УХВАЛА

20 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/17304/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючий), Бенедисюка І. М., Колос І. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства «Київтраснпарксервіс» (далі - КП «Київтраснпарксервіс», скаржник)

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023

у справі №910/17304/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробничо-комерційна компанія «СТС»

до Комунального підприємства «Київтраснпарксервіс»

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

КП «Київтраснпарксервіс» 15.06.2023 (згідно з номером 669 відправлення на поштовому конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/17304/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Виробничо-комерційна компанія «СТС» (далі - ПрАТ «Виробничо-комерційна компанія «СТС»). Крім того просить зупинити виконання рішення місцевого суду до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №910/17304/21 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т. М. - головуючий, Бенедисюк І. М., Колос І. Б.

Відповідно до частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

У поданій касаційній скарзі КП «Київтраснпарксервіс» у поданій касаційній скарзі зазначає, що із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, що узгоджується з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України та вказує на те, що в рішенні суду першої інстанції помилково було визначено природу правовідносин між позивачем та відповідачем, а саме визначено як відносини оренди, що суперечить висновку до якого дійшов Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.02.2020 у справі №910/6312/19 визначивши правовідносини, як правовідносини з надання послуг. З даною підставою для скасування рішення першої інстанції погодилася апеляційна інстанція, яка зазначила що «Укладений між сторонами договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 30.07.2015 №ДНН-2015-07/56 є договором надання послуг, оскільки передбачає вчинення КП «Київтранспарксервіс», як виконавцем певних дій за плату (надання права на організацію та експлуатацію місць паркування транспортних засобів), а відтак, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг», а також не врахували правову позицію викладену в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 відповідно до якої для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи наведене, касаційна скарга КП «Київтраснпарксервіс» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо клопотання скаржника про зупинення дії оскаржуваного судового рішення зі справи, яке обґрунтовано тим, що КП «Київтранспарксервіс» договір №ДНП-053/05-4434 був розірваний 13.11.2018, а позовна заява про оскарження розірвання була подана ПрАТ «Виробничо-комерційна компанія «СТС» в жовтні 2021 року, тобто майже через три роки. 05 квітня 2019 року КП «Київтранспарксервіс» з метою наповнення бюджету міста Києва, уклало договір ДНП- 2019-04/13 про надання в експлуатацію майданчика для паркування з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-Прогіерті» за адресою по вул. Зодчих, 66-68 в якості доказу додається копія договору №ДНП- 2019-04/13 про надання в експлуатацію майданчика для паркування з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-Проперті» з додатками. Відповідно до угоди №26 про зміну сторони договору від 05.04.2019 №ДНП- 2019-04/13 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Проперті» передало свої права і обов`язки по договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Айлерс». Термін дії вищевказаного договору спливає 31 грудня 2025 року. Також скаржник зазначає, що у випадку вимоги ПрАТ «Виробничо-комерційна компанія «СТС» виконати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/17304/21 до вирішення касаційної скарги, КП «Київтранспарксервіс» змушене буде розірвати договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Айлерс», а у випадку задоволення касаційної скарги у вищевказаного товариство виникне право на оскарження безпідставно розірваного договору, а отже, без зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/17304/21 у скаржника виникнуть суттєві труднощі через необхідність виконання оскаржуваних рішень судів.

З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.

Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).

Сумніви скаржника щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм права під час постановлення оскаржених судових рішень покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цих рішень судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскаржених судових рішень або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що у разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Аналізуючи доводи скаржника, Суд виходить з того, що саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення. Подаючи заяву КП «Київтраснпарксервіс» не надало будь-яких доказів з яких можна дійти висновку щонайменше, що розпочалося провадження з виконання судового рішення. Договір №ДНП- 2019-04/13 про надання в експлуатацію майданчика для паркування з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест-Проперті» з додатками надані скаржником до заяви про зупинення виконання рішення не свідчить і не підтверджує ймовірність утруднення захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, адже для відновлення порушених прав необхідно докласти значних зусиль та витрат тощо.

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення дії оскаржуваного судового рішення не наведені аргументовані та обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення його дії, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні буд-які докази на підтвердження факту необхідності зупинення дії оскаржуваного судового рішення як і факту провадження дій щодо виконання.

Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваного судового рішення до закінчення касаційного перегляду, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 294 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №910/17304/21 за касаційною скаргою Комунального підприємства «Київтраснпарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі №910/17304/21.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 11 липня 2023 року о 13:30 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 06 липня 2023 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Відмовити Комунальному підприємству «Київтраснпарксервіс» у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/17304/21.

5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

6. Повідомити учасників справи, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

7. Витребувати матеріали справи №910/17304/21 Господарського суду міста Києва за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробничо-комерційна компанія «СТС» до Комунального підприємства «Київтраснпарксервіс» про визнання недійсним правочину.

8. Копію ухвали надіслати до Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос