ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Справа № 925/469/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від Уманської окружної прокуратури Пидорич Д.М. прокурор,

від позивача - Пугач Л.М. представник,

від відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Уманської окружної прокуратури,

м. Умань, Черкаської області в інтересах держави в особі

Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до фізичної особи-підприємця Горенка Віталія Васильовича,

с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області

про стягнення 26 936 грн. 95 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернувся з позовом заступник керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця Горенка Віталія Васильовича про стягнення з відповідача 26 936 грн. 95 коп. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортними засобами, вагові параметри яких перевищують нормативні.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року справу №925/469/23 вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 00 хв. 21 червня 2023 року.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Копію ухвали суду від 17 травня 2023 року відповідачу було направлено за адресою вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Жовтнева,14, с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області, 20382.

Однак, вищевказана ухвала повернулася до суду 26 травня 2023 року у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином вважається, що відповідач отримав ухвалу суду від 17 травня 2023 року 24 травня 2023 року (день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки).

27 квітня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

Водночас, у судовому засіданні судом було з`ясовано, що відзив не підписаний відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 165 ГПК України відзив підписується відповідачем або його представником.

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (ч. 2 ст. 170 ГПК України).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 170 ГПК України).

Отже, відзив на позов підлягає поверненню відповідачу без розгляду, а тому судом до уваги не приймається.

У відповіді на відзив прокурор доводи відповідача відхиляє, а позов вважає обґрунтованим та просить його задовольнити.

В судовому засіданні, яке відбулося 21 червня 2023 року згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/469/22.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 22 липня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області згідно з щотижневим графіком проведення рейдових перевірок здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепу KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу належать Горенку Віталію Васильовичу (а.с.21).

Посадові особи Управління діяли на підставі направлення на рейдову перевірку від 16 липня 2020 року №010971 та затвердженого начальником Управління щотижневого графіка проведення рейдових перевірок.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Горенко Віталій Васильович зареєстрований в реєстрі як фізична особа підприємець з 07 грудня 2016 року.

За результатами вказаного контролю 22 липня 2020 року старшим державним інспектором Управління було складено акт за №044533 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закон України Про автомобільний транспорт, а саме: перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень.

В акті зазначено, що фактична повна маса транспортного засобу становить 40,6 т при допустимій - 40 т.

Відстань між осями: 3.6; 5,8; 1,3;1,3 м.

Осьові навантаження:

нормативно допустиме: 11т, 11т, 22т;

фактичне: 6,500; 9,700; 24,40.

Маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування: Вінницька область, Козятинський район, с. Куманівка м. Южне 525 км.

Акт водієм підписано без зауважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт (в редакції Закону станом на 22 липня 2020 року) у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Перевезення здійснювалося без оформлення дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України.

Перевищення нормативно допустимої маси транспортного засобу, який перевозив вантаж також підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22 липня 2020 року №043934.

Під час розгляду справи судом було витребувано у позивача та досліджено оригінал письмового доказу - чеку зважування, в якому зафіксовано відповідні показники зважування, що відображені в акті (а.с. 37).

Крім того, за результатами контролю старшим державним інспектором Управління було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22 липня 2020 року за №236491, яким зафіксоване порушення вимог п. 22.5. Правил дорожнього руху, а саме: навантаження на строєну вісь 24,4 т при допустимій 22 т.

Акт підписано водієм без зауважень.

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки складено розрахунок від 22 липня 2020 року №1414 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 22 липня 2020 року №044533 та нараховано плату за проїзд у розмірі 850,5 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 22 липня 2020 року еквівалентно 26 936 грн. 95 грн., яку відповідачем на час звернення прокурора до суду не сплачено.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В свою чергу, положенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції станом на 22 липня 2020 року) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Транспортний засіб з причіпом (напівпричепом), що належать відповідачу під час перевезення перевищував допустимі норми, а саме: навантаження на строєну вісь становило 24,4 тонн при максимально допустимому - 24 тонн.

Згідно зі ст. 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30 березня 1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879 (в редакції станом на 22 липня 2020 року) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно із п. 311 Порядку № 879 (в редакції чинній станом на 22 липня 2020 року) якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 22 липня 2020 року автомобіль марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 прямував із пункту навантаження Вінницька область, Козятинський район, с. Куманівка, до пункту розвантаження: м. Южне.

Автомобільний перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю Веста ЮГ-Трейд Україна.

Замовник - фізична особа підприємець Горенко В.В.

Вантажовідправник - товариство з обмеженою відповідальністю Веста ЮГ-Трейд Україна.

Вантажоотримувач - товариство з обмеженою відповідальністю TIS - ZERNO.

У п. 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Окрім того, ч. ч. 6, 7 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зараховується до державного дорожнього фонду.

Законом України Про дорожній рух (ч. 2 ст. 29) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України Про автомобільний транспорт центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (в редакції станом на 22 липня 2020 року), державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт ;

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року зі справи №819/1381/16 вказано, що згідно з пунктом 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Таким чином, саме власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Слід вказати, що під час розгляду справи №819/1381/16 у Верховному Суді сторона спору посилалася на ту обставину, що вона є лише власником транспортного засобу, проте на момент габаритно-вагового контролю останній перебував у фактичному користуванні іншої особи на підставі договору оренди машин та механізмів.

Разом з тим Верховний Суд вказав, що саме власник транспортного засобу має сплатити визначену суму плати за проїзд.

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року зі справи №747/45/20 вказано, що ОСОБА_1 як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Покладання на власника транспортного засобу тягаря відповідальності за порушення вимог щодо здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень транспортним засобом презюмується. Поряд з цим у власника транспортного засобу зберігається право вимоги до водія у порядку регресу через інститути або цивільного, або трудового законодавства, залежно від того, які dejure ide factoвідносини виникли між водієм і власником транспортного засобу у судовому чи позасудовому порядку.

Тлумачення норм Закону №2344-III, Порядку № 879 свідчить, що за загальним правилом саме власник транспортного засобу має нести цивільно-правову відповідальність у виді плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортного засобу, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Спростувати цю презумпцію має власник транспортного засобу.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду..

Таким чином, фізична особа-підприємець Горенко Віталій Васильович є належним відповідачем по справі, оскільки останній є власником транспортного засобу автомобіля марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепу KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 21).

Поряд з цим у власника транспортного засобу зберігається право вимоги до водія чи іншої особи (орендаря автомобіля, перевізника, тощо) у порядку регресу через інститути або цивільного, або трудового законодавства, залежно від того, які dejure ide facto відносини виникли між сторонами (особами) у судовому чи позасудовому порядку.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою на відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Вказана правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верхового Суду від 06 червня 2018 року у справі № 820/1203/17 та від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18.

Відповідно до п.30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Як вже зазначалося вище, за результатами зважування автомобіля марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепу KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та габаритно-вагового контролю, посадовими особами Управління зафіксовано навантаження на осі: 1) 6,500; 2) 9,700; 3) 7,950, 4) 8,200, 5) 8,250, повна маса транспортного засобу 40,600 т.

Навантаження на строєну вісь склало 24,40 т при нормативно допустимому значенні 22 т.

Відповідно, параметри на які нараховується плата за проїзд є 2,40 т, що на 10,81% більше ніж нормативно допустиме навантаження, та згідно Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (в редакції, що була чинною на момент здійснення розрахунку та зважування) плата за 1 км відстані складає 0,54 євро.

Отже, розрахунок шкоди є вірним і відповідачем не спростований.

Також відповідач не надав суду доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який належить йому на праві власності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України під час розгляду справи не було доведено відсутності своєї вини у заподіяні державі шкоди заподіяної внаслідок перевищення вагових нормативних параметрів під час перевезення вантажу, а докази надані позивачем в підтвердження вказаних в позові обставин, на думку суду, є більш вірогідними ніж ті, що надав відповідач в їх спростування.

При цьому судом враховано наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками держави, вини відповідача.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 26 936 грн. 95 коп.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Горенка Віталія Васильовича, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 в дохід Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, р/р №UA 0023759, , МФО 8999980, призначення платежу: 22160100 Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні - 26 936 грн. 95 коп.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Горенка Віталія Васильовича, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь Черкаської обласної прокуратури, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119, на р/р НОМЕР_4 (МФО 820172) за кодом класифікації видатків бюджету 2800, судовий збір у розмірі 2 684 гри. 00 коп.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 28 червня 2023 року.

Суддя А.В.Васянович