ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2023 р. Справа №914/240/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий - суддя О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

І.Б. Малех,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеалбудльвів» б/н від 17.04.2023 року (вх. № 01-05/1191/23 від 17.04.2023 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року (суддя В.П. Трускавецький; повний текст рішення складено 27.03.2023 року)

у справі № 914/240/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тригал» (надалі ТзОВ «Тригал»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеалбудльвів» (надалі ТзОВ «Ідеалбудльвів»)

про стягнення 127854,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

12.01.2023 року ТзОВ «Тригал» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Ідеалбудльвів» про стягнення 127854,50 грн, з яких: 8643,93 грн - 3% річних, 52162,60 грн інфляційних втрат, 67047,97 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору поставки №3/21/Т від 05.04.2021 року здійснив оплату за поставлений товар з порушенням строків для оплати. За прострочення виконання зобов`язання по оплаті товару позивач нарахував відповідачу 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 3776/23) заперечив проти позову. Зазначив, що керівник Товариства з квітня 2022 року перебуває на строковій військовій службі. Попри це, основну заборгованість сплачено у другій половині 2022 року (з липня по листопад). Зауважив, що договором поставки передбачено правові наслідки настання форс-мажорних обставин, зокрема, військових дій (війни), під час яких не нараховуються штрафні санкції. Не погоджується з розрахунком позовних вимог, наведеним у позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується позовна давність в один рік. Тому враховуючи, що дана позовна заява подана до суду 12.01.2023, то позивач може стягувати пеню у період не далі як до 12.01.2022 включно. Таким чином, враховуючи заяву про застосування позовної давності, відповідач вказує, що заявлені вимоги про стягнення пені не підлягають до задоволення в повному обсязі. Також пеню необхідно перерахувати, починаючи з 12.01.2022, а не з дати, яку вказує позивач. Щодо заявлених до стягнення сум трьох відсотків річних та інфляційних витрат відповідач зазначає, що позивач не врахував існування в Україні форс-мажорних обставин. Окрім цього, розрахунок у цій справі, суперечить позиції позивача у справі № 914/1618/22, у якій було обрано період нарахування 14.12.2021-19.07.2022. Таким чином, позивач визнав, що заборгованість виникла 14.12.2021, а не 07.05.2021. Відтак, розрахунок у цій справі вважає некоректним. Окремо зауважує, що основна заборгованість складала 173207,72 грн. У цій справі позивач заявив до стягнення 127854,50 грн штрафних санкцій, розмір яких складає 73,4% від суми основного боргу, що не відповідає принципам обґрунтованості, співмірності та справедливості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року у справі №914/240/23 (з врахуванням ухвали від 31.03.2023 року) частково задоволено позов ТзОВ «Тригал». Стягнуто з ТзОВ «Ідеалбудльвів» на користь ТзОВ «Тригал» 67047,97 грн пені, 52162,60 грн інфляційних втрат, 8574,40 грн 3% річних та 2682,66 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. Відмовлено в задоволенні заяви ТзОВ «Ідеалбудльвів» про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач вчасно не виконав своїх зобов`язань з оплати товару, поставленого позивачем на підставі договору №3/21/Т від 05.04.2021 року. Розглянувши заявлені вимоги про стягнення 67047,97 грн пені, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд зазначив, що останнім правильно визначено початок прострочення щодо кожної з поставок з урахуванням часткових оплат, однак безпідставно у кожному із періодів нараховано пеню на день фактичної оплати/часткової оплати, адже у цей день боргу уже не було чи такий був меншим на суму відповідної оплати. Тому, здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що правильним є нарахування пені в обраному позивачем періоді на суму 68150,78 грн, однак не виходячи за межі заявлених позовних вимог, суд задоволив заявлені до стягнення 67047,97 грн пені. При розгляді позовної вимоги про стягнення 52162,60 грн. інфляційних втрат суд встановив, що їх розрахунок є частково правильним, оскільки за обраний позивачем період інфляційне збільшення суми боргу становить 52923,77 грн. Водночас, враховуючи межі заявлених вимог, суд в повному обсязі стягнув заявлені до стягнення 52162,60 грн. інфляційні втрати. Також, розглянувши заявлені вимоги про стягнення 8643,93 грн 3% річних, перевіривши правильність відповідних нарахувань, суд встановив, що обґрунтованими є нарахування у розмірі 8574,40 грн, тому в цій частині заявлені вимоги задоволив частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що строк оплати товару було порушено у зв`язку з початком військових дій та виникненням перед Товариством у бюджетних установ чималої дебіторської заборгованості. Окрім цього, перебування керівника Товариства з квітня 2022 року на стоковій військовій службі значно ускладнило здійснення підприємницької діяльності та роботу Товариства. Даний факт, на переконання відповідача, не може не враховуватись при вирішенні даного спору та аналізі причин невиконання договірних зобов`язань. Попри це, в другій половині 2022 року основна заборгованість перед позивачем була сплачена. Зауважує, що договір поставки №3/21/Т укладено до початку війни, тому на спірні правовідносини поширюються наслідки настання форс-мажорних обставин, зафіксованих в довідці Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року. В п. 7.1 договору передбачено форс-мажорні обставини, в тому числі військові дії (війна), тому вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій в умовах дії форс-мажорних обставин. Покликається на те, що заявлені до стягнення штрафні санкції є неспіврозмірними із збитками, завданими кредитору (позивачу), оскільки складають 73,4% від суми простроченої заборгованості. Вважає, що суд вправі зменшити заявлені до стягнення штрафні санкції. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року у справі №914/240/23, прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника. Вважає оскаржене рішення суду першої інстанції законним, обгрунтованим та об`єктивним. Звертає увагу на те, що юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори та відповідає за наслідки їх невиконання. Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань та не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Покликається на те, що відповідач не повідомляв про неможливість виконання своїх зобов`язань у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин. Зазначає, в суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій. Просить залишити без змін рішення господарського суду рішення господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року у справі №914/240/23, апеляційну скаргу ТзОВ «Ідеалбудльвів» - без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/240/23 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, І.Б. Малех.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою у справі №914/240/23 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 року надіслано сторонам у справі на електронні адреси, повідомлені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Ідеалбудльвів» на судове рішення у справі №914/240/23, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 05.04.2021 року між ТзОВ «Тригал» (постачальник) та ТзОВ «Ідеалбудльвів» (покупець) укладено договір поставки № 3/21/Т, відповідно до якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупцю «щебінь», «пісок» та інший будівельний матеріал (далі товар), а покупець зобов`язується приймати у власність і оплачувати товар відповідно до умов цього договору (а.с.16-18).

Згідно з п. 1.2 договору найменування, кількість (вага) та ціна товару визначається у видаткових накладних, що підписуються сторонами договору або в специфікаціях до договору та є невід`ємними частинами даного договору.

У відповідності до п. 4.3 договору розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються на умовах передоплати 100% від вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника згідно погодженого замовлення на відповідну партію товару, якщо інше не буде узгоджено сторонами договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами договору (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору за несвоєчасну оплату за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п.п. 7.1-7.3 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання будь-якого з положень цього договору, якщо таке невиконання явилось наслідком дії непереборної сили, тобто надзвичайних та невідворотних обставин, які виникли і діють незалежно від волі сторін, і які сторона об`єктивно не могла передбачити і запобігти, якщо ці обставини перешкоджають належному виконанню стороною своїх зобов`язань за цим договором (надалі «форс-мажор»), на час дії обставин непереборної сили, але не більше ніж на 30 днів. До обставин непереборної сили відносяться війни та інші військові дії, землетруси, повені та інші стихійні лиха, що перешкоджають належному виконанню сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Не вважаються форм-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо. Сторона, що не може виконати цілком або частково свій обов`язок за даним договором, внаслідок настання форс-мажору звільняється від відповідальності за невиконання будь-якого з положень цього договору за умови обов`язкового негайного (протягом години з моменту виникнення форс-мажору) повідомлення іншої сторони цього договору та надання сертифікату Торгово-Промислової палати України про існування форс-мажорних обставин протягом відповідного періоду. У разі коли дія зазначених форс-мажорних обставин триває більш ніж 30 днів, кожна із сторін має право на розірвання даного договору, але при цьому сторона цього договору, що не виконала зобов`язання внаслідок настання форс-мажору, зобов`язана відшкодувати збитки в повному обсязі іншій стороні цього договору.

В пункті 8.1 договору сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору поставки № 3/21/Т від 05.04.2021 року позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, які містять відтиски печаток сторін та підписи їх представників: № РН-0000058 від 28.04.2021 року на суму 11769,36 грн; № 66 від 06.05.2021 року на суму 22932,53 грн; № 67 від 07.05.2021 року на суму 92842,85 грн; № 71 від 12.05.2021 року на суму 51703,08 грн; № 81 від 27.05.2021 року на суму 24946,02 грн; № 99 від 14.06.2021 року на суму 35156,48 грн; № 100 від 14.06.2021 року на суму 32685,17 грн; № 101 від 14.06.2021 року на суму 16043,17 грн; № 109 від 22.06.2021 року на суму 14140,98 грн; № 126 від 30.06.2021 року на суму 11914,37 грн; № А0000135 від 13.07.2021 року на суму 15647,18 грн; № 149 від 16.07.2021 року на суму 13952,06 грн; № 150 від 30.07.2021 року на суму 14478,91 грн; № 158 від 11.08.2021 року на суму 15005,76 грн; № 160 від 17.08.2021 року на суму 30940,70 грн., всього на суму 404158,62 грн. (а.с.19-33).

Відповідач оплатив отриманий товар з порушенням строків, передбачених договором поставки № 3/21/Т від 05.04.2021 року. В підтвердження зазначених обставин позивач надав копії платіжних доручень: № 1086 від 13.04.2021 року на суму 30000,00 грн; № 1156 від 20.05.2021 року на суму 25000,00 грн; № 1208 від 29.06.2021 року на суму 10000,00 грн; №1228 від 09.07.2021 року на суму 15000,00 грн; № 1266 від 09.08.2021 року на суму 40000,00 грн; № 1413 від 30.11.2021 року на суму 51703,08 грн; № 1566 від 13.12.2021 року на суму 59247,82 грн; № 1663 від 21.07.2022 року на суму 20637,00 грн; №1670 від 04.08.2022 року на суму 20000,00 грн; № 1673 від 09.08.2022 року на суму 25000,00 грн; №1708 від 21.10.2022 року на суму 50000,00 грн; № 1763 від 25.11.2022 року на суму 11624,26 грн; № 1764 від 25.11.2022 року на суму 15005,76 грн; № 1765 від 25.11.2022 року на суму 30940,70 грн. (а.с.34-47).

13 січня 2022 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу № 7 від 13.01.2022 року, у якій зазначив, що, фактично не отримуючи попередньої оплати в повному обсязі, як це передбачено договором № 3/21/Т від 05.04.2021 року, Товариство виконало свої зобов`язання та поставило товар. Однак, покупець (відповідач) порушив умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.01.2021 по 11.01.2022 року в сумі 173207,72 грн. Вимагав перерахувати зазначену суму заборгованості на рахунок Товариства. Попередив, що у разі невиконання вимог даної претензії буде змушений звернутись господарського суду з позовом про стягнення заборгованості та штрафних санкцій (а.с. 48-50).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач не виконав вчасно своїх зобов`язань з оплати товару, у зв`язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Відповідач подав заяву (вх. № 3774/23) про застосування строків позовної давності.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору поставки № 3/21/Т від 05.04.2021 року відповідач в період з 28.04.2021 року по 17.08.2021 року отримав від позивача товар на загальну суму 404158,62 грн., що підтверджується вищеописаними копіями видаткових накладних.

Як видно з вищеописаних копій платіжних доручень, відповідач здійснив оплату отриманого товару в період з 13.04.2021 року по 25.11.2022 року, тобто з порушенням взятих на себе зобов`язанням за договором поставки №3/21/Т від 05.04.2021 року.

Враховуючи те, що відповідач вчасно не оплатив отриманий товар, позивач нарахував 8643,93 грн. 3% річних та 52162,60 грн. інфляційних втрат за період з 07.05.2021 року по 25.11.2022 року.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечення відповідача проти цих позовних вимог зводяться, зокрема, до того, що позивач в порушення п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України здійснив нарахування 3% річних та інфляційних збитків після 24 лютого 2022 року.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та погоджується з присудженими судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача 8574,40 грн. 3% річних та 52162,60 грн. інфляційних втрат за обраний позивачем період.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його тобто, не є штрафними санкціями, а входить до складу грошового зобов`язання. Отже, відповідач помилково стверджує про безпідставність нарахувань 3% річних та інфляційних збитків у період дії воєнного стану.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 67047,97 грн. пені за порушення строків оплати товару за період з 07.05.2021 року по 25.11.2022 року.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.3 договору за несвоєчасну оплату за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно з статтею 258 Цивільного кодексу України та статтею 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік.

Присудивши до стягнення з відповідача 67047,97 грн. пені за період з 07.05.2021 року по 24.11.2022 року, суд першої інстанції правомірно врахував строк позовної давності, вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України та те, що позивач безпідставно у кожному з періодів нарахував пеню за день фактичної оплати. Здійснивши власний розрахунок пені та враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано задоволив позов у цій частині.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України і частини першої статті 233 Господарського кодексу України стосовно можливості зменшення за рішенням суду розміру неустойки (штрафних санкцій), оскільки відповідач не заявляв відповідного клопотання в суді першої інстанції, що в силу положень ст. 269 ГПК України унеможливлює розгляд такого клопотання судом апеляційної інстанції.

Також той факт, що 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними обставинами та невиконанням/неналежним виконанням таких зобов`язань підлягала доведенню відповідачем на загальних підставах.

Разом з тим, відповідач не надав доказів виконання умов п. 7.2 договору щодо повідомлення позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

При розгляді заяви відповідача про застосування строків позовної даності у даному спорі суд враховує таке.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Отже на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 з 12.03.2020 до 22.05.2020 установлено на всій території України карантин.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України. Станом на час заявлення даного позову та дату вирішення спору судом першої інстанції розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338-р, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 № 928, з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, режим надзвичайної ситуації продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на норми статей 256, 258, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, дату звернення позивача із даним позовом до суду - 12.01.2023 року, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна давність не пропущена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року у справі №914/240/23.

За приписами частин 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Заява представника скаржника О.І. Огородника, який діє на підставі ордеру серії ВС №1189360 від 17.04.2023 року, про здійснення розподілу витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 914/240/23 у суді апеляційної інстанції (вх. №01-04/3248/23 від 16.05.2023 року) не підлягає задоволенню, оскільки суд залишив апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 8, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеалбудльвів» б/н від 17.04.2023 року (вх. № 01-05/1191/23 від 17.04.2023 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 27.03.2023 року у справі №914/240/23 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех