладеного між сторонами договору поставки в частині своєчасності здійснення постачальником поставки обумовленого договором товару, а також повноти та своєчасності здійснення покупцем розрахунків за поставлений товар.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на підтвердження власної правової позиції надало суду такі докази: копію договору на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022 з додатком до нього; копію видаткової накладної № ДК-00138 від 16.06.2022; копію претензії № 32/605 від 21.07.2022 з доказами надсилання її ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ".

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" підтверджує власну правову позицію такими доказами: роздруківкою рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 у справі № 910/8568/22; копією супровідного листа ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" № 29 від 16.02.2022; копією податкової накладної № 3 від 16.06.2022; копією квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.07.2022; роздруківкою з вебплощадки Державні закупівлі PROZORRO; розрахунком зустрічних позовних вимог; копією листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами договору, постачання передбаченого умовами договору товару мало бути здійснено не пізніше 01.06.2022.

На виконання умов договору відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 213600,00 грн, що підтверджується підписаною між сторонами видатковою накладною від 16.04.2022 № ДК-00138, належним чином засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи. Постачання відбулося 20.06.2022, що підтверджується підписом інженера ВК та відбитком печатки Управління виробничо-технічної комплектації ВП "Південноукраїнська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", із зазначенням відповідної дати.

За даними ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ", не спростованими та не запереченими ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС", останнє оплати за поставлений товар не здійснило.

З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з невиконанням постачальником умов щодо своєчасної поставки товару, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" звернулося до ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" з претензією № 32/605 від 21.07.2022 про сплату заборгованості за договором на загальну суму 3844,80 грн, що підтверджується копіями поштової накладної та фіскального чеку від 26.07.2022 за ідентифікатором 600.

Однак, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, останній відповіді на претензію не надав, нараховану пеню не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з первісним позовом.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення поставки закон покладає на постачальника. При цьому обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Щодо вимог ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" за первісним позовом суд вважає за необхідне зазначити таке.

З урахуванням наведених вище обставин справи, за висновками суду в спірних правовідносинах ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності поставки товару за Договором на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022, у зв`язку із чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі порушення зобов`язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Таким чином, на підставі наведених правових норм та умов договору позивач за первісним позовом правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом пеню на суму 3844,80 грн щодо недопоставленого товару на суму 213600,00 грн за період з 02.06.2022 по 19.06.2022 (18 днів).

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем за первісним позовом, суд встановив, що відповідні нарахування проведено правильно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача за первісним позовом на відсутність його вини у затриманні поставки за договором, суд зазначає наступне.

За умовами п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного Договору.

Відповідно до п. 8.4 Договору наявність форс-мажорних обставин звільняє Сторони від відповідальності за невиконання / неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Приписами ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Листом-роз`ясненням від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15 липня 2014 року № 40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Таким чином, порівнюючи офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 з правилами засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, господарський суд доходить таких висновків.

У законі та регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а на сайті ТПП України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист.

У загальному офіційному листі ТПП України від 28 лютого 2022 року зазначено, що його видано на підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та Статуту ТПП України.

Проте, в ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" нічого не повідомлено про офіційні листи ТПП України та їх правовий статус, а статут ТПП України у вільному доступі відсутній.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 року не містить (та і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Таким чином, використання загального офіційного листа ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію російської федерації проти України повинен супроводжуватися принаймні і іншими докази на підтвердження неможливості виконати зобов`язання в строк та належним чином.

Крім цього, господарський суд бере до уваги, що відповідач мав змогу звернутися до ТПП України або відповідної регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин або ж обставин непереборної сили відповідно до регламенту, проте цього не зробив, а причин неможливості звернутися суду не повідомив.

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 форс-мажорною обставиною в Україні визнано військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення 24 лютого 2022 року воєнного стану в нашій державі. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року і до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Таким чином, в силу приписів ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

28 лютого 2022 року ТПП України видала лист-підтвердження про настання форс-мажорних обставин, утім, такий лист не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання. І навіть в самому листі є застереження про те, обставини є надзвичайними та невідворотними за зобов`язаннями, виконання яких стало неможливим у встановлений термін, але аж ніяк не для всіх зобов`язань, як помилково вказує відповідач.

Тобто головним є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Щоб засвідчити форс-мажорні обставини відповідачу необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах (відповідний сертифікат Торгово-промислової палати).

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності відповідач у відзиві на позов не вказує, які саме на його думку зобов`язання за Договором були ним порушені або невиконані. Разом з тим, посилаючись на введення воєнного стану в Україні стверджує, що ці обставини (форс-мажорні) зумовили неможливість оплати робіт за Договором.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка постачання товару відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, є необґрунтованим.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором. Слід відзначити, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарської діяльності та набувати чи сплачувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало Відповідачу здійснювати господарську діяльність під час введеного воєнного стану.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути сплати неустойки, нарахованої за неналежне виконання договору.

Також, суд зазначає, що відповідачем не доведено належними засобами доказування обставину звернення до органів ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) щодо неможливості виконання зобов`язання з поставки товару за договором та видачі органами ТПП сертифікату про такі обставини.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.

Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (Постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19.

Відповідач обґрунтовує свої вимоги про зменшення розміру санкцій тим, що позивач не довів наявність збитків, зумовлених простроченням зі сторони відповідача. Разом з тим, відповідач зазначає правовими підставами для зменшення розміру неустойки є: виконання зобов`язання відповідачем у повному обсязі 20.06.2022; причини неналежного виконання зобов`язання (агресія РФ, війна); незначне прострочення (20 днів); відсутність наслідків порушення зобов`язання; невідповідність розміру стягуваної неустойки (пені) таким наслідкам; поведінку винної особи (забезпечення постачання товару з урахуванням бойових дій, знаходження постачальників товару на окупованих територіях, знищення логістичних шляхів).

Розглядаючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд встановив відсутність належних доказів, які надані відповідачем на підтвердження: винятковості випадку відповідача; вжитих відповідачем заходів задля належного виконання зобов`язання; неможливості належно виконати взяті на себе зобов`язання за договором тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи №904/4685/18).

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, господарський суд не знайшов підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій. Також суд вказує, що наявність/відсутність у позивача збитків чи інших наслідків від неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором не є ані предметом дослідження у справі № 915/13/23, ані безумовною підставою для зменшення штрафних санкцій. Доказів спрямованих на належне виконання взятих на себе зобов`язань відповідач суду не надав.

Щодо вимог ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" за зустрічним позовом суд вважає за необхідне зазначити таке.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 у справі №910/8568/22, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023, позовні вимоги задоволено частково; вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" 213600,00 грн основного боргу за договором на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При задоволенні позову Господарський суд міста Києва виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати отриманого товару.

При цьому, щодо настання строку оплати місцевим господарським судом було встановлено, що позивачем податкову накладну було зареєстровано лише 15.07.2022, та як наслідок, з урахуванням пункту 2.2 договору, граничним строком виконання зобов`язань з оплати поставленого позивачем за договором товару є 16.09.2022, тобто станом на час звернення позивача із відповідним позовом до суду (02.09.2022), було відсутнє порушене право позивача, разом з тим, враховуючи не надання доказів сплати товару на суму 213600,00 грн станом на день розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення основного боргу.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару стало підставою звернення позивача до суду з зустрічним позовом з вимогою про застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання шляхом стягнення 3% річних та інфляційних збитків на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом суму нарахованих інфляційних збитків у розмірі 11302,09 грн, які нараховані за жовтень 2022 року - січень 2023 року та 3% річних у розмірі 2229,63 грн., які нараховані за період з 19.09.2022 по 24.01.2023, на суму невиконаного грошового зобов`язання у розмірі 213600,00 грн.

З огляду на порушення відповідачем умов договору щодо своєчасного виконання грошового зобов`язання, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі №910/8568/22, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач за зустрічним позовом дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків за поставлений за договором на постачання товару № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022 товар, у зв`язку з чим товариство цілком правомірно звернулося до господарського суду з позовом про стягнення 3% річних, та інфляційних збитків, нарахованих на суму заборгованості за договором.

Судом перевірено розрахунок суми 3% річних, заявлених до стягнення та встановлено, що відповідні нарахування проведено правильно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом перевірено розрахунок інфляційних збитків, заявлених до стягнення та встановлено, що позивачем за зустрічним позовом не правильно зазначено індекс інфляції за січень 2023 року, замість 100,8%, в розрахунку зазначено 101,3%.

Перевіривши нарахування інфляційних втрат за допомогою програми "ІpLex", судом встановлено, що сума інфляційних втрат становить 10192,02 грн, які і підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу за зустрічним позовом в стягненні з відповідача за зустрічним позовом інфляційних збитків у сумі 1110,07 грн (11302,09 - 10192,02).

Враховуючи викладене, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Твердження відповідача за зустрічним позовом про те, що ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ", вже зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" 3% річних у справі № 910/8568/22, але у зустрічному позові вказало, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не знайшло свого підтвердження, оскільки у справі № 910/8568/22 ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" просило стягнути з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" 3% річних у сумі 245,79 грн за період з 19.08.2022 по 01.09.2022, тоді як у даній справі ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" просило стягнути 3% річних у сумі 2229,63 грн за період з 19.09.2022 по 24.01.2023, тобто за інший період.

Суд зазначає, що посилання відповідача за зустрічним позовом, зазначені ним у відзиві на зустрічну позовну заяву на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а з вини його контрагента Державного підприємства "Гарантований покупець", а також скрутне матеріальне становище боржника, не є підставами для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором № 53-123-01-22-07520 від 04.03.2022 та не може бути підставою для відмови у стягненні з останнього нарахованих позивачем за зустрічним позовом 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на що, такі доводи не приймаються судом до уваги.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 07.12.2022 року у справі № 910/11949/21.

Суд також зазначає, що як і у випадку з відповідачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом не доведено належними засобами доказування обставину звернення до органів ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) щодо неможливості виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар за договором та видачі органами ТПП сертифікату про такі обставини.

Відповідачем також не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання у зв`язку з відсутністю вини, оскільки вказані обставини не доведені належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та про часткове задоволення зустрічного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що відзив на первісну позовну заяву, зустрічна позовна заява у даній справі, відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву підписані від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" його адвокатом Дроздом Романом Юрійовичем за ордером серії АЕ № 1170055 від 17.01.2023, виданим на підставі договору про надання правової допомоги № 18/2022 від 25.08.2022.

Згідно доданого до відзиву на первісний позов попереднього розрахунку судових витрат, позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу 11500,00 грн.

Відповідно до клопотань про долучення доказів, сформованих в системі "Електронний суд" 10.05.2023 (вх. № 5968/23) та 16.05.2023 (вх. № 6202/23), адвокатом Дроздом Р.Ю. подано до суду наступні документи:

- таблицю відносно часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт по справі № 915/13/23 на загальну суму 7600,00 грн, з яких: підготовка, відправка та подача до суду відзиву - 1300 грн (2,10 год.); підготовка, відправка та подача до суду зустрічної позовної заяви - 1800 грн (3,00 год.); судове засідання за участю адвоката (06.03.2023) - 1000 грн (1 год.); підготовка, відправка та подача до суду відповіді на відзив - 2300 грн (3,0 год.); відправка документів - 200 грн (0,20 год.); судове засідання за участю адвоката (11.05.2023) - 1000 грн (1 год.);

- рахунки на оплату № 1737 від 12.01.2023, № 1949 від 06.03.2023, № 1977 від 09.03.2023, № 2063 від 27.03.2023, № 2343 від 11.05.2023;

- платіжні інструкції № 6309 від 13.01.2023, № 6290 від 06.03.2023, № 6291 від 10.03.2023, № 6288 від 28.03.2023, № 6317 від 16.05.2023.

Розгляд даної справи здійснюється судом за правилами загального позовного провадження.

На підтвердження стягнення суми 7600,00 грн правових витрат позивачем подано копію угоди про надання юридичних послуг № 18/2022 від 25.08.2022 (далі - Угода), укладеної між ТОВ "Юристи безпроблем", від імені якого діє Дрозд Р.Ю. (виконавець), та ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (замовник), відповідно до умов якої виконавець приймає на себе зобов`язання за завданням замовника надавати замовнику юридичні послуги, а замовник зобов`язується їх оплачувати (пункт 1.1.).

Відповідно до пп. 1.2.1. п. 1.2. Угоди, завдання замовника та вартість юридичних послуг визначається сторонами окремо за кожним завданням, зокрема, шляхом направлення замовнику рахунку в якому визначається завдання та вартість юридичних послуг за завданням замовника. В такому випадку, направлення рахунку виконавцем замовнику підтверджує прийняття завдання замовника, а оплата вартості послуг - узгоджується замовником повного розміру вартості юридичних послуг за завданням. Узгодження замовником вартості юридичних послуг може проводитись і іншими шляхами, в тому числі, і проставленням власного підпису на рахунку.

Відповідно до п. 3.1. Угоди, оплата вартості юридичних послуг за кожним завданням проводиться окремо, якщо інше не встановлено шляхом проведення 100% передоплати протягом 3-х днів з моменту отримання рахунку.

Позивачем на підставі рахунків на оплату № 1737 від 12.01.2023, № 1949 від 06.03.2023, № 1977 від 09.03.2023, № 2063 від 27.03.2023, № 2343 від 11.05.2023 перераховано на рахунок ТОВ "Юристи безпроблем" суму 7600,00 грн згідно платіжних інструкцій № 6309 від 13.01.2023, № 6290 від 06.03.2023, № 6291 від 10.03.2023, № 6288 від 28.03.2023, № 6317 від 16.05.2023.

Проаналізувавши вказані докази суд вважає, що в межах даної справи Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в розмірі 7600,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданому до суду 06.03.2023 клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу № 32/236 від 24.02.2023 (вх. № 2615/23), відповідач за зустрічним позовом посилаючись на практику Верховного Суду, вважає, що відповідачем за первісним позовом не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності. Також відповідач за зустрічним позовом зазначає, що вартість послуг на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи; проведено мінімум аналітичної роботи адвоката; витрати на правову допомогу неспівмірні зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, наданими послугами, ціною позову, значенням справи для сторони; незначна складність справи; відсутній публічний інтерес до справи, у зв`язку з чим просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн.

За результатами аналізу відповідних аргументів, суд вважає за необхідне зауважити, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18.

Крім того, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі № 904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Подібний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, будь-яких доказів або конкретних обґрунтувань, у тому числі контррозрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" відповідних витрат на правничу допомогу не надано ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС".

Також ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" у своїх запереченнях не зазначило обґрунтованих підстав та доводів, як і не надало доказів стосовно неспівмірності/нерозумності визначених та понесених іншим учасником витрат на правничу допомогу. Посилання на вказані обставини у запереченнях є лише декларативними.

Судом також взято до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21:

"127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

128. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

129. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

131. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

132. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.".

З огляду на викладене, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" витрати на професійну правничу допомогу у даній справі в розмірі 7600,00 грн відповідають встановленим критеріям.

Разом з тим враховуючи, що зустрічний позов у даній справі було задоволено частково, суд, керуючись ст. 123, 126, 129 ГПК України, покладає на відповідача 6972,54 грн витрат позивача за зустрічним позовом на професійну правничу допомогу, що є пропорційно розміру задоволених зустрічних позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого, у зв`язку з задоволенням первісного позову з відповідача за первісним позовом належить стягнути 2481,00 грн судового збору.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням зустрічного позову з відповідача за зустрічним позовом належить стягнути (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 2463,82 грн судового збору.

При цьому, суд відмічає, що відповідно до ч. 11 ст. 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Враховуючи викладене, слід провести зустрічне зарахування стягнутих сум. В результаті зарахування з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Південноукраїнська АЕС" слід стягнути на користь ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" грошові кошти в сумі 15532,21 грн.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити.

2. З Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Севастопольська, 26А, кв. 18, ідентифікаційний код 34657024) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546) підлягає стягненню пеня в розмірі 3844,80 грн, а також 2481,00 грн судового збору.

3. Зустрічний позов задовольнити частково.

4. З Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Севастопольська, 26А, кв. 18, ідентифікаційний код 34657024) підлягає стягненню 3% річних у розмірі 2229,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 10192,02 грн, а також 2463,82 грн судового збору та 6972,54 грн витрат на сплату правової допомоги.

5. Відмовити в решті позовних вимог за зустрічним позовом.

6. Провести зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню.

7. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Севастопольська, 26А, кв. 18, ідентифікаційний код 34657024) грошові кошти в сумі 15532,21 грн.

8. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення суду складено та підписано 19.06.2023 (у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та знаходженням у відпустці головуючого у справі судді з 30.05.2023 по 09.06.2023).

Суддя В.С. Адаховська