ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2114/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2023, повний текст якого складено та підписано 10.04.2023

у справі №916/2114/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ПРОМГАЗ СІТІ

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 419 580, 27 грн,-

головуючий суддя Погребна К.Ф.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю ,,ПРОМГАЗ СІТІ звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просило стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ПРОМГАЗ СІТІ заборгованість за спожиту електричну енергію за період жовтень-листопад 2021 у розмірі 419 580, 27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю електричної енергії для не побутових споживачів у постачальника №48-21 від 05.04.2021 щодо своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.01.2023 року у справі №916/2114/22 (суддя Погребна К.Ф.) позовні вимоги задоволено; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» заборгованість в сумі 419 580 грн. 27коп. та судовий збір в сумі 6 293 грн. 70коп.

Судове рішення мотивоване тим, що господарським судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної оплати спожитої ним у жовтні 2021 року електричної енергії та оплати спожитої ним у листопаді 2021 року електричної енергії, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 419 580,27 грн., що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано, а отже позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2023 року по справі №916/2114/22 і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, заявник апеляційної інстанції зазначає наступне:

-дію застосованих судом першої інстанції норм матеріального права суд розповсюдив виключно на відповідача та не застосував дію цих же норм права на позивача, що не відповідає принципу об`єктивності;

- порушено критерій обґрунтованості рішення, зокрема, суд взагалі не брав до уваги такі аргументи відповідача як: 1. порушення позивачем умов укладеного договору; 2. причинно-наслідковий зв`язок між порушенням позивачем власних зобов`язань та виниклою сумою «заборгованості»; 3. Невірно визначений суб`єктний склад справи (суд не тільки не використав процесуальний механізм заміни сторони спору, він навіть не залучив ПрАТ «ДТЕК Одеські електромережі», тобто особу через бездіяльність якої за свіченням позивача та рішенням суду і виникла заборгованість, у якості третьої особи; 4. суд не надав жодної правової оцінки дискримінаційним діям позивач, внаслідок чого постановив дискримінаційне рішення; 5. суд не здійснив заміну правової природи юридичного факту, що мав істотне значення для вирішення справи, зокрема «зобов`язання» позивача на «намір» позивача забезпечити відключення відповідача від власних електричних мереж;

- не дивлячись га визнання позивачем порушенням ним обов`язку із нормованого постачання товару у спірний період, суд не надав цьому оцінку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2023, повний текст якого складено та підписано 10.04.2023 у справі №916/2114/22; розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,ПРОМГАЗ СІТІ у відзиві на апеляційну скаргу висловило заперечення щодо її задоволення, посилаючись на її необґрунтованість.

21.06.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких апелянт просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ПРОМГАЗ СІТІ до Військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом, 05.04.2021 Військовою частиною НОМЕР_1 підписано заяву-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу із визначенням персоніфікованих даних споживача: найменування - Військова частина НОМЕР_1 ; код ЄДРПОУ - 23311292; найменування оператора - АТ ДТЕК Одеські електромережі; EIC-код суб`єкта ринку електричної енергії - 62Х737.

05.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» (Постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) укладено договір про закупівлю електричної енергії для не побутових споживачів постачальника №48-21, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію для не побутових споживачів за кодом ДК 021:2015-09310000-5-електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2021рік визначено в обсязі 686 000 кВт. год, відповідно до Додатку 3 до Договору «Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії Споживачу (чем)» (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.3 договору, строк постачання електричної енергії: протягом 2021року (з моменту підписання договору до 31.грудня 2021року включно).

Згідно п.2.4 Договору місце постачання електричної енергії: м. Одеса, вул. Приморська, 37; м. Одеса, вул. Приморська 3а; м. Одеса, Потапівський мол; м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва 96А.

Згідно з п.п. 5.1-5.6 договору Ціна цього договору на 2021 рік становить 1 481 760,00 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ - 246 960.00 грн. (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок). Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Ціна (тариф) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується одна ціна електричної енергії. Інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування. Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, інформаційно відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційних цін. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на рахунок Постачальника. Споживач здійснює оплату вартості обсягу електричної енергії за розрахунковий період протягом 14 банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату та Акту прийому-передачі електричної енергії, підписаного обома Сторонами. Оплата вартості електричної енергії за ним Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни

За п/п.1 п.6.1 договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі.

У відповідності до п/п.1 п.6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно з п/п.1 п.7.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до п.9.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

За п.13.1 договору цей договір укладається на строк до 31.12.2020року, та набирає чинності з моменту підписання сторонами.

Позивач вказує, що на виконання умов договору здійснив поставку електричної енергії відповідачу протягом строку передбаченого договором, зокрема поставив останньому в жовтні 2021р. обсяг електричної енергії у кількості 114 057 кВт.год, а у листопаді 2021 року обсяг 54 347 кВт.год., що підтверджується Актом №ПГС00001407 приймання-передачі електричної енергії від 31.10.2021р. за жовтень 2021р., рахунком на оплату №1393 від 31.10.2021р. за жовтень 2021р. на суму 369 095,75грн., Актом №ПГС00001493 приймання-передачі електричної енергії від 30.11.2021р. із зазначенням періоду -з 01.11.2021 по 09.11.2021, рахунком на оплату №1481 від 30.11.2021р. із зазначенням періоду -з 01.11.2021 по 09.11.2021 на суму 175 870,37грн.

Як зазначає позивач, оскільки відповідач фактично не підтверджує факт отримання електричної у жовтні 2021 року у кількості 114 057,00 кВт/год, а у листопаді 2021 року у кількості 54 347 кВт.год., для підтвердження вказаного факту він звернувся до Оператора системи розподілу електричної енергії у Одеській області ПрАТ «ДТЕК Одеські електромережі».

У відповідь ПрАТ «ДТЕК Одеські електромережі» надало лист №21/213 від 17.08.2022р., в якому зазначило, що Обсяг розподіленої електричної енергії споживачу Військова частина НОМЕР_1 () віднесеної до постачальника електричної енергії ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» (ЕІС код постачальника 56Х30Н, код ЕДРПОУ 41559270) в період 01.10.2021р. по 08.11.2021р. включно складає: обсяг за період з 01.10.2021р. по 31.10.2021р. 114 057 кВт.год, обсяг за період з 01.11.2021р. по 08.11.2021р. 54 347 кВт.год.

Позивач вказує, що відповідач вартість спожитої електричної енергії сплатив частково в сумі 125 385,86грн., в зв`язку з чим сума заборгованість склала 419 580,27грн.

Крім того позивач зазначає, що Акт №ПГС00001407 приймання-передачі електричної енергії від 31.10.2021р. та рахунок на оплату №1393 від 31.10.2021р. був направлений відповідачу у листопаді 2021р. засобами електронної пошти, а Акт №ПГС00001493 приймання-передачі електричної енергії від 30.11.2021р. та рахунок на оплату №1481 від 30.11.2021р. був направлений відповідачу у грудні 2021р. засобами електронної пошти.

Також оригінали Акту №ПГС00001407 приймання-передачі електричної енергії від 31.10.2021р., рахунку на оплату №1393 від 31.10.2021р., Акту №ПГС00001493 приймання-передачі електричної енергії від 30.11.2021р. та рахунку на оплату №1481 від 30.11.2021р. були направлені відповідачу 11.08.2022р разом із претензією №157 та отриманні останнім 18.08.2022р. Таким чином Відповідач мав оплатити поставлений Товар згідно обох Рахунків до 30 грудня 2021 року.

Проте претензія була залишення відповідачем без відповіді та задоволення, рахунки в повному обсязі не оплачені.

Отже, несплата відповідачем решти вартості спожитої електричної енергії за жовтень та листопад 2021 року стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення основного боргу.

Предметом позову у справі № 916/2114/22 є наявність або відсутність підстав для стягнення з Військової частини НОМЕР_1 суми заборгованості за поставлену Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» електричну енергію у розмірі 419 580,27 грн. грн.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно до п. 1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за № 312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ, передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Відповідно до п.1.2.8 ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

За п.1.2.15 ПРРЕЕ для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Згідно з п.4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Згідно п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (п. 4.14 ПРРЕЕ).

Згідно п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.

Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» уклав з Військовою частиною НОМЕР_1 Договір про закупівлю електричної енергії для не побутових споживачів постачальника №48-21, за умовами якого Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснює постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи умови укладеного між сторонами договору та комерційної пропозиції, а також здійснені відповідачем оплати за договором постачання електричної енергії, колегія суддів погоджується з вірним висновком суду щодо встановлення факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної оплати спожитої ним у жовтні 2021 року електричної енергії та оплати спожитої ним у листопаді 2021 року електричної енергії, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 419 580,27 грн.

Щодо доводів апелянта про відсутність у нього заборгованості на заявлену суму спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема, листом-відповіддю оператора системи розподілу електричної енергії АТ ДТЕК Одеські електромережі щодо обсягів спожитої відповідачем електричної енергії у жовтні-листопаді 2021 року за № 21/213 від 17.08.2022 року.

Посилання скаржника, що він є неналежним відповідачем, оскільки як він вважає відповідачем має бути ПрАТ «ДТЕК Одеські електромережі» колегія судів оцінює критично, оскільки позивач виконав свої зобов`язання та поставив відповідні обсяги електричної енергії відповідачу, однак останній свого обов`язку щодо оплати спожитої електричної енергії в повному обсязі не виконав, тим самим порушив право позивача на своєчасне тримання коштів в повному обсязі за продану електричну енергію відповідно до умов укладеного договору. При цьому, доказів того що відповідна електрична енергія надавалось відповідачу іншим постачальником матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 419 580, 27 грн, скаржник не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ПРОМГАЗ СІТІ обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З огляду на наведене колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що місцевим господарським судом неповністю встановлено всі обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апелянт не довів суду належними доказами по справі відсутність у нього заборгованості за отриману електроенергію в спірний період за договором, який не був розірваний сторонами у встановленому чинним законодавством України порядку або не визнаний недійсним

Враховуючи викладене, доводи Військової частини НОМЕР_1 викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни судового рішення у даному випадку відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2023 року у справі №916/2114/22 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2023 у справі №916/2114/22 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

23.06.2023р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький