ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/1485/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши матеріали справи №923/1485/21,

за позовом: приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Світлана"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Степной"

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Світлана" (далі по тексту Підприємство) звернулось до господарського суду Херсонської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Степной" (далі по тексту Товариство) про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.03.2014р., укладеного між відповідачем та ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 07.12.2021р. було відкрито провадження по справі №923/1485/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

24.02.2022р. Указом Президента України №64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р.

Верховним Судом згідно з розпорядженням №11/0/9-22 від 18.03.2022р. було змінено територіальну підсудність судових справ, які підсудні господарському суду Херсонської області (враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану господарським судом Херсонської області), на господарський суд Одеської області.

Після надходженням матеріалів справи №923/1485/21 до господарського суду Одеської області за результатами проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа 14.06.2023р. була передана на розгляд судді Желєзній С.П.

За приписами частин 13, 14 ст. 32 ГПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

З огляду на викладене вище, господарський суд приймає справу №923/1485/21 до свого провадження.

Під час вирішення питання про признання даної справи до розгляду господарським судом були встановлені підстави для закриття провадження по даній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Положеннями ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.08.2019р. по справі №914/804/18 дійшла висновку, що критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Варто зауважити, що предметом спору по даній справі є позовні вимоги Підприємства до Товариства про визнання недійсним правочину, стороною за яким виступає фізична особа ОСОБА_1 .

Враховуючи виникнення правовідносин в результаті укладення спірного правочину між юридичною особою та фізичною особою, господарський суд доходить висновку, що даний спір не належить до юрисдикції господарського суду в силу прямої вказівки ч. 1 ст. 20 ГПК України

При цьому, господарський суд зазначає, що пред`явлення позовних вимог лише до юридичної особи не змінює юрисдикцію даного спору, оскільки, як зазначалось вище по тексту ухвали, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Крім того, господарський суд зазначає, що правовим наслідком укладення спірного договору є набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а, отже, даний спір у будь-якому випадку стосується прав та обов`язків фізичної особи.

Позиція господарського суду з цього питання відповідає висновкам, наведеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. по справі №823/20042/16, від 27.02.2019р. по справі №802/390/18-а, від 12.12.2018р. по справі №601/2137/17, від 13.03.2019р. по справі №688/2940/16-ц тощо. Так, у вказаних постановах Великої Палати Верховного Суду сформовано підхід щодо визначення предметної юрисдикції справ, а саме: суди під час визначення предметної юрисдикції справ повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У постанові від 13.03.2019р. по справі №688/2940/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування юрисдикції між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин. У справі, яка переглядається, товариство пред`явило вимогу до виконкому про скасування рішень та розпоряджень міськради, які порушують його право власності на квартири, а також вимогу про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності фізичних осіб. Фактично позивач оспорює право зазначених фізичних осіб на спірні квартири. Сам факт, що фізичні особи залучені третіми особами, а не відповідачами, не змінює характеру спору, суті правовідносин та юрисдикції спору.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку, що спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.03.2014р., укладеного між відповідачем та ОСОБА_1 , який не виступає відповідачем за заявленими Підприємством позовними вимогами, за характером спірних правовідносин є цивільно-правовим, а, отже, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Господарським судом враховано, що по тексту позовної заяви позивачем було повідомлено, що ОСОБА_1 помер, а, отже, позовні вимоги до останнього позивачем не заявляються. Докази на підтвердження доводів у названій частині позивачем надані не були.

Господарський суд зазначає, що смерть сторони правочину не має наслідком зміну юрисдикції спору в автоматичному порядку, оскільки після смерті особи права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Таким чином, встановлення факту смерті сторони правочину шляхом витребування відповідних доказів у органів державної влади, дослідження питання переходу прав та обов`язків до спадкодавців та, відповідно, у випадку їх наявності залучення останніх до участі у справу в якості співвідповідачів має вирішуватись за правилами цивільного процесуального закону.

Господарський суд звертає увагу позивача, що належними відповідачами за пред`явленими позовними вимогами про визнання правочину недійсним є всі сторони правочину. Позиція суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 02.02.2022р. по справі №756/15524/18-ц.

При цьому, господарський суд зазначає, що лише у випадку встановлення факту переходу прав та обов`язків від ОСОБА_1 до юридичної особи, яке може мати місце у випадку спадкування за заповітом, або набуття права власності на майно фізичної особи територіальною громадою (відумерла спадщина), даний спір може бути вирішений за правилами господарського судочинства.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, враховуючи віднесення до юрисдикції загальних судів справ, що виникають з цивільних правовідносин, господарський суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесений до юрисдикції загальних судів.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які свідчать, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що тягне за собою правові наслідки, встановлені п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у даній справі.

Питання про прийняття даної справи до розгляду та закриття провадження у справі вирішено судом на підставі даної ухвали у зв`язку з перебуванням судді у відпустці з 15.06.2023р.

Керуючись ст. ст. 32, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Прийняти справу №923/1485/21 до свого провадження.

2. Провадження у справі №923/1485/21 за позовом приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Світлана" до товариства з обмеженою відповідальністю "Степной" про визнання недійсним правочину закрити.

Ухвала набрала законної сили 21.06.2023р. та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна