РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2023Справа № 910/5030/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист"

про стягнення коштів за банківською гарантією в розмірі 269 654,90 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Швед А.Ю., довіреність № 1-3236 від 05.12.2022;

від відповідача: Мартиненко О.В., довіреність № 05-1/05-107 від 21.12.2022;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про стягнення коштів за банківською гарантією у розмірі 269 654,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021, якою забезпечено належне виконання зобов`язань ТОВ "Будівельна фірма "Хімзахист" за Договором про закупівлю № від 08.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

06.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача та призначено підготовче засідання на 08.05.2023.

14.04.2023 представником позивача подано клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

27.04.2023 до Господарського суду міста Києва від АТ "Банк інвестицій та заощаджень" надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на відсутність факту порушення принципалом основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, що пов`язано з виникненням форс-мажорних обставин.

01.05.2023 до Господарського суду міста Києва від АТ "Укртрансгаз" надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи, що гарант не звільняється від обов`язків передбачених гарантією у випадку настання форс-мажорних обставин для принципала.

08.05.2023 до Господарського суду міста Києва від ТОВ "Будівельна фірма "Хімзахист" надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 08.05.2023 представник позивача з`явився, представники відповідача та третьої особи не з`явилися.

За результатами судового засідання судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 05.06.2023, яку занесено до протоколу судового засідання.

18.05.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення.

У судове засідання 05.06.2023 представник позивача з`явився, представники відповідача та третьої особи не з`явилися.

05.06.2023 до Господарського суду міста Києва від ТОВ "Будівельна фірма "Хімзахист" надійшли письмові пояснення, які залишаються судом без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 запропоновано третій особі у строк до 04.05.2023 подати суду письмові пояснення по суті спору.

При цьому, з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 478 вбачається, що ухвала Господарського суду міста Києві від 10.04.2023 була отримана третьою особою - 19.04.2023, а отже третя особа мала достатньо часу для подання письмових пояснень у строк встановлений судом.

Натомість, третьою особою подано письмові пояснення 05.06.2023, із пропуском встановленого строку для подання письмових пояснень та без клопотань про поновлення або ж продовження процесуальних строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, враховуючи що третьою особою подано письмові пояснення поза межами встановленого строку, означені пояснення залишаються судом без розгляду.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.06.2023.

У судове засідання 26.06.2023 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 26.06.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08 грудня .2021 року між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Хімзахист» (далі - виконавець, третя особа) укладено Договір про закупівлю № (далі - Договір), за умовами якого, виконавець зобов`язується на свій ризик власними силами і засобами, обладнанням, матеріалами і механізмами виконати "Фарбування та скління (Відновлення антикорозійного покриття свердловин Солохівського ПСГ)" код 45440000-3 згідно ЄЗС ДК 021:2015, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Зміст робіт, їх обсяги, вартість, строки та вимоги до робіт визначені Технічним завданням, яке наведене в додатку 1 до Договору, Договірною ціною та Кошторисною документацією, яка наведена в додатку 2 до Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього договору становить 4 990 824,00 грн., в т.ч. ПДВ 831 804,00 грн.

Згідно із п. 5.1 Договору виконавець зобов`язується виконати роботи за цим договором з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт по 31.12.2022.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що місце виконання робіт - Солохівське ПСГ, знаходиться в Диканському районі Полтавської області, с. Водяна Балка. Обслуговується оперативно-виробничою службою Мринського ВУПЗГ, Солохівського ПСГ АТ "Укртрансгаз".

Відповідно до п. 9.11 Договору відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної в п. 9.10 цього договору, виконавець зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 249 541,20 грн., що становить 5% ціни договору.

За твердженням позивача, в межах строку виконання роботи на підставі Договору виконані на суму 2 858 334,18 грн., інша частина робіт станом на 01.2023 не виконана.

29.11.2021 Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (далі - гарант, відповідач) видано Банківську гарантію №23103/21-ГВ, згідно якої гарант надав беніфіціару безвідкличну та безумовну гарантію та прийняв на себе безвідкличне та безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару будь-яку суму, в розмірі UAH - українська гривня (980) 249 541,20 грн., у випадку неналежного виконання ТОВ "Будівельна фірма "Хімзахист" (принципал) умов Договору, протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

АТ "Укртрансгаз" звернулось до АТ "Банк інвестицій та заощаджень" із письмовою вимогою за банківською гарантією №1001ВИХ-23-130 від 06.01.2023, в якій позивач просив відповідача сплатити 249 541,20 грн. за банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021.

У відповідь на вказану вимогу АТ "Банк інвестицій та заощаджень" листом №05-1/02/173 від 20.01.2023 повідомило АТ "Укртрансгаз" про відмову у задоволенні вимоги з огляду на те, що об`єктивна неможливість задоволення вимоги бенефіціара пов`язана з відсутністю вини принципала, оскільки невчасне виконання Договору спричинене форс-мажорними обставинами.

При цьому, докази отримання відповідачем письмової вимоги за банківської гарантією в матеріалах справи відсутні, проте у зазначеній відповіді на вимогу АТ "Банк інвестицій та заощаджень" підтверджує її отримання 16.01.2023.

Спір у справі виник у зв`язку з протиправною, на думку позивача, відмовою відповідача у сплаті суми гарантії, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 249 541,20 грн. за банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором гарантії, який підпадає під правове регулювання норм §4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

З наведеного вбачається, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії.

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (частина 2 статті 200 Господарського кодексу України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004.

Так, у пункті 9 частини 3 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно із частиною 2 статті 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою №1001ВИХ-23-130 від 06.01.2023, в якій вказав на те, що ТОВ "Будівельна фірма "Хімзахист" неналежним чином було виконано умови Договору щодо строку виконання робіт, у зв`язку з чим просив АТ "Банк інвестицій та заощаджень" перерахувати кошти, відповідно до виданої відповідачем банківської гарантії №23103/21-ГВ від 29.11.2021, у розмірі 249 541,20 грн. на його рахунок.

Зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення з огляду на те, що об`єктивна неможливість задоволення вимоги бенефіціара пов`язана з відсутністю вини принципала, оскільки невчасне виконання Договору спричинене форс-мажорними обставинами (лист АТ "Банк інвестицій та заощаджень" №05-1/02/173 від 20.01.2023).

Відповідно до частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

З умов Гарантії та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Проте, щодо обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, то закон такого переліку не містить, натомість вказує, що до вимоги додаються документи, вказані в гарантії, тобто законодавець залишив на вирішення особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Згідно пункту 1 глави 2 розділу III Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Як відзначалось судом, відповідно до пункту 2 розділу І Положення безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Тобто, вказане положення також не визначає обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, і також залишає на вирішення особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Зміст гарантії не містить застережень, які б ставили в залежність виплату банком гарантії від кількості днів прострочення боржником виконання основного зобов`язання або від настання форс-мажорних обставин. За змістом гарантії має значення лише сам факт порушення принципалом зобов`язання за договором. При цьому, одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов`язання (незалежно від періоду, причин та обсягу простроченого зобов`язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення.

Судом досліджено, що в пункті 5.1 Договору встановлено термін виконання робіт до 31.12.2022, тоді як роботи на суму 238 951,27 грн. виконані 29.04.2022, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2022 року, на суму 303 757,50 грн. виконані 30.06.2022, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2022 року, на суму 195 961,52 грн. виконані 29.07.2022, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2022 року, на суму 363 881,12 грн. виконані 30.09.2022, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії акту №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2022 року, на суму 429 907,76 грн. виконані 31.10.2022, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії акту №5 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2022 року, на суму 1 325 875,01 грн. виконані 27.12.2022, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії акту №6 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року, а частина робіт на суму 2 132 489,82 грн. взагалі не виконана, що не заперечується ТОВ "Будівельна фірма "Хімзахист".

Тобто, має місце неналежне виконання боржником зобов`язання за Договором щодо своєчасного виконання робіт за ним, при цьому, правовою підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара, а зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають із будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром.

Аналогічний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного суду у справі №904/1156/19.

Окрім того, ані Договір, ані банківська гарантія №23103/21-ГВ від 29.11.2021 не містять положень щодо звільнення гаранта від обов`язків гарантії у випадку настання форс-мажорних обставин для принципала.

Таким чином, наявність форс-мажорних обставин має наслідком відсутність відповідальності за порушення зобов`язання, а не відсутність самого порушення, а отже оскільки банківська гарантія №23103/21-ГВ від 29.11.2021 не містить положення про форс-мажор, банк не може відмовитись від обов`язку за гарантією з посиланням на такі обставини.

Також, положення розділу 7 Договору "Обставини непереборної сили" стосуються саме правовідносин між замовником та виконавцем і не впливають на правовідносини між замовником та гарантом, а тому не звільняють банк від обов`язку здійснити виплату за банківською гарантією.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача обов`язку по сплаті на користь позивача суми гарантії за банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021 у розмірі 249 541,20 грн.

При цьому, оскільки вимога за банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021 була отримана відповідачем 16.01.2023, то згідно її умов сплата гарантійної суми мала бути здійснена не пізніше 23.01.2023.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту настання гарантійного випадку за банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021 (порушення виконання принципалом зобов`язання з виконання робіт у строк, визначений Договором) та невиконання відповідачем (гарантом) обов`язку з виплати грошової суми за гарантією у встановлений в ній строк, вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з відповідача 249 541,20 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 17 091,86 грн., 3% річних у розмірі 1 025,51 грн. та інфляційних у розмірі 1 996,33 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 12.01.2023 по 03.03.2023.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Банківською гарантією №23103/21-ГВ від 29.11.2021 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання гарантом своїх зобов`язань за цією гарантією щодо перерахування коштів згідно з вимогою бенефіціара, гарант сплачує бенефіціару пеню, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань гаранта за цією гарантією, за кожен день прострочення платежу.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий розрахунок, враховуючи встановлений судом строк сплати гарантійної суми, позивачем неправомірно нарахована пеня та 3% річних за період з 12.01.2023 по 23.01.2023, що призвело до необґрунтованого збільшення їх розміру.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає правомірним та обґрунтованим стягнення з відповідача пені у розмірі 13 331,65 грн., 3 % річних у розмірі 799,90 грн. та інфляційних у розмірі 1 746,79 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з АТ "Банк інвестицій та заощаджень" на користь АТ "Укртрансгаз" заборгованості у розмірі 249 541,20 грн., пені у розмірі 13 331,65 грн., 3% річних у розмірі 799,90 грн. та інфляційних у розмірі 1 746,79 грн.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Також, позивач просить суд зазначити в рішенні про нарахування пені та 3% річних до моменту повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI Господарського процесуального кодексу України.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення.

За змістом ч. 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, пені та 3% річних на суму основного боргу у розмірі 249 541,20 грн. починаючи з 04.03.2023 (враховуючи, що у позові вже здійснено нарахування з 24.01.2023 по 03.03.2023) до моменту виконання вказаного рішення, з урахуванням приписів законодавства України.

Перерахунок 3% річних для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: Сх3хД:К:100,

де: С- сума непогашеної заборгованості;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Перерахунок пені для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: С х О х Д : К : 100,

де: С - несплачена сума основного боргу;

О - подвійна облікова ставка НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, пеня та 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився за визначеними вище формулами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити суму банківської гарантії.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, будинок 83-Д; ідентифікаційний код 33695095) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний код 30019801) суму банківської гарантії у розмірі 249 541 (двісті сорок дев`ять тисяч п`ятсот сорок одна) грн. 20 коп., пеню у розмірі 13 331 (тридцять тисяч триста тридцять одна) грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 746 (одна тисяча сімсот сорок шість) грн. 79 коп. та судовий збір у розмірі 3 981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 29 коп.

Зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування пені та 3% річних на суму основного боргу у розмірі 249 541,20 грн. починаючи з 04.03.2023 до моменту виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України.

Нарахування 3% річних здійснювати за наступною формулою: Сх3хД:К:100, де: С- сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Нарахування пені для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати за наступною формулою: С х О х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу; О - подвійна облікова ставка НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.06.2023

Суддя О.А. Грєхова