ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1286/23
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика", м. Київ

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЛЯХБУД", с. Олександрівка, Дніпропетровська обл.

про стягнення грошових коштів у розмірі 1 217 738, 65 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Мазнов Д.С.

Представники:

від позивача Коротюк М.М. ордер адвокат

від відповідача не з`явився

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЛЯХБУД" і просить суд стягнути грошові кошти за договором про надання послуг спеціалізованою технікою від 01.06.2021 №01.06.21-49 у розмірі 1 193 515,30 грн, з яких: 1 100 000,00 грн - основний борг, 17 704,25 грн - сума відсотків за користування грошовими коштами, 75 811,05 грн - інфляційні втрати та судові витрати.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

В межах строків, передбачених частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, 22.03.2023 позивач усунув недоліки.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.04.2023.

27.03.2023 позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика" про забезпечення позову відмовлено. Судові витрати, пов`язані з поданням заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, віднесено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика".

17.04.2023 відповідач подав клопотання про відкладення підготовчого засідання та відзив на позовну заяву.

18.04.2023 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до цієї заяви позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних на суму 17 863, 15 грн та інфляційних втрат на суму 100 126, 55 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 відкладено підготовче засідання на 17.05.2023.

05.05.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 15.06.2023.

У судове засідання 15.06.2023 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Суд під час розгляду справи по суті заслухав виступ позивача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази. У нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідача утворилась заборгованість з оплати наданих позивачем послуг за договором № 01/06/21-49 про надання послуг спеціалізованою технікою від 01 червня 2021 року.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору, за період 01.06.2021 - 31.12.2021 року позивачем було виставлено відповідачу до оплати Акти виконаних робіт (наданих послуг) за Договором на загальну суму 6 041 100,00 грн.

За період 01.06.2021- 31.12.2021 відповідачем на рахунок позивача було перераховано в якості оплати за надання позивачем послуг спеціалізованою технікою 4 920 000, 00 грн. Відповідач 17.01.2023 перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 21 100,00 грн.

У зв`язку із частковою оплатою грошових коштів за договором, у відповідача перед позивачем залишилась заборгованість у розмірі 1 100 000,00 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% у розмірі 17 863, 15 та інфляційних втрат у розмірі 100 126, 55 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Позиція відповідача, викладена у відзиві

Відповідач заперечує у повному обсязі проти вимог позивача з огляду на таке.

Позивач зазначає що 01.06.2021 між ним та відповідачем укладено договір № 01/06/21-49 про надання послуг спеціалізованою технікою . Вказаний договір не надано позивачем, що унеможливлює встановити порядок оплати та інші вимоги.

Акти здачі приймання робіт та Акт звіряння взаєморозрахунків підписані за допомогою електронних цифрових підписів, але позивачем не надано документів на підтвердження письмової згоди на електронне підписання документів, а також документів на підтвердження досягнення згоди стосовно програмного забезпечення, яке сторони використовуватимуть під час оформлення електронних документів.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що факт надання отримання послуг підтверджується реєстрацією податкових накладних та актом звіряння.

Відповідач посилається на постанову від 04.11.2019 зі справи № 905/49/15, в якій зазначається, що податкова накладна, як доказ, може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом.

Отже, без належним чином оформлених сторонами Договору первинних Документів сам по собі факт прийняття відповідачем податкових накладних не маже свідчити про беззаперечне отримання послуг відповідачем.

Крім того, відповідач стверджує, що його виробничі потужності були зруйновані/знищені внаслідок ракетного удару по будівлям, нанесеного збройними силами російської федерації, що завдало значної шкоди товариству та значно погіршило його фінансово-економічний стан, що вплинуло на платоспроможність відповідача та його можливість контролювати та виконувати свої зобов`язання перед кредиторами.

Відтак, відповідач зазначає, що позивач не довів виконання свого обов`язку щодо надання відповідачу всіх документів, оформлення яких вимагаються при наданні послуг спеціального технікою, а відповідач допустив таке порушення не з власної вини, тому підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач вказує, що договір було укладено між сторонами в спрощеній формі без підписання єдиного письмового документу. Дата і номер використовувались для зручності ведення бухгалтерського обліку.

Також, позивачем було зазначено, що оскільки сторонами не зафіксовано порядок і строк оплати, до правовідносин сторін застосовується частина 2 ст.530 ЦК України.

Позивач зазначає, що такий документообіг між ним і відповідачем був звичайним та проводився й до утворення заборгованості, про що свідчить підписання актів здачі-приймання робіт за допомогою системи електронного документообігу та оплата відповідних актів відповідачем, що зокрема зафіксовано в Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором № 01/06/21-49 від 01.06.2021, отже це свідчить про надання згоди відповідача на електронний документообіг шляхом його конклюдентних дій.

Окрім того, позивачем було проведено перевірку підпису на документі на онлайн-сервісі державних послуг Дія, та за результатами перевірки підписів на Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором № 01/06/21-49 від 01.06.2021, уповноважена особа відповідача, а саме його Директор, підписав Акт звіряння, відтак заперечення факту підписання документу не відповідають дійсності.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

За період 01.06.2021 - 31.12.2021 позивачем було виставлено відповідачу до оплати Акти виконаних робіт (наданих послуг) за Договором на загальну суму 6 041 100,00 грн.

За період 01.06.2021- 31.12.2021 відповідачем на рахунок позивача було перераховано в якості оплати за надання позивачем послуг спеціалізованою технікою 4 920 000, 00 грн.

Позивачем виставлено для оплати відповідачем наступні акти виконаних робіт (том-1, арк.с.13-34):

№ АктуДата актуСума боргу грн.
36701.11.2021Неоплачена сума акту 31500,00
37501.11.202184000,00
38808.11.202164000,00
38908.11.202150700,00
39008.11.20218000,00
39708.11.202143200,00
39610.11.202172000,00
39815.11.202156000,00
39915.11.202145500,00
40015.11.202156000,00
40115.11.202161600,00
41718.11.202124000,00
41322.11.202145500,00
41422.11.202157600,00
41522.11.202164800,00
42026.11.202126000,00
42129.11.202149600,00
42330.11.202176800,00
42803.12.202119500.00
43906.12.202157600,00
44013.12.202162400,00
44320.12.202164800,00
Всього:1 121 100, 00 грн.
Відповідно до Акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором № 01/06/21-49 від 01.06.2021, кінцеве сальдо становить 1 121 100, 00 грн (том-1, арк.с. 35-36).

Позивач шляхом направлення поштового відправлення 16.08.2022 направив відповідачу Претензію № 08/22-2 від 11.08.2022, відповідно до якої просив від відповідача здійснення оплати за надання позивачем послуг спеціалізованою технікою у розмірі 1 121 100, 00 грн на розрахунковий рахунок позивача.

17.01.2023 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 21 100,00 грн (том-1, арк.с. 41).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, керівник ТОВ «Шляхбуд» - Листопад Олександр Іванович.

В матеріалах справи містяться податкові накладні щодо виконання Договору 01/06/21-49 про надання послуг спеціалізованою технікою від 01.06.2021, зареєстровані на відповідача (том 1, арк.с. 49-69).

В матеріалах справи містяться результати перевірки підписів на Актах виконаних робіт (наданих послуг), долучених до позовної заяви, через онлайн-сервіс державних послуг Дія Результат перевірки підписів на Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором №01/06/21-49 від 01.06.2021 через онлайн-сервіс державних послуг Дія.

В матеріалах справи містяться результати перевірки підписів на Актах виконаних робіт (наданих послуг), долучених до позовної заяви, через веб-сайт Кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг Державної податкової служби України Результат перевірки підписів на Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором №01/06/21-49 від 01.06.2021 через веб-сайт Кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг Державної податкової служби України та квитанції про реєстрацію податкових накладних, долучених до позовної заяви, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наслідками господарської діяльності по операціях з Відповідачем за вищезазначеними актами було складено податкові накладні, виписані на Відповідача та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних:

№ Акту/Дата актуПодаткова накладна
№367 від 01.11.2021Податкова накладна №2 від 01.11.2021
№375 від 01.11.2021Податкова накладна №4- від 01.11.2021
№388 від 08.11.2021Податкова накладна №7 від 08.11.2021
№389 від 08.11.2021Податкова накладна №8 від 08.11,2021
№390 від 08.11.2021Податкова накладна №9 від 08.11.2021
№397 від 08.11.2021Податкова накладна №12 від 08.11.2021
№396 від 10.11.2021Податкова накладна №13 від 10.11.2021
№398 від 15.11.2021Податкова накладна №14 від 15.11.2021
№399 від 15.11.2021Податкова накладна №15 від 15.11.2021
№400 від 15.11.2021Податкова накладна №16 від 15.11.2021
№401 від 15.11.2021Податкова накладна №17 від 15.11.2021
№417 від 18.11.2021Податкова накладна №24 від 18.11.2021
№413 від 22.11.2021Податкова накладна №27 від 22.11.2021
№414 від 22.11.2021Податкова накладна №28 від 22.11.2021
№415 від 22.11.2021Податкова накладна №29 від 22.11.2021
№420 від 26.11.2021Податкова накладна №30 від 26.11.2021
№421 від 29.11.2021Податкова накладна №31 від 29.11.2021
№423 від 30.11.2021Податкова накладна №39 від 30,11.2021
№428 від 03.12.2021Податкова накладна №7 від 03.12.2021
№439 від 06.12.2021Податкова накладна №8 від 06.12.2021
№440 від 13.12.2021Податкова накладна №9 від 13.12.2021
№443 від 20.12,2021Податкова накладна №21 від 20.12.2021

Позивач 16.02.2023 направив відповідачу Досудову вимогу № 02/23. Відповідно до Досудової вимоги, відповідачу була висловлена вимога сплатити суму заборгованості на користь позивача протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання відповідачем вимоги.

Однак, станом на дату подання позову, відповідач не здійснив повне погашення заборгованості у розмірі 1 100 000, 00 грн.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з цим позовом, в якому позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги у розмірі 1 100 000, 00 грн, 3% річних на суму 17 863, 15 грн та інфляційних втрат на суму 100 126, 55 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з частино 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов договору, за період 01.06.2021 - 31.12.2021 року позивачем було виставлено відповідачу до оплати Акти виконаних робіт (наданих послуг) за Договором на загальну суму 6 041 100,00 грн.

За період 01.06.2021- 31.12.2021 відповідачем на рахунок позивача було перераховано в якості оплати за надання позивачем послуг спеціалізованою технікою 4 920 000, 00 грн. Відповідач 17.01.2023 перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 21 100,00 грн.

У зв`язку із частковою оплатою грошових коштів за договором, у відповідача перед позивачем залишилась заборгованість у розмірі 1 100 000,00 грн.

Відтак, сторони узгодили, що предметом договору надання послуг спеціалізованою технікою, тобто між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Тому, суд доходить висновку, що між сторонами було укладено договір надання послуг у спрощений спосіб.

Щодо суми боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За період 01.06.2021- 31.12.2021 відповідачем на рахунок позивача було перераховано в якості оплати за надання позивачем послуг спеціалізованою технікою 4 920 000, 00 грн.

Відповідно до Акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором № 01/06/21-49 від 01.06.2021, кінцеве сальдо становить 1 121 100, 00 грн (том-1, арк.с. 35-36).

17.01.2023 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 21 100,00 грн (том-1, арк.с. 41).

Факт надання послуг за Договором 01/06/21-49 про надання послуг спеціалізованою технікою від 01.06.2021 підтверджується підписаними Позивачем та Відповідачем Актами виконаних робіт (наданих послуг) із посиланням на реквізити Договору 01/06/21-49 про надання послуг спеціалізованою технікою від 01.06.2021.

Окрім того, на підтвердження існування правовідносин між Позивачем та Відповідачем щодо виконання Договору 01/06/21-49 про надання послуг спеціалізованою технікою від 01.06.2021 року, позивачем надано Реєстр податкових накладних, зареєстрованих на Відповідача згідно Договір 01/06/21-49 від 15.06.21р, за період 2021 рік.

Відповідач у відзиві зазначає, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та акт звірки - взаєморозрахунків підписані за допомогою електронних цифрових підписів, проте Позивачем не надано документів на підтвердження письмової згоди на електронне підписання документів.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для сприймання його змісту людиною.

Створення електронного документа завершується накладанням електронного підпису.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Щодо наявності погодженої умови для використання електронного документообігу, то чинне законодавство не містить прямої норми про обов`язкову наявність цієї умови. Оскільки загалом підписання документа є двостороннім процесом, він відбувається лише після взаємної згоди сторін. Тобто, якщо обидві сторони погодили документ, який належним чином оформлено та підписано, то він є чинним.

Електронний документообіг між позивачем і відповідачем проводився до утворення заборгованості, про що свідчить підписання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за допомогою системи електронного документообігу та оплата відповідних актів відповідачем, що зокрема зафіксовано в Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором № 01/06/21-49 від 01.06.2021.

За результатами перевірки підписів на Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 31.12.2021 за договором №01/06/21-49 від 01.06.2021, Акт звіряння підписав ОСОБА_1 , відтак заперечення факту підписання документу судом не приймаються.

Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що факт прийняття відповідачем податкових накладних не може свідчити про беззаперечне отримання послуг відповідачем.

Суд погоджується з тим, що податкова накладна як єдиний доказ не є достатнім. Але, факт існування між сторонами договірних відносин, виконання позивачем робіт підтверджено перш за все підписанням відповідачем в електронному вигляді Актів здачі-приймання робіт, часткової оплати за цими Актами, підписанням Акту звірки. Тому суд оцінює усі докази в ії сукупності.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Відповідно позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 100 000, 00 грн є обґрунтованими. Такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 1 100 000, 00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо сум інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму у розмірі 17 704, 25 грн за змістом позову та 17 863, 15 грн за змістом заяви про збільшення позовних вимог, з яких: за період з 24.08.2022 по 17.01.2023 та за період з 17.01.2023 по 03.03.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд доходить висновку, що він є неточним та має розбіжності, оскільки позивачем обрано неправильний період нарахування 3% річних.

Позивачем обрано період нарахування з 24.08.2022 по 17.01.2023, тоді як необхідно було зазначити період нарахування з 24.08.2022 по 16.01.2023, оскільки 17.01.2023 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 21 100,00 грн, тому дата - 17.01.2023 не входить до періоду нарахування 3% річних.

Відтак, здійснивши перерахунок 3% річних за допомогою систему «Ліга360», судом встановлено, що сума до стягнення 3% річних з відповідача становить 17 612, 10 грн.

Також позивач нарахував до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 100 126, 55 грн за період з вересня 2022 року по березень 2023 року (з урахування заяви про збільшення позовних вимог).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат, суд встановив, що заявлена до стягнення сума вказаних нарахувань є вірною.

Водночас, суд звертає увагу, що загальна сума до стягнення з відповідача становить 1 217 738, 65 грн, що повністю збігається з прохальною частиною заяви про збільшення позовних вимог, відтак, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 17 612, 10 грн та інфляційних втрат у розмірі 100 126, 55 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення позивача до суду ним було сплачено 18 750, 00 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 3643 від 28 лютого 2023 року.

Здійснивши перерахунок суми судового збору, судом встановлено, що позивач мав би сплатити 18 266, 08 грн.

З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 18 266, 08 грн покладається на відповідача.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що зайва сума сплаченого судового збору у справі може бути повернута з Державного бюджету України за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» (вул. Степова, буд. 4, Олександрівка, Покровський район, Дніпропетровська область, 53630; ідентифікаційний код 03579868) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль Логістика» (вул. Звіринецька, буд. 63, Київ 14, 01014; ідентифікаційний код 44057805) суму основного боргу у розмірі 1 100 000,00 грн, 3% річних у розмірі - 17 612, 10 грн, інфляційні втрати у розмірі 100 126, 55 грн та судовий збір у розмірі 18 266, 08 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу на 03.07.2023 о 15:00 год, яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-304 за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, строк для подання доказів відповідачем (за первісним позовом) щодо розміру, понесених ним судових витрат - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 26.06.2023

Суддя Я.С. Золотарьова