Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючий, Вронської Г. О., Кібенко О. Р.,
за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30»
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30»
про визнання недійсним рішення правління, скасування реєстраційних дій та стягнення 197 968,20 грн,
за участю представників:
відповідача: Вербицький В. В.
Господарський суд міста Києва рішенням від 07.07.2022 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав недійсним рішення правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30», яке оформлене протоколом від 11.10.2018 № 2018/10-11. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Стягнув з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» на користь ОСОБА_1 2270 грн витрат зі сплати судового збору.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 02.02.2023 додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 залишив без змін.
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м.Києва від 07.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023, відповідачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, та зазначено, що орієнтовний розмір понесених витрат складає 10 000,00 грн.
23.05.2023 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв?язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн та надано докази на підтвердження здійснених витрат.
Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2023 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, призначено до розгляду на 15.06.2023.
Позивачем подано заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції. Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а тому заява про відшкодування витрат на правничу допомогу має бути залишена без розгляду. Надана відповідачем копія платіжного документу не містить відмітки банку про здійснення і завершення банківської операції, отже оплата витрат на правничу допомогу не підтверджена належними та допустимими доказами. У договорі та додатковій угоді укладених між адвокатом та відповідачем відсутній порядок обчислення та вартість погодинної оплати послуг, що надаються адвокатом. Розмір заявлених до стягнення витрат є неспівмірним зі складністю справи, витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт.
Розглянувши заяву відповідача, Верховний Суд вважає, що ця заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
У заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції відповідач зазначив, що така допомога йому надавалась на підставі договору №26/12-22 від 26.12.2022, укладеного між ОСББ «Бажана 30» та Адвокатським об`єднанням «Вербицький та партнери».
За умовами договору (пункт 1.1) Замовник, Клієнт, доручає а Виконавець, Адвокатське об`єднання, зобов`язується надати йому юридичні послуги та правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зі своєї сторони зобов`язується прийняти зазначені послуги й оплатити їх.
Пунктом 1.2 цього договору визначено, що безпосередній перелік послуг, що надаються у той чи інший період, їх об`єм та особливості оплати, визначаються сторонами у додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємними частинами.
За надання послуг, передбачених даним договором, замовник сплачує виконавцеві гонорар (винагороду) (пункт 6.1 договору).
Розмір гонорару (винагороди) визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору (пункт 6.2).
Зокрема, визначили, що вартість процесуальних документів залежить від складності та часу їх формування, оцінюється з розрахунку 1500 грн за 1 год їх підготовки. Представництво в одному судовому засіданні (незалежно від часу) - 2000,00 грн.
Сторони дійшли згоди, відповідно до пункту 6.4 договору, визначити розмір винагороди за цією додатковою угодою в розмірі фактично виконаних послуг згідно з актами прийому-передачі наданих послуг.
Згідно з доданим до заяви актом приймання-передачі наданих послуг від 18.05.2023, підписаним між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» та Адвокатським об`єднанням «Вербицький та партнери», вартість наданих послуг складає 8 000,00 грн.
До наданих Адвокатським об`єднанням «Вербицький та партнери» відповідачу послуг увійшли:
- попереднє опрацювання матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м.Києва від 07.07.2022 та додаткове рішення Господарського суду м.Києва від 11.08.2022, на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023, а також постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 щодо додаткового рішення Господарського суду м.Києва від 11.08.2022. Опрацювання судової практики, яка наводиться у касаційній скарзі, як підстава для касаційного оскарження. Підготовка і направлення відзиву на касаційну скаргу. Дата виконання 08.05.2023. Час, витрачений на виконання, 2 год. Вартість - 3 000,00 грн.
- попереднє опрацювання матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023. Опрацювання судової практики, яка наводиться у касаційній скарзі, як підстава для касаційного оскарження. Підготовка і направлення відзиву на касаційну скаргу. Дата виконання 10.05.2023. Час, витрачений на виконання, 2 год. Вартість - 3 000,00 грн.
- представництво у судовому засіданні 18.05.2023 тривалістю 45 хв. - 2 000,00 грн.
Щодо наведених позивачем доводів про наявність підстав для залишення заяви відповідача без розгляду, то вони є безпідставними. Заява відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу подана з дотриманням вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо інших доводів позивача, то вони є помилковими. Так, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Такі висновки містяться в постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/996/18.
Також у договорі та додатковій угоді, укладених між адвокатом та відповідачем, сторони визначили, що вартість процесуальних документів залежить від складності та часу їх формування, оцінюється з розрахунку 1500 грн за 1 год їх підготовки. Представництво в одному судовому засіданні (незалежно від часу) - 2000,00 грн, тому доводи позивача в цій частині також є безпідставними.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України), однак таких доказів позивачем суду не надано.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що відповідачем підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, заявлені витрати не є непропорційними до предмета спору, тому мають бути відшкодовані за рахунок позивача, в повному обсязі.
Керуючись статтями 126, 129, 234, 235, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, суд
4. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий О. Баранець
Судді Г. Вронська