РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2023Справа № 910/4260/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Заїки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" (вул. Резервна, буд. 8А, м. Київ, 04074)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Олена Олександрівна ( АДРЕСА_3 )

про визнання недійсним договору купівлі - продажу та акту приймання - передачі частки в статутному капіталі

Представники учасників справи:

Представники учасників справи:

Від позивача: Журавель Р.О. ;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи - 1: не з`явився;

Від третьої особи - 2: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання недійсним договору купівлі - продажу та акту приймання - передачі частки в статутному капіталі від 10.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 відкрито провадження у справі №910/4260/22 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучити до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Олену Олександрівну, підготовче засідання призначено на 13.07.2022.

29.06.2022 через відділ діловодства суду від Святошинської РДА в місті Києві надійшов лист.

13.07.2022 через відділ діловодства суду від Оболонської РДА в місті Києві надійшла копія реєстраційної справи.

Представники відповідача, третьої особи - 1, третьої особи - 2 у підготовче засідання 13.07.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 13.07.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 суд звернувся із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача до Державної міграційної служби України.

15.08.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Представники відповідача, третьої особи - 1, третьої особи - 2 у підготовче засідання 17.08.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 17.08.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.09.2022.

17.08.2022 через відділ діловодства суду від Державної міграційної служби України надійшла відповідь на запит.

Представники відповідача, третьої особи - 1, третьої особи - 2 у підготовче засідання 21.09.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 21.09.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.10.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 суд звернувся із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації та Міністерства соціальної політики України.

30.09.2022 через електронну пошту суду від Луганської обласної військово-цивільної адміністрації надійшла відповідь на запит.

04.10.2022 через електронну пошту суду від Державної міграційної служби України надійшла відповідь на запит.

Розпорядженням Господарського суду міста Києва № 16 від 11.10.2022 рекомендовано суддям тимчасово утриматися від розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

З огляду на зазначене, розгляд справи, призначеної на 12.10.2022 суддею Літвіновою М.Є., не відбудеться у зв`язку із загрозою ракетних ударів по місту та неможливістю забезпечити безпеку життя та здоров`я відвідувачів і працівників суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 призначено підготовче засідання у справі № 910/4260/22 на 31.10.2022.

28.10.2022 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Судом у підготовчому засіданні 31.10.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14.11.2022.

03.11.2022 через відділ діловодства суду від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь на запит.

Представники відповідача, третьої особи - 1, третьої особи - 2 у підготовче засідання 14.11.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 14.11.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 05.12.2022.

05.12.2022 через відділ діловодства суду представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів.

Представники відповідача, третьої особи - 1, третьої особи - 2 у підготовче засідання 05.12.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 05.12.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.12.2022.

Представники відповідача, третьої особи - 1, третьої особи - 2 у підготовче засідання 26.12.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.01.2023.

В судовому засіданні 23.01.2023 оголошено відкладення на 08.02.2023.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання 08.02.2023 не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення або про розгляд справи без їх участі до суду не подавали. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України.

Відповідно до ст. 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 08.02.2023 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» є юридичною особою та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом № 00309298.

Станом на 13.12.2021 року ОСОБА_1 був учасником ТОВ «ВТК КАШТАН» із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 696 785,00 грн, що становить 99,54%.

14.12.2021 приватним нотаріусом Задорожним Дмитром Володимировичем проведено реєстраційні дії, в результаті яких змінено склад засновників із ОСОБА_1 на ОСОБА_2 (країна громадянства: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 , розмір частки засновника (учасника): 696 785,00 грн.)

На момент здійснення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було складено повідомлення про зупинення розгляду документів поданих для державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.12.2021, сформоване приватним нотаріусом КМНО-державним реєстратором Фісенко Т.П.

Також, встановлено, що зміни складу учасників (засновників) ТОВ «ВТК КАШТАН» на підставі реєстраційних дій від 14.12.2021 здійснено приватним нотаріусом Задорожним Д.В. на підставі Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний код 00309298), посвідченого приватним нотаріусом КМНО Колесник Оленою Олександрівною 10.09.2021 на бланку серії НРК 917003 та зареєстровано в реєстрі за №9795, №9796 (надалі - Акт приймання- передачі).

15.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. надано відповідь на адвокатський запит № 1412-21/1 від 14.12.2021, де зазначено, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 за вчиненням будь-яких нотаріальних чи реєстраційних дій 10.09.2021 не зверталися. Нотаріусом не засвідчувалася справжність підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний номер 00309298) від 10.09.2021. Реєстр нотаріальних дій вказаного нотаріуса за 10.09.2021 не містить позиції під № 9795, № 9796. Спеціальний бланк нотаріального документа Серії НРК № 917003 для розміщення на ньому Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний номер 00309298) від 10.09.2021 року нотаріусом не використовувався.

Із наявних матеріалах справи копій реєстраційної справи юридичної особи - ТОВ «ВТК КАШТАН», за період з 01.09.2021 по 07.06.2022 вбачається проведення реєстраційних дій «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», а саме:

24.09.2021 - зміна місцезнаходження (здійснено приватним нотаріусом КМНО Фісенко Т.П.);

08.10.2021 - зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) (здійснено приватним нотаріусом КМНО Фісенко Т.П.) (а саме: подано структуру власності Товариства, з якої вбачається, що ОСОБА_1 володіє часткою у розмірі 99,54%, а інші учасники в сукупності - 0,46%);

08.11.2021 - зміна установчих документів (здійснено приватним нотаріусом КМНО Заєць О.Я.) (а саме: зміна Статуту Товариства);

17.12.2021 - вимога учасника Товариства ОСОБА_1 щодо нотаріального посвідчення правочину, предметом якого є частка у статутному капіталі (здійснено приватним нотаріусом КМНО Фісенко Т.П.);

23.12.2021 - вимога учасника Товариства ОСОБА_1 щодо скасування вимоги нотаріального засвідчення/посвідчення правочину (здійснено приватним нотаріусом КМНО Фісенко Т.П.);

24.12.2021 - зміна засновників (учасників) або відомостей про таких осіб (здійснено приватним нотаріусом КМНО Фісенко Т.П.) (змінено учасника Товариства із ОСОБА_1 на ОСОБА_4 На підставі Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВТК Каштан» у розмірі 99,54% від 24.12.2021 та Акту приймання-передачі від 24.12.2021);

28.12.2021 - змінено відомості про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи (здійснено приватним нотаріусом КМНО Фісенко Т.П.) (а саме: виключено ОСОБА_1 та включено ОСОБА_4 ).

При цьому, в матеріалах реєстраційної справи відсутні документи на підставі яких 14.12.2021 приватним нотаріусом Задорожним Д.В. проведено реєстраційні дії, в результаті яких змінено склад засновників з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

15.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою (реєстр. № СК-3776-21 від 15.12.2021), у якій просив:

1) У зв`язку із наявністю очевидних порушень закону в діях державного реєстратора-приватного нотаріуса розгляд скарги здійснити невідкладно без розгляду її колегіально.

2) Прийняти рішення про задоволення скарги, яким скасувати рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 14.12.2021 12:31:08, 023027660, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., Інше, Задорожний Д.В. , Приватний нотаріус Задорожний Д.В.

3) Вжити заходів до негайного повідомлення відповідних правоохоронних органів про порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» у зв`язку із грубим порушенням законодавства стосовно обставин викладених в скарзі, для вжиття необхідних заходів.

16.12.2021 наказом Міністерства юстиції України № 4511/5:

1) Скаргу ОСОБА_1 від 15.12.2021 задоволено в повному обсязі.

2) Скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 14.12.2021 № 023027660 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Задорожним Дмитром Володимировичем щодо Ьовариства 3 обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний код юридичної особи 00309298).

3) Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

При цьому, Міністерством юстиції України було встановлено, що оскаржувана реєстраційна дія, проведена приватним нотаріусом Задорожним Д.В., містить очевидні порушення закону (у розумінні абзацу другого пункту 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1150), а тому скарга розглядалася Міністерством юстиції України невідкладно без розгляду її колегіально.

17.12.2021 наказ Міністерства юстиції України від 16.12.2021 № 4511/5 було виконано Офісом протидії рейдерству.

Зі змісту оскаржуваного Акту приймання-передачі вбачається, що Продавець ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) передав у власність Покупця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_6 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) частку у статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН» (), що складає 696 785,00 (шістсот дев`яносто шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень нуль копійок) та становить 99,54% статутного капіталу Товариства, а Покупець прийняв зазначену частку за ціною, на умовах та в порядку, визначеному в Договорі купівлі-продажу частки від 10 вересня 2021 року.

Позивач стверджує, що 10.09.2021 учасник Товариства - ОСОБА_1 , жодних договорів щодо відчуження своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН» із покупцем ОСОБА_2 не укладав та, відповідно, не підписував із ОСОБА_2 10.09.2021 ні договір купівлі-продажу частки, ні Акт приймання-передачі.

Наказом Міністерством юстиції України хоча і було відновлено порушенні права ОСОБА_1 як учасника ТОВ «ВТК КАШТАН» шляхом скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 14.12.2021 року щодо незаконної зміни складу учасників ТОВ «ВТК КАШТАН», однак позивач вважає, що це не призвело до повного відновлення порушених прав учасника ТОВ «ВТК КАШТАН» оскільки наявність договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН» та Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН», датованих 10.09.2021, свідчить про те, що ОСОБА_2 в будь-який час може провести зміни складу учасників шляхом державної реєстрації за вказаним Актом та, відповідно, набути корпоративних прав із частки у статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН».

Отже, з урахуванням наведених підстав позивач вважає, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН» та Акт приймання-передачі частки у статному капіталі ТОВ «ВТК КАШТАН», датовані 10.09.2021, підлягають визнанню недійсними у судовому порядку на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з частинами 1-4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство) подається, зокрема, один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; є) структура власності за формою та змістом, визначеними відповідно до законодавства; ж) витяг, виписка чи інший документ з торговельного, банківського, судового реєстру тощо, що підтверджує реєстрацію юридичної особи - нерезидента в країні її місцезнаходження, - у разі, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент; з) нотаріально засвідчена копія документа, що посвідчує особу, яка є кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи, - для фізичної особи - нерезидента та, якщо такий документ оформлений без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, - для фізичної особи - резидента.

З зазначеної норми вбачається можливість внесення змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі подання лише акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачена можливість реєстрації змін у складі учасників, розмірі часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю на підставі лише акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства, визнання недійсним такого акту в даному випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

При цьому, оскаржуваний позивачем договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» від 10.09.2021 в матеріалах справи відсутній, однак, у Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» від 10.09.2021 міститься посилання на вказаний договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст. 209 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

При цьому, у ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вказано, що справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "ґ" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Частинами 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

У п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 (далі - постанова Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013) роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Суперечність договору актам законодавства, як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009, необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення спірного правочину.

Як встановлено судом, згідно з Актом приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» від 10.09.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник Оленою Олександрівною 10.09.2021 на бланку серії НРК 917003 та зареєстрованим в реєстрі за № 9795, № 9796, Продавець ( ОСОБА_1 ) передав у власність Покупця ( ОСОБА_2 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН», що складає 696 785,00 (шістсот дев`яносто шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень нуль копійок) та становить 99,54% статутного капіталу Товариства, а Покупець прийняв зазначену частку за ціною, на умовах та в порядку, визначеному в Договорі купівлі-продажу частки від 10 вересня 2021 року.

На підставі вказаного акта і здійснено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Задорожним Д.В. реєстраційну дію від 14.12.2021 № 023027660 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН», скасовану в подальшому Наказом Міністерства юстиції України від 16.12.2021 № 4511/55.

Водночас, як вбачається з поданих доказів, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. не засвідчувалася справжність підписів ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний номер 00309298) від 10.09.2021, реєстр нотаріальних дій за 10.09.2021 не містить позиції під № 9795, №9796, а спеціальний бланк нотаріального документа Серії НРК № 917003 для розміщення на ньому Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний номер 00309298) від 10.09.2021 нотаріусом не використовувався.

Зазначена обставина підтверджує доводи позивача, що він не підписував з ОСОБА_2 ні акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН», ні відповідного договору купівлі-продажу такої частки. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що договір та відповідний акт приймання-передачі частки підлягають визнанню недійсними у зв`язку з відсутністю волевиявлення позивача на відчуження його частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН», як таких що суперечать статті 203 Цивільного кодексу України, що має наслідком задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування "вірогідність доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Отже, з урахуванням стандарту вірогідності доказів та принципу змагальності у господарському процесі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» від 10.09.2021 року, укладений між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець).

3. Визнати недійсним Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТК КАШТАН» (ідентифікаційний код 00329298) від 10.09.2021 року, підписаний між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрований в реєстрі за №№ 9795, 9796.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 4 962 грн (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві).

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.06.2023.

СуддяМ.Є. Літвінова