ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. Справа№ 925/993/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін

від позивача: Шишкін О.Ю. (в залі суду);

від відповідача: Беленкова В.В. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АЗОТ"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023, повний текст складено 10.03.2023

у справі № 925/993/22 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "АЗОТ"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз"

про визнання протиправним і скасування повідомлення та визнання відсутності права,-

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" про визнання протиправним і скасування повідомлення та визнання відсутності права відмовлено повністю. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.09.2022 у справі № 925/933/22 скасовано.

Рішення мотивоване тим, що норми законодавства і умови укладеного сторонами договору розподілу природного газу надають право відповідачу, як оператору ГРМ, припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, а тому у зв`язку з наявністю підтвердженої заборгованості позивача, дії відповідача щодо повідомлення позивача про припинення газопостачання за № 1602/31 від 13.09.2022 суд вважає такими, що вчинені з дотриманням вищенаведених норм законодавства і умов договору. Враховуючи викладене, підстав для визнання протиправним і скасування повідомлення про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 та визнання відсутності права у відповідача здійснювати заходи з припинення та/або обмеження газопостачання позивачу за повідомленням про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 суд не вбачає, позов визнає необґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22, Приватне акціонерне товариство "АЗОТ" звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду; рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" про визнання протиправним і скасування повідомлення та визнання відсутності права; судові витрати покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз".

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

Скаржник зазначає про те, наразі, в умовах повномасштабної війни в Україні, підприємство позивача залишилось єдиним великим підприємством хімічної галузі України, яке продовжує виробляти мінеральні добрива та поставляти їх аграріям. Позивач звертав увагу суду першої інстанції на дані факти та на те, що примусове припинення газопостачання для позивача означає повну зупинку виробництва та фактичне припинення всієї діяльності підприємства, адже природний газ є основною сировиною для виробництва мінеральних добрив, єдиним великим виробником яких на даний час є позивач.

Також скаржник зауважує, що незважаючи на воєнний час та економічну кризу, позивач робить все від нього залежне, щоб виконувати свої обов`язки перед відповідачем з оплати послуг розподілу природного газу, оскільки за період воєнного стану позивачем було сплачено на користь відповідача станом на дату подання позову 50 000 000,00 грн, а на дату подання апеляційної скарги це вже понад 190 000 000,00 грн, однак це тільки завдяки роботі підприємства та працюючому виробництву, а припинення газопостачання, внаслідок якого буде зупинено виробництво і робота всього підприємства позбавить відповідача можливості отримувати кошти від позивача. Також позивач здійснює виробництво медичного кисню на підставі виданої ліцензії та безкоштовно забезпечує медичним киснем лікарні міста Черкаси та Черкаської області, що є вкрай важливим.

Скаржник розуміє та підкреслює, що непереборна сила (в даному випадку війна) не є підставою для невиконання ним самого зобов`язання з оплати послуг розподілу природного газу, однак, позивач має право у зв`язку з обставинами непереборної сили не нести відповідальність за допущене порушення, зокрема, не зазнавати таких негативних наслідків невиконання свого обов`язку, як припинення газопостачання.

На думку скаржника, судом безпідставно, без належного правового обґрунтування в оскаржуваному рішенні було відмовлено в задоволенні заяв про вступ у справу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що у зв`язку із виникненням у позивача заборгованості перед відповідачем за надані послуги розподілу природного газу відповідачем було направлено повідомлення про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 згідно із яким, позивачу було запропоновано у термін до 07 години 20.09.2022 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання.

Відповідач не є суб`єктом владних повноважень і положеннями Закону України "Про ринок природного газу" не передбачено поширення даних принципів на АТ "Черкасигаз" при прийнятті рішення про припинення газопостачання.

Відповідач вказує на те, що значна частина заборгованості скаржника за отримані послуги виникла ще до 24.02.2022, і не була погашена станом на 13.09.2022, протягом 2014р. та по даний час банківська система не припиняла роботу у зв`язку з агресією російської федерації, тому скаржник мав всі можливості виконувати належним чином свої грошові зобов`язання.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні заяв про залучення третіх осіб, у зв`язку із тим, що заяви були подані в порушення вимог ст. 50 ГПК України, після закриття підготовчого провадження у даній справі.

Узагальнені доводи відповіді на відзив

12.05.2023 позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду відповідь на відзив, у якому зазначено про те, що не заперечує проти існування заборгованості, предметом спору є визнання протиправним і скасування повідомлення про припинення газопостачання та визнання відсутності права, а не стягнення грошових коштів, однак, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановив суму реальної заборгованості позивача виключно на підставі бухгалтерських довідок відповідача, що не можуть вважатись належним доказом дійсної суми заборгованості. Позивач вважає висновки суду щодо незалучення третіх осіб до участі у справі недопустимим формалізмом, адже підстави для залучення третіх осіб до участі у справі були більше, ніж вагомими, а саме: в буквальному сенсі питання життя пацієнтів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/993/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/993/22.

19.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/993/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22. Призначено справу № 925/993/22 до розгляду у судовому засіданні 06.06.2023.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 925/993/22 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 06.06.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник першого відповідача у судовому засіданні 06.06.2023 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 01.04.2017 позивач (споживач), ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 зі змінами та доповненнями, підписанням заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) приєднався до умов договору з персоніфікованими даними, які є додатками до заяви-приєднання, і уклав договір розподілу природного газу з відповідачем (оператором ГРМ).

У Договорі сторони домовилися, зокрема, про наступне:

п. 1.4. абз. 5 - відповідач є оператор газорозподільної системи в особі публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", що здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії № 809 від 19.03.2015 року (переоформлена рішенням від 24.11.2015 № 2841), виданої НКРЕКП, серія АЕ, № 295541.

п. 2.1 - за цим договором відповідач зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а позивач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором;

п. 2.3. - при вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Відповідач зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема чинну редакцію цього договору та Кодексу газорозподільних систем;

п. 6.1. - оплата вартості послуги відповідача з розподілу природного газу здійснюється позивачем за тарифом, встановленим Регулятором для відповідача, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата) з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем;

п. 6.4. - оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється позивачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ;

п. 6.5. - у разі виникнення у позивача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи несплати поточних платежів відповідач має право у порядку, визначеному цим договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об`єкт позивача до повного погашення заборгованості;

п. 7.2. п.п. 1, 2 - відповідач має право: отримувати від позивача оплату за цим договором; не здійснювати фактичний розподіл природного газу споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим договором;

п. 7.3. п.п. 5 - позивач має право: звертатися до відповідача зі скаргами та пропозиціями щодо виконання умов цього договору;

п. 7.4. п.п. 1, 7 - позивач зобов`язується: здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором; дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу ГРС;

п. 9.1. - відповідач має право припинити/обмежити розподіл природного газу позивачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом ГРС, у тому числі у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим договором;

п. 10.1., 10.3., 10.4. - сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку;

п. 11.1., 11.4. - спори між позивачем та відповідачем вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. У разі недосягнення між позивачем та відповідачем згоди спірні питання вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством, у тому числі в судовому порядку;

п. 12.1. - договір укладається на невизначений строк.

13.09.2022 відповідач направив позивачу повідомлення № 1602/31 про припинення газопостачання, у якому у зв`язку з наявною заборгованістю запропонував у термін до 07-00 години 20.09.2022 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання. При цьому відповідач попередив позивача, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству позивача буде припинено в примусовому порядку із цього ж часу.

Разом з повідомленням № 1602/31 від 13.09.2022 відповідач направив позивачу вимогу № 1601/29 про сплату простроченої заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 530 354 148,68 грн без урахування штрафних санкцій.

Згідно з поясненнями представника позивача повідомлення про припинення газопостачання № 1602/31 і вимога № 1601/29 про сплату простроченої заборгованості від 13.09.2022 відповідача позивачем були отримані 14.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.09.2022 у справі № 925/933/22 задоволена заява Приватного акціонерного товариства "Азот" про забезпечення позову, судом були вжиті заходи забезпечення позову у виді заборони Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження, зниження тиску) газопостачання (розподілу природного газу) Приватному акціонерному товариству "Азот".

Відповідно до бухгалтерських довідок відповідача, реальна заборгованість позивача за надані послуги розподілу природного газу станом на 13.09.2022 складала 530 354 148,68 грн і становила 87% від загальної заборгованості усіх споживачів.

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про визнання протиправним і скасування повідомлення про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 та визнання відсутності права у відповідача здійснювати заходи з припинення та/або обмеження газопостачання позивачу за повідомленням про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 20 ГК України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Нормами Цивільного кодексу України встановлено, що:

публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 633);

договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634);

пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору (ч. 1 ст. 641);

відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642).

Закон України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII (у відповідній редакції, чинній на період виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Цим Законом встановлено:

оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи зобов`язані за зверненням замовника забезпечити приєднання його об`єкта до газотранспортної або газорозподільної системи за умови дотримання замовником вимог кодексу газотранспортної системи та/або кодексу газорозподільних систем. Послуга з приєднання до газорозподільної або газотранспортної системи є платною та надається оператором газотранспортної системи або оператором газорозподільної системи відповідно до договору про приєднання, цього Закону, кодексу газотранспортної системи або кодексу газорозподільних систем. Оператор газорозподільної системи або оператор газотранспортної системи на підставі поданої замовником заяви надає послугу з приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи відповідно до умов договору про приєднання, цього Закону, кодексу газорозподільних систем або кодексу газотранспортної системи. Розмір плати за приєднання до газорозподільної або газотранспортної системи визначається у договорі про приєднання між замовником і оператором газорозподільної системи або оператором газотранспортної системи відповідно до методології, затвердженої Регулятором. Строк надання оператором газорозподільної системи або оператором газотранспортної системи послуги з приєднання об`єкта замовника до газових мереж встановлюється кодексом газорозподільних систем або кодексом газотранспортної системи та зазначається у договорі про приєднання (ч.ч. 2, 5, 17, 19 ст. 191 гл. 3 розд. IV);

розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним (ч.ч. 1, 2 ст. 40 гл. 5 розд. IV).

Регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму вебсайті (ч.ч. 1 ст. 41 гл. 5 розд. IV).

У відповідності до Законів України "Про ринок природного газу", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", Указу Президента України від 10.09.2014 № 715 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", постановами НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 і № 2498 затверджені, відповідно, Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27824, та Типовий договір розподілу природного газу, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829.

Згідно з пунктом 1 гл. 6, абз. 1 п. 1, п. 2 гл. 7 розд. VI Кодексу ГРМ:

розрахунки позивача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим Регулятором для відповідного Оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта позивача;

відповідач в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт позивача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадку, зокрема, несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. У разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання позивачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, відповідач має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу);

позивач зобов`язаний допустити представників відповідача на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від відповідача письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу позивач зобов`язаний виконати вимогу відповідача та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Як вже зазначалось, позивач приєднався до умов публічного Типового договору розподілу природного газу шляхом підписання 01.04.2017 та повернення відповідачу заяви - приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу, його умови узгоджується з наведеними нормами статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу ГРМ. Договір є укладеним і виконувався сторонами, наявність і розмір заборгованості, визначеної відповідачем, позивачем належними і допустимими доказами не спростовані.

Наведені вище норми законодавства і умови укладеного сторонами договору розподілу природного газу надають право відповідачу, як оператору ГРМ, припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, а тому у зв`язку з наявністю підтвердженої заборгованості позивача, дії відповідача щодо повідомлення позивача про припинення газопостачання за № 1602/31 від 13.09.2022 є такими, що вчинені з дотриманням вищенаведених норм законодавства і умов договору.

Враховуючи викладене, підстави для визнання протиправним і скасування повідомлення про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 та визнання відсутності права у відповідача здійснювати заходи з припинення та/або обмеження газопостачання позивачу за повідомленням про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 відсутні.

Нормами ст. 11 гл. 1 розд. ІІІ ЗУ Про ринок природного газу передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України і за його рішенням. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу. Суб`єкт ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини першої цієї статті, має право на отримання компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, зменшених на доходи, отримані у процесі виконання покладених на нього спеціальних обов`язків, та з урахуванням допустимого рівня прибутку відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що такі спеціальні обов`язки, за обставин спірних правовідносин, на відповідача не покладались.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Положення ч. 4 ст. 219 ГК України і ч. 1 ст. 617 ЦК України не можуть бути підставою для звільнення позивача від обов`язку виплатити відповідачу наявну заборгованість.

На підтвердження настання форс-мажорних обставин позивачем надано повідомлення Торгово-промислової палати України (для всіх, кого це стосується) від 29.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) через військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022.

Однак, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі № 905/857/19 зазначила наступне.

Статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 75 ГПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Пунктами 10.1., 10.3., 10.4. договору розподілу природного газу від 01.04.2017 року сторони передбачили умови звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). При цьому сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що скаржником не надано належних та допустимих доказів, що настання саме даної обставини призвело до неможливості виконання позивачем грошових зобов`язань за договором належним чином, з огляду на те, що значна частина заборгованості позивача за отримані послуги виникла ще до 24.02.2023.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на те, що підстави для визнання протиправним і скасування повідомлення про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 та визнання відсутності права у відповідача здійснювати заходи з припинення та/або обмеження газопостачання позивачу за повідомленням про припинення газопостачання № 1602/31 від 13.09.2022 відсутні, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що у рішенні встановлювався лише факт наявності заборгованості, який не заперечується позивачем, та не встановлюється факт конкретної суми заборгованості.

Враховуючи обставини справи, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі "Hirvisaari v. Finland" ("Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32).

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22, відсутні.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 06.02.2023 у справі № 925/993/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 925/993/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 21.06.2023.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич