ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/1182/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 (судді: Владимиренко С. В. - головуючий, Ходаківська І. П., Демидова А. М.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про визнання договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И В:

1. Фабула справи

1.1. У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп" (далі - ТОВ "ОНК-Груп") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець") про визнання недійсним з моменту укладення пункту 6.4 договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів від 18.03.2021 № 1203/01/21, укладеного між ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "ОНК-Груп" (далі - спірний договір; договір від 18.03.2021 № 1203/01/21).

1.2. Позовні вимоги з посиланням на положення частини 1 статті 203, статей 215-217, 236 Цивільного кодексу України обґрунтовані тим, що аналіз положень спірного договору, зокрема, розділів 5, 6, якими фактично передбачено необмежене право продавця (відповідача) на односторонню відмову від договору та можливість отримання від покупця повної суми платежу за фактично непоставлений товар (шляхом використання пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21, яким під приводом "штрафу", на думку позивача, легалізує незаконне одностороннє та необмежене право продавця отримати повну вартість ніколи не поставленого товару, який ніколи не буде поставлений), свідчить про незаконність договору від 18.03.2021 № 1203/01/21, оскільки цей договір суперечить приписам статей 538, 693 Цивільного кодексу України.

Позивач з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах, наведених у позовній заяві щодо тлумачення та обов`язковості виконання правочинів, вказував на те, що наявність в договорі від 18.03.2021 № 1203/01/21 пункту 6.4, а саме фактичної можливості стягнення з позивача плати за фактично не поставлений відповідачем товар шляхом віднесення цієї дискримінаційної дії до "штрафу", обумовлює матеріально-правову зацікавленість ("охоронюваний законом інтерес") ТОВ "ОНК-Груп" в оспорюванні у судовому порядку протиправних умов пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 відмовлено ТОВ "ОНК-Груп" у відкритті провадження в справі № 910/1182/23 за його позовом до ДП "Гарантований покупець" про визнання частково недійсним договору.

2.2. Суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/2936/21 в якій згідно з ухвалою від 01.11.2021 було прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання недійсним договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 в частині пунктів 5.1-5.8 та пункт 6.4 цього договору.

В обґрунтування зустрічного позову у справі № 916/2936/21 ТОВ "ОНК-Груп" посилалося на те, що положення договору, зокрема пункт 6.4, містять дискримінаційні умови по відношенню до товариства, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2022, яке не оскаржувалося учасниками справи в частині зустрічного позову, та набрало законної сили, відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" у зв`язку із його необґрунтованістю.

Отже, суд першої інстанції у справі № 910/1182/23 вказав на те, що оскільки рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/2936/21, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання недійсними пунктів договору від 18.03.2021 № 1203/01/21, зокрема пункту 6.4, набрало законної сили, на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

2.4. Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд в межах справи № 916/2936/21 вказав на те, що підставою для визнання договору недійсним є встановлені судом обставини щодо його невідповідності актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, у той час як ТОВ "ОНК-Груп" не доведено наявності у спірних відносинах обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання оспорюваного договору недійсним, у зв`язку з чим зустрічний позов не підлягає задоволенню.

За висновком суду першої інстанції, зустрічний позов у справі № 916/2936/21 та позов у справі № 910/1182/23 є аналогічними.

Суд апеляційної інстанції вказав на те, що відповідно до законодавства позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали помилково не враховано, що правові підстави позову у цій справі є іншими ніж правові підстави у справі № 916/2936/21, оскільки у справі № 916/2936/21 позовні вимоги були заявлені на підставі статті 231 Господарського кодексу України, частини 2 статті 549, частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України, тоді як у справі № 910/1182/23 ТОВ "ОНК-Груп", враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.02.2020 у справі № 922/1705/19, заявило позов на підставі положень частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України, що виключає можливість відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023, ДП "Гарантований покупець" у касаційній скарзі просить її скасувати, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 залишити в силі, вказуючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 175 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, від 08.04.2020 у справі № 761/41071/19, від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, від 14.12.2022 у справі № 910/16463/21, від 12.07.2022 у справі № 910/18526/21.

Так, скаржник вважає, що при розгляді справи суд апеляційної інстанції підтримав доводи ТОВ "ОНК-Груп" про те, що попри ідентичні предмет заявлених зустрічних позовних вимог у справі № 916/2936/21 порівняно з предметом позову ТОВ "ОНК-Груп" у цій справі, суттєві відмінності у правових підставах заявлених позовів (стаття 231 Господарського кодексу України, частина 2 статті 549, частина 2 статті 692 Цивільного кодексу України у справі № 916/2936/21 та частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України у справ № 910/1182/23) та висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.02.2020 у справі № 922/1705/19, можна дійти висновку про відмінність застосованих ТОВ "ОНК-Груп" правових підстав порівнюваних Господарським судом міста Києва позовів. Суд апеляційної інстанції вказав про те, що місцевий суд не дослідив саме правові підстави одного та іншого позовів та помилково визнав їх тотожними.

Заявник касаційної скарги вказав на те, що суд апеляційної інстанції фактично ототожнив поняття "підстави позову" та "правові підстави позову".

Водночас, скаржник наголосив, що Верховний Суд у постанові від 12.07.2022 у справі № 910/18526/21 дійшов висновку, що згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві має міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (подібні висновки міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та постановах Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19 і від 08.04.2021 у справі№ 761/41071/19, від 28.04.2021 у справі№ 908/522/20).

У зазначеній постанові Верховного Суду у справі № 910/18526/21 вказано, що норми, на які посилається позивач у справі, не є визначальними, натомість вагоме значення мають саме підстави, якими обґрунтовуються відповідні позовні вимоги, дослідивши які суд самостійно визначає, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

ДП "Гарантований покупець" акцентує увагу на тому, що поняття "підстави позову" та "правові підстави позову" є різними за своїм змістом та процесуальним призначенням, а суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дійшов помилкового висновку про те, що в розумінні положень статті 175 Господарського процесуального про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження у даній справі, оскільки є різними саме "правові підстави позову", зокрема, стаття 693 Цивільного кодексу України, у той час як "підстави позову" у справі № 910/1182/23 та у справі № 916/2936/21 є однаковими.

Заявник касаційної скарги звернув увагу на те, що зі змісту судових рішень у справі 916/2936/21 надано оцінку всім доводам, у тому числі доводам ТОВ "ОНК-Груп", викладеним у зустрічній позовній заяві про визнання недійсними пунктів 5.1-5.8 та пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 та з посиланням, у тому числі, на статті 203, 215, 538, 693 Цивільного кодексу України відмовлено ТОВ "ОНК-Груп" відмовлено ТОВ "ОНК-Груп" у задоволенні його вимог про визнання недійсними пунктів договору, зокрема, пункту 6.4.

Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 916/2936/21 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОНК-Груп" щодо перегляду судових рішень у зв`язку із неправильним застосуванням судами положень статей 538, 626, 655, 692, 693 Цивільного кодексу України, статей 235, 236 Господарського кодексу України.

Отже, скаржник наголошує, що у справі № 916/2936/21 вже досліджувалися судами заявлені ТОВ "ОНК-Груп" у справі № 910/1182/23 правові підстави щодо невідповідності пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 положенням статей 538, 693 Цивільного кодексу України.

У цьому випадку ТОВ "ОНК-Груп" після ухвалення судових рішень у справі № 916/2936/21 намагається повторно переглянути умови договору від 18.03.2021 № 1203/01/21, а тому висновки суду апеляційної інстанції, викладені в оскаржуваній постанові є помилковими.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ОНК-Груп" просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на необґрунтованості доводів скаржника та правомірності висновків суду апеляційної інстанції, з підстав, викладених у відзиві.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржувану у справі постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши правильність застосування судом норм права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Як свідчать матеріали справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, в провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/2936/21 за позовом ДП "Гарантований покупець" до ТОВ "ОНК-Груп" про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання недійсними пунктів договору від 18.03.2021 № 1203/01/21.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 первісний позов ДП "Гарантований покупець" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "ОНК-Груп" штраф в сумі 272 514,90 грн, пеню в сумі 183 437, 06 грн, 3 % річних у сумі 36 356, 59 грн, інфляційні втрати у сумі 61 989, 12 грн та судовий збір. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 частково скасовано та викладено резолютивну частину в редакції, викладеній у постанові, а саме первісний позов ДП "Гарантований покупець" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "ОНК-Груп" штраф за прострочення оплати електричної енергії понад 30 календарних днів у розмірі 7% від суми простроченої заборгованості в сумі 272 514,90 грн; штраф за призупинення продажу електричної енергії у період з 13.05.2021 по 31.05.2021 у сумі 30 367 220,13 грн; штраф за призупинення продажу електричної енергії у період з 01.06.2021 по 30.06.2021 у сумі 7 389 086,94 грн; пеню в сумі 2 227 128,49 грн; 3% річних у сумі 852 867,91 грн; інфляційні втрати у сумі 3 299 959,87 грн та судовий збір. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання договору частково недійсним відмовлено.

Зі змісту судового рішення у справі № 916/2936/21 вбачається, зокрема, що відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання недійсними пунктів 5.1-5.8 та 6.4 договору від 18.03.2021 за № 1203/01/21 суд першої інстанції установив обставини стосовно того, що наведені ТОВ "ОНК-Груп" у зустрічному позові підстави для визнання недійсним договору в оскаржуваній частині фактично зводяться до суб`єктивного та довільного тлумачення позивачем цих умов, з посиланням на обставини, які виникли внаслідок подання ДП "Гарантований покупець" первісного позову.

Суд першої інстанції, рішення якого в цій частині залишено без змін апеляційним судом, дійшов висновку, що враховуючи те, що підставою для визнання договору недійсним є встановлені судом обставини щодо його невідповідності актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, суд дійшов висновку, що в межах цієї справи ТОВ "ОНК-Груп" не доведено наявності у спірних відносинах обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання оспорюваного договору недійсним.

Постанову суду апеляційної інстанції у справі № 916/2936/21 з посиланням на обставини справи та положення статей 538, 626, 655, 692, 693 Цивільного кодексу України, статей 235, 236 Господарського кодексу України обґрунтовано правовірністю вимог ДП "Гарантований покупець" за первісним позовом про стягнення з ТОВ "ОНК-Груп" грошових коштів у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору від 18.03.2021 № 1203/01/21.

Суди у зазначеній справі установили обставини щодо правомірності нарахування ДП "Гарантований покупець" на підставі пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 суми штрафу за призупинення продажу електричної енергії.

При цьому, суд апеляційної інстанції визнав помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що стягнення з відповідача штрафу згідно з пунктом 6.4 договору з одночасним стягненням штрафу відповідно до пункту 6.3 цього договору буде мати наслідком притягнення відповідача двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, зазначивши, що в цьому випадку нарахування штрафу на підставі пункту 6.4 договору здійснено безпосередньо за призупинення продажу електричної енергії за порушення строків оплати, а нарахування штрафу в розмірі 7 % на підставі пункту 6.3 договору застосовано за порушення строків оплати придбаної електроенергії. Тобто, обидва пункти договору щодо нарахування штрафу мають різні підстави щодо такого нарахування.

Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2023 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОНК-Груп" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі № 916/2936/21 та поновлено виконання постанови суду апеляційної інстанції.

4.3. Водночас 24.01.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "ОНК-Груп" про визнання недійсним з моменту укладення пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21.

4.4. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що місцевий суд помилково не врахував, що правові підстави позову у цій справі є іншими ніж правові підстави у справі № 916/2936/21, оскільки у справі № 916/2936/21 позовні вимоги були заявлені на підставі статті 231 Господарського кодексу України, частини 2 статті 549, частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України, тоді як у справі № 910/1182/23 ТОВ "ОНК-Груп" заявило позов на підставі положень частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України, що виключає можливість відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

4.5. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

4.6. За змістом статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У пунктах 6.54, 6.55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, на неврахування якої посилається заявник касаційної скарги, зазначено таке:

"6.54. У частині першій та пунктах 4, 5 частини третьої статті 162 ГПК України в чинній редакції передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

6.55. Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21 також зазначено, що предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

У пункті 22 зазначеної постанови вказано, що чинні процесуальні норми Господарського процесуального кодексу України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 910/15598/19(910/8017/20), від 18.03.2021 у справі № 909/783/20, від 16.11.2021 у справі № 910/694/21.

4.7. Як свідчать матеріали справи та вбачається зі змісту позовної заяви ТОВ "ОНК-Груп" у справі № 910/1182/23 позивач просив визнати недійсним пункт 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 обґрунтовуючи свої вимоги тим, що аналіз положень спірного договору, зокрема, розділів 5, 6, якими фактично передбачено необмежене право продавця (відповідача) на односторонню відмову від договору та можливість отримання від покупця повної суми платежу за фактично непоставлений товар шляхом використання пункту 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21, яким під приводом "штрафу", на думку позивача, легалізоване незаконне одностороннє та необмежене право продавця отримати повну вартість ніколи не поставленого товару, який ніколи не буде поставлений, що свідчить про незаконність договору від 18.03.2021 № 1203/01/21.

ТОВ "ОНК-Груп" у позовній заяві зазначало, що приймаючи до уваги ті обставини, що дискримінаційні умови щодо позивача у пункті 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 суперечать вимогам статей 538, 693 Цивільного кодексу України, то цей правочин підлягає визнанню недійсними у вказаній частині з моменту укладення відповідно до вимог частини 1 статті 203, статей 215-217, 236 Цивільного кодексу України.

У справі № 916/2936/21 у зустрічній позовній заяві ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" позивач просив визнати недійсними пункти 5.1-5.8 та пункт 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21, вказуючи на те, що аналіз положень розділів 5, 6, якими фактично передбачено необмежене право продавця на односторонню відмову від договору та фінансова відповідальність лише покупця за невиконання тих або інших договірних зобов`язань, дозволяє дійти висновку про суто дискримінаційний характер запропонованого ДП "Гарантований покупець" договору купівлі-продажу, відповідна редакція якого спирається на зловживанні продавцем зацікавленості покупця в участі на ринку електричної енергії та комерційній привабливості даного виду господарської діяльності.

ТОВ "ОНК-Груп" у зустрічній позовні заяві у справі № 916/2936/21 зазначало, що приймаючи до уваги ті обставини, що дискримінаційні умови пунктів 5.1-5.8 та 6.4 договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 суперечать нормам пункту 6 статті 3, частині 3 статті 509, частині 2 статті 549, статті 627, частині 2 статті 695 Цивільного кодексу України, то цей договір підлягає визнанню недійсним у вказаній частині х моменту укладення відповідно до вимог частини 1 статті 203, статей 215-217, 236 Цивільного кодексу України.

4.8. Проте суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказуючи на те, що місцевий суд відмовляючи у відкритті провадження у справі № 910/1182/23 дійшов помилкового висновку, оскільки правові підстави позову у цій справі є іншими ніж правові підстави у справі № 916/2936/21, оскільки у справі № 916/2936/21 позовні вимоги були заявлені на підставі статті 231 Господарського кодексу України, частини 2 статті 549, частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України, тоді як у справі № 910/1182/23 ТОВ "ОНК-Груп" заявило позов на підставі положень частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України, що виключає можливість відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, не врахував, що вказаною нормою процесуального законодавства передбачено відмову у відкритті провадження у справі за наявності рішення, що набрало законної сили у справі зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд апеляційної інстанції обмежившись посиланням на відмінність правових підстав позову ТОВ "ОНК-Груп" у справі № 910/1182/23 та у справі № 916/2936/21 не звернув уваги на те, що ТОВ "ОНК-Груп", звертаючись з позовом у справі № 910/1182/23 навів ті самі підстави позову, як й у справі № 916/2936/21.

При цьому, суд апеляційної інстанції посилаючись на статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не врахував того, що відповідно до статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією ЄСПЛ процедурні гарантії, закріплені в статті 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження в судах із цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання в реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), серія А № 18, пункти 28- 36).

У пунктах 5.45, 5.46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20 вказано таке:

"5.45. Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Великої Британії" Ashingdane v. the. UnitedKingdom). Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі "Белле проти Франції" Bellet v. France).

5.46. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою".

Як свідчать матеріали справи рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 у справі № 916/2936/21 в апеляційному порядку оскаржувалось в частині відмови у задоволенні первісного позову ДП "Гарантований покупець" про стягнення грошових коштів з ТОВ "ОНК-Груп", натомість в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОНК-Груп" до ДП "Гарантований покупець" про визнання недійсними пунктів договору від 18.03.2021 № 1203/01/21 судове рішення не оскаржувалося, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядалось.

Оскаржуючи постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі № 916/2936/21 до Верховного Суду, ТОВ "ОНК-Груп" просило постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2022 залишити в силі.

Отже, ТОВ "ОНК-Груп" судове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову у справі № 916/2936/21 не оскражувало, натомість після винесення ухвали Верховного Суду від 12.01.2023 у вказаній справі про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОНК-Груп", 24.01.2023 звернулося до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

5.3. Зважаючи на те, що висновок як суду апеляційної інстанції є передчасним і таким, що зроблений без врахування всіх обставин щодо наявності підстав для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вбачає підстави для задоволення касаційної скарги відповідача шляхом скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі ухвали місцевого суду.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України встановлений розподіл судових витрат та передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 вказаної норми).

Як свідчать матеріали справи, ДП "Гарантований покупець" звертаючись з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції сплатило судовий збір у сумі 2684,00 грн згідно з платіжною інструкцією від 05.04.2023 № 285.

Отже, з урахуванням положень чинного законодавства та з огляду на скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 та залишення в силі ухвали Господарського суду міста Києва від 30.01.2023, судовий збір, сплачений ДП "Гарантований покупець" за подання касаційної скарги підлягає стягненню з ТОВ "ОНК-Груп".

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 4 частини 1 статті 308, статтями 312, 314, 315- 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 у справі № 910/1182/23 скасувати, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 залишити в силі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Груп" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 2684,00 грн.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак