ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2235/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Департамента комунальної власності Одеської міської ради; (вул. Артилерійська, 1, Одеса, Одеська область, 65039) до відповідача: Громадська організація "Одеське товариство пенсіонерів" (вул. Базарна, 29, Одеса, Одеська область, 65011) про стягнення 21627,86 грн.

за участю представників:

від позивача: Курлович О.О - по довіреності

від відповідача: Матковський Ю.І. - по довіреності

ВСТАНОВИВ: 08.09.2022 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 2320/22/ до громадської організації Одеське товариство пенсіонерів про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення відповідача з нежитлових підвальних приміщень загальною площею 108,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29.

В обґрунтування позовних вимог Департамент посилається на приписи ст.ст.317,321,353,391 ЦК України, ст.60 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні, ст.66 Закону України ,,Про виконавче провадження, умови договору оренди нежитлового приміщення від 22.03.2002 р. № 17/7, додаткового договору від 11.03.2020 р. № 17 до нього, акти прийому-передачі приміщення від 26.10.2021 р., свідоцтво від 19.07.2005 р. про право власності на нежитлові приміщення підвалу та витяг про реєстрацію права власності від 20.09.2005 р., технічний паспорт приміщення, акт обстеження нежитлового підвального приміщення від 11.08.2022 р. тощо та вказує на безпідставне знаходження відповідача в нежитловому приміщенні після припинення дії названої вище орендної угоди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2022 року було відкрито провадження у справі № 916/2235/22 за правилами загального позовного провадження.

ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів в письмовому клопотанні вх. № 26926 від 29.11.2022 просить залишити позовну заяву без руху, оскільки: умови договору передбачають обов`язкове досудове врегулювання спірних правовідносин; позивачем навмисно надіслано відповідачу позовну заяву з додатками на неналежну адресу.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без руху, т.я. допущена позивачем помилка в індексі відповідача не означає направлення позовних матеріалів на неналежну адресу, а досудовий порядок врегулювання спору не є обов`язковий.

29.11.2022 від відповідача надійшов відзив на позов відповідно якому відповідач не визнає позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

23.01.2023 позивач надав письмові пояснення.

20.03.2023 відповідач надав письмові заперечення на пояснення позивача.

22.05.2023 відповідач надав клопотання про постановлення окремої ухвали так як в діях позивача вбачається підозра в скоєнні злочину за ст.ст. 190, 191, 192 КК України.

Ухвалою суду від 24.04.2023р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує.

У судовому засіданні 12.06.2023р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі Договору №17/7 оренди нежитлового приміщення від 22.03.2002р., укладеного з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) ГО Одеське товариство пенсіонерів була Орендарем нежитлових приміщень підвалу, спочатку площею 139,8 кв.м, а потім 108,2 кв.м, що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Базарна,29.

Цей Договір діє з 22,05.2002 р. до 22.05. 2005 р. (п.1.2 Договору).

Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в оренду приміщення згідно п.1.1 цього Договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами (п.3.4 Договору).

Після закінчення строку дії Договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди (п.4.7 Договору).

Дія цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який було укладено… (п.7.9 Договору).

Вступ Орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням відповідного розпорядження про передачу в оренду нежитлового приміщення, договору оренди та акта приймання-передачі вказаного приміщення (п.7.12 Договору).

Передача приміщення в оренду не спричиняє передачу Орендарю права власності на це приміщення. Власником орендованого приміщення залишається територіальна громада міста Одеси (п.7.13 Договору).

Додатковим договором від 11.03.2020 р. № 17 внесено зміни до Договору, а саме, зокрема, доповнено п.1.3 Договору наступним: ,,Продовжити термін дії цього Договору на 1 рік, а саме з 01 січня 2020 р. до 31 грудня 2020 р..

26.10.2021 р. ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів згідно ст.24 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна за погодженням обох сторін та на підставі відмовного листа Орендаря повернуто Департаменту нежитлове підвальне приміщення загальною площею 108,2 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29, що підтверджується актом прийому-передачі приміщення до Договору. В акті відображено, що технічний стан приміщень задовільний, претензії у сторін відсутні.

11.08.2022 р. працівниками КУ ,,Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради здійснено обстеження підвального приміщення загальною площею 108,2 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29, за результатами якого встановлено, що на момент обстеження зазначене приміщення, яке знаходилось в оренді ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів, використовуються для надання місць тимчасового проживання.

Вказуючи на те, що ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів після припинення дії Договору та підписання сторонами акту повернення приміщення безпідставно його використовує, Департамент звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в рамках провадження у даній справі.

Частинами 1,2 6 ст.283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В ч.4 ст.284 ГК України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено…

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами існували господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір оренди комунального нерухомого майна. Строк дії Договору визначено в п.1.3 в редакції додаткового договору від 11.03.2020 р. № 17 до 31.12.2020 р.

Станом на 31.12.2020 р. набрали чинності та введені в дію норми ч.ч.1 та 2 ст.18 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна, які передбачають, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше…

Оскільки сторони за Договором вже продовжували строк дії орендної угоди, враховуючи приписи ч.ч.1 та 2 ст.18 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна, продовження Договору мало здійснюватись за результатами проведення аукціону, який не проводився. Відтак, Договір припинив дію з 01.01.2021 р.

Згідно ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вже зазначено вище, за актом прийому-передачі приміщення до Договору від 26.10.2021 р. ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів згідно ст.24 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна (,,Умови припинення договору оренди) за погодженням обох сторін та на підставі відмовного листа Орендаря повернуто Департаменту нежитлове підвальне приміщення загальною площею 108,2 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Господарський суд вказує, що припинення дії Договору позбавило Орендаря набутих ним прав користування нерухомим майном, а, отже, ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів мало повернути орендоване приміщення, що і було зроблено 26.10.2021 р. Між тим, без достатніх на це підстав у подальшому відповідач знову отримав доступ до нежитлового приміщення підвалу загальною площею 108,2 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29. Факт знаходження організації в названому приміщенні її представник не заперечив.

За таких обставин, беручи до уваги те, що приміщення підвалу загальною площею 108,2 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29, належить на праві власності територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, доказами чого свідоцтво від 19.07.2005 р. та витяг про реєстрацію права власності від 20.09.2005 р., те, що згідно п.п.2.3 та 2.4 Положення про Департамент саме він є балансоутримувачем нерухомого майна територіальної громади та здійснює претензійно-правову роботу з питань, пов`язаних з реалізацією повноважень у сфері управління об`єктами комунальної власності, Департамент цілком правомірно вимагає усунення перешкод у користуванні шляхом виселення ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів зі спірного приміщення, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Доводи ГО ,,Одеське товариство пенсіонерів, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає хибними, адже:

- подача позову Департаментом під час дії воєнного стану та карантинних обмежень не суперечить законодавству;

- не відповідають дійсності посилання відповідача на те, що позивач відмовився від пропозиції скласти акт прийому-передачі приміщення та прийняти останнє з оренди, оскільки в матеріалах справи наявний підписаний сторонами акт, датований 26.10.2021 р.;

- усна згода Департаменту на створення в приміщенні підвалу загальною площею 108,2 кв.м, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29, центру для внутрішньо переміщених осіб з матеріалів справи не вбачається та представником позивача не підтверджена;

- обставини, пов`язані з проведенням капітального ремонту в орендованому приміщенні, не входять до предмету доказування у справі;

- строк дії Договору закінчився до введення воєнного стану, тому посилання відповідача на п.5 постанови Кабінету Міністрів України ,,Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану від 27.05.2022 р. № 634 не заслуговують на увагу;

- приписи ч.1 ст.764 ЦК України, якими передбачено, що, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, на спірні правовідносини не розповсюджуються з огляду на наявність спеціальної норми, наведеної в ст.18 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна.

Що стосується клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали, суд відмовляє в задоволені даного клопотання так як викладені у клопотанні обставини спростовуються наданою позивачем інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.04.2023 №329248366.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання відповідача у відзиві на позов не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Усунити перешкоди у користуванні шляхом виселення Громадської організації "Одеське товариство пенсіонерів" (код 20986894, вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65048)з нежитлових підвальних приміщень площею 108,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (код 26302595, вул.Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039)

3. Стягнути з Громадської організації "Одеське товариство пенсіонерів" (код 20986894, вул. Базарна, 29, м. Одеса, 65048) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (код 26302595, вул.Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039) 2481 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 22 червня 2023 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов