ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" червня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/401/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатоблпаливо» адвоката Іванова О.О. від 03.05.2023

про зміну способу виконання рішення суду

у справі № 907/401/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатоблпаливо», м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця Минда Віктора Івановича, с. Латірка Мукачівського району Закарпатської області

про повернення переданого на зберігання майна

За участю представників:

заявника (стягувача) Іванов О.О., адвокат, ордер серії ВС №1146528 від 16.06.2022 (в режимі відеоконференцзв`язку);

боржника не з`явився;

органу ДВС не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатоблпаливо» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Минда Віктора Івановича, в якій просить зобов`язати відповідача повернути дрова паливні у кількості 307,7 м.куб, вартістю 332316,00 грн, які були передані на зберігання на підставі договору зберігання №23 від 23 грудня 2021 року та акту прийому- передачі.

07 грудня 2022 року у справі 907/401/22 Господарський суду Закарпатської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив та ухвалив зобов`язати Фізичну особу-підприємця Минду Віктора Івановича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпатоблпаливо» дрова паливні у кількості 307,7 м.куб., вартістю 332 316,00 грн, які були передані на зберігання на підставі договору зберігання №23 від 23 грудня 2021 року та акту прийому-передачі, а також стягнути з Фізичної особи-підприємця Минди Віктора Івановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо 4984,74 грн в повернення сплаченого судового збору.

На виконання вказаного рішення 16 січня 2023 року суд видав відповідні накази.

03 травня 2023 року на електронну адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо адвоката Іванова О.О. надійшла заява від 03.05.2023 у якій заявник просить суд:

-замінити спосіб виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 07 грудня 2022 року по справі № 907/401/22 в частині зобов`язання фізичної особи- підприємця Минди Віктора Івановича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо дрова паливні у кількості 307,7 м. куб., вартістю 332 316,00 грн, які були передані на зберігання на підставі договору зберігання № 23 від 23 грудня 2021 року та акту прийому-передачі;

- стягнути з фізичної особи-підприємця Минди Віктора Івановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо 332 316,00 гривень.

Ухвалою від 09 травня 2023 року суд призначив розгляд заяви представника позивача (стягувача) зміну способу виконання рішення суду в судовому засіданні на 15 травня 2023 року та встановив учасникам справи строк до 12 травня 2023 р. для подання письмових пояснень і заперечень щодо заяви з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених статтею 170 ГПК України.

Розгляд заяви стягувача відкладався до 01.06.2023, в судовому засіданні оголошувалася перерва до 20.06.2023 у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду заяви позивача та з огляду на заявлене останнім клопотання.

Крім того, ухвалою суду від 15.05.2023 суд зобов`язував приватного виконавця Романа Р.М. надати в строк до 30 травня 2023 року докази вжитих ним дій з примусового виконання рішення суду в даній справі по виконавчому провадженню ВП №71036306, з урахуванням ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

26 травня 2023 року приватним виконавцем Романом Р.М. на вимогу суду надано письмові пояснення щодо вжитих ним в ході здійснення виконавчого провадження ВП №71036306 з примусового виконання рішення суду в даній справі дій з долученням копій матеріалів означеного виконавчого провадження.

Присутній у судовому засіданні 20.06.2023 представник позивача (стягувача) підтримав означену заяву про зміну способу виконання судового рішення.

Відповідач та приватний виконавець в судові засідання жодного разу не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду заяви ТОВ «Закарпатоблпаливо» було повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

З урахуванням викладеного, суд висновує, що неявка в судове засідання відповідача та приватного виконавця, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали заяви з доданим до неї документами, заслухавши пояснення представника стягувача, суд зважає на таке.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Слід зауважити, що у справі "Півень проти України" Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Згідно статті 160 ГПК України, суд може змінити спосіб чи порядок виконання наказу суду в порядку, встановленому статтею 331 цього Кодексу.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В силу частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред`явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Долученими стягувачем до заяви від 03.05.2023 та наданими приватним виконавцем Романом Р.М. документами встановлюється, що з метою примусового виконання рішення Господарського суду в даній справі про зобов`язання відповідача повернути позивачу дрова паливні у кількості 307,7 м.куб., вартістю 332 316,00 грн, які були передані на зберігання на підставі договору зберігання №23 від 23 грудня 2021 року та акту прийому-передачі, ТОВ «Закарпатоблпаливо» звернулося до приватного виконавця Романа Р.М., яким 14.02.2023 відкрито виконавче провадження ВП №71036306, якою, зокрема, боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Згідно з актом приватного виконавця від 27.03.2023 у ВП №71036306 встановлено, що боржнику ФОП Минді В.І. приватним виконавцем роз`яснено порядок виконання рішення суду, особу боржника встановлено, а сам боржник відмовився від ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та повідомив, що він добровільно виконає рішення суду та поверне 307,7 м.куб. дров у строк до 30.03.2023.

Актом приватного виконавця від 01.04.2023 встановлено, що при перевірці майнового стану боржника за місцем реєстрації підприємницької діяльності територія огороджена металопрофілем, доступ відсутній, ознак господарської діяльності не виявлено.

В подальшому, відповідно до актів приватного виконавця від 03.04.2023 та 21.04.2023, складених за участю представника стягувача (ТОВ «Закарпатоблпаливо» Бабурнич І.І.) встановлено, що рішення Господарського суду Закарпатської області у даній справі боржником не виконане, дрова паливні у кількості 307,7 м.куб. не передано позивачу у справі.

У зв`язку з невиконанням рішення суду у встановлений приватним виконавцем строк, останнім відповідно до постанови від 04.04.2023 накладено на боржника штраф в розмірі 1700,00 грн, а постановою від 21.04.2023 приватним виконавцем Романом Р.М. закінчено виконавче провадження ВП №71036306 з посиланням на п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконане без участі боржника.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації такого рішення в разі неможливості його виконання у порядку та у спосіб, що раніше встановлені. Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений господарським судом.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 року у справі №6-1829цс15.

Зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

За відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна.

Суттю рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.12.2022 у справі №907/401/22 є повернення боржником стягувачу дров паливних в натурі, тобто в примусовому порядку виконати свої майнові зобов`язання за договором зберігання перед позивачем щодо повернення зі зберігання дров паливних, який має вартісну оцінку. Отже, спір у справі є майновим.

Здійснивши оцінку вимог позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебувало на примусовому виконанні приватного виконавця Романа Р.М. (ВП №71036306) судом встановлено, що позовні вимоги стягувача стосувалися повернення речі в натурі, як способу захисту порушеного права позивача.

Заява позивача про встановлення способу виконання рішення суду у вигляді стягнення з відповідача на користь позивача вартості майна в розмірі 332 316,00 грн є зміною способу виконання рішення суду.

Питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості неповернутого майна не вирішувалось судом, не було предметом його розгляду і резолютивна частина рішення не містить в собі посилання на будь-які перешкоди, які могли б бути усунуті.

Як на підставу зміни способу виконання судового рішення позивач посилається на постанову приватного виконавця Романа Р.М. від 21.04.2023, яким закінчено виконавче провадження ВП №71036306 у зв`язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконане без участі боржника

Згідно з ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, враховуючи, що предметом виконання у виконавчому провадженні була передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, до застосування у спірних правовідносинах полягають положення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч. 1 якої під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

З урахуванням викладеного, суд констатує про недоведеність стягувачем, що згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем вчинено дії, щодо встановлення факту відсутності майна, яке мало бути передано стягувачу, та не повернуто виконавчий документ стягувачу.

Зокрема, долучені стягувачем та приватним виконавцем документи з виконавчого провадження ВП №71036306 свідчать про вжиття приватним виконавцем дій з повідомлення боржника про необхідність виконання рішення суду та встановлення факту його невиконання добровільно.

Водночас, відповідні акти приватного виконавця від 27.03.2023, 01.04.2023, 03.04.2023, 21.04.2023 жодним чином не доводять факт відсутності чи не підтверджують наявності у боржника відповідного майна, яке підлягало передачі стягувачу, у зв`язку з чим, суд висновує про недоведеність стягувачем вжиття приватним виконавцем усіх дій в межах виконавчого провадження, спрямованих на пошук, виявлення та передачу позивачу майна, яке підлягало передачі за виконавчим документом у даній справі.

Суд вважає, що сам факт можливого перебування у боржника спірних паливних дров, за відсутності встановлення в межах виконання судового рішення протилежного унеможливлює зміну способу виконання судового рішення, позаяк неможливість його виконання у визначений в самому рішенні спосіб документально не підтверджується.

Постанова приватного виконавця 21.04.2024 про закінчення виконавчого провадження не може вважатися доказом про відсутність майна для передачі, оскільки лише засвідчує факт невиконання боржником самостійно рішення суду, а не відсутність спірних паливних дров, який підлягають поверненню зі зберігання.

Тому, відсутні підстави вважати, що майно, яке має бути передано згідно рішення суду, відсутнє у боржника, а тому в спосіб встановлений судом його виконання неможливо.

Схожа правова позиція зазначена в постанові Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 в справі №907/454/17.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що положення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначають різні наслідки вжитих виконавцем дій з пошуку майна, яке підлягає передачі стягувачу, зокрема:

- у разі наявності предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі;

- у разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження;

- у разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Відтак постанова державного виконавця за №71036306 від 21.04.2023 про закінчення виконавчого провадження, з урахуванням встановленого вище, не є тією обставиною в розумінні статті 331 ГПК України, з якою пов`язана можливість зміни способу виконання рішення суду, а також констатовано недоведеність неможливості виконання рішення по справі у порядку і спосіб, встановленими у судовому акті.

Отже, при поданні заяви про зміну способу виконання рішення стягувачем не надано доказів, які б підтверджували або спростовували зазначені вище обставини, що свідчить про недоведеність вимоги стягувача про зміну способу виконання рішення суду, у зв`язку з чим в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо адвоката Іванова О.О. від 03.05.2023 про зміну способу виконання рішення суду від 07.12.2022 у справі №907/401/22 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 42, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо адвоката Іванова О.О. від 03.05.2023 про зміну способу виконання рішення суду від 07.12.2022 у справі №907/401/22.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 27 червня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.