РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2023Справа № 910/4183/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/4183/23

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до Фізичної особи-підприємця Морозова Романа Олександровича

про стягнення 28734,79 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Морозова Романа Олександровича (далі - відповідач) про стягнення 28734,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов`язання за договором оренди №09/14-160/7/21 від 09.03.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення борг по орендній платі у розмірі 20232,10 грн, пеню у розмірі 6223,91 грн, 3% річних у розмірі 373,42 грн, інфляційні втрати у розмірі 1642,28 грн та борг з відшкодування комунальних послуг у загальному розмірі 263,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 відкрито провадження у справі №910/4183/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.04.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02068, м. Київ, просп. Григоренка, буд. 28-А, кв. 125.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвала Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 була отримана відповідачем - 18.04.2023.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Морозовим Романом Олександровичем (далі - орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №09/14-160/7/21 (далі - договір) за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, буд. 3 (літ. Б), загальною площею - 13,7 (тринадцять цілих сім десятих) кв.м (далі - об`єкт оренди). План та місце розташування об`єкту оренди у будівлі наведені у додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1 та 2.2 договору встановлено, що передача об`єкту оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін. Об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятим орендарем в 10-денний календарний строк з моменту виконання орендарем п. 4.6. цього договору.

Умовами пункту 3.1 договору сторони погодили, що строк оренди складає 18 (вісімнадцять) місяців з моменту прийняття об`єкту оренди орендарем за актом приймання-передачі об`єкту оренди.

Орендна плата за користування об`єктом оренди в місяць складає 13000,00 грн (тринадцять тисяч гривень нуль копійок), у тому числі ПДВ (пункт 4.1 договору).

За умовами пункту 4.2 договору орендар щомісячно сплачує орендну плату в розмірі, передбаченому в п. 4.1. цього договору, крім того відшкодовує орендодавцю фактичні витрати, пов`язані з утриманням об`єкту оренди та прибудинкової території (крім того ПДВ).

Щомісячно до 15 (п`ятнадцятого числа) поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє орендарю в електронній формі рахунки, а орендар на підставі отриманих від орендодавця в електронній формі рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця. Орендну плату за перший місяць користування об`єктом оренди орендар сплачує протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку від орендодавця в електронній формі. Надлишково сплачені кошти орендарем за цим договором підлягають зарахуванню орендодавцем в рахунок погашення заборгованості орендаря з орендної плати та інші платежі за договором (пункт 4.2.1 договору).

Пунктом 4.2.2 договору сторони погодили, що орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме: активна електроенергія - відповідно до показників приладу обліку (лічильника); теплопостачання (опалення) - пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди. Витрати, що не передбачені п. 4.2.2. договору, входять до складу орендної плати.

Відповідно до пункту 4.2.3 договору у разі неотримання рахунку орендарем від орендодавця за 3 (три) календарні дні до закінчення строку сплати, визначеного п. 4.2. цього договору, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі згідно з рахунком за попередній період/місяць або згідно з умовами договору. Орендар має право у порядку п. 11.7. цього договору звернутись до орендодавця із запитом про надання рахунку повторно. Після отримання рахунку за таким зверненням орендар зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку сплатити на користь орендодавця різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, що зазначена в наданому орендодавцем рахунку. За відсутності звернення орендаря до орендодавця щодо повторного надання рахунку/рахунків у передбачений вище строк, рахунок/рахунки вважаються такими, що отриманні орендарем та підлягають оплаті у повному обсязі згідно з умовами цього договору. У випадку виникнення заборгованості орендаря перед орендодавцем зі сплати орендної плати та інших платежів за цим договором, орендарю направляється вимога, враховуючи положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розмір орендної плати за цим договором за неповний календарний місяць користування об`єктом оренди нараховується пропорційно фактичній кількості календарних днів у місяці, в якому відбулось користування об`єктом оренди. Розмір інших платежів за цим договором за неповний календарний місяць (або період надання послуг) користування об`єктом оренди розраховується за фактичною кількістю календарних днів у місяці (або періоді надання послуг), в якому відбулося користування об`єктом оренди, в залежності від способів відшкодування таких витрат, згідно з п. 4.2.2. цього договору (пункт 4.3 договору)

Умовами пункту 8.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, що вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовилися збільшити тривалість позовної давності до вимоги про стягнення пені, встановленої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань згідно з цим договором (пункт 11.1 договору).

Відповідно до пункту 11.2 договору всі зміни та доповнення до цього договору мають юридичну силу, якщо вони оформлені договорами про внесення змін до цього договору та підписані сторонами, якщо інше не передбачено умовами договору.

Згідно пункту 11.7 договору кожна зі сторін цим підтверджує, зокрема, що повідомлення сторонами одна одну про будь-які обставини, що виникають протягом дії договору, проводяться шляхом направлення письмових або електронних звернень, повідомлень, рахунків на виконання умов п. 4.2 цього договору, сканованих копій документів, що оформлюються в процесі виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором тощо. При цьому повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони надіслані на адреси, зазначені в п. 12 цього договору. Сторони визнають офіційними та належним чином направленими повідомлення в електронній формі, якщо такі повідомлення були направлені однією стороною другій стороні з електронної адреси та на електронну адресу/адреси, зазначені в п. 12 договору. При цьому, не порушуючи вимог відповідного законодавства України про електронний документообіг. Сторони підтверджують відсутність необхідності електронного підпису сторонами таких повідомлень. Сторони також підтверджують, що з моменту отримання письмового або електронного звернення, повідомлення, сторона - одержувач такого звернення/повідомлення зобов`язана направити відповідь другій стороні у строк не більше 3 (трьох) робочих днів.

На виконання умов договору, сторонами 09.03.2021 року підписано акт приймання-передачі об`єкту оренди, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, буд. 3 (літ. Б), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у користування нерухоме майно, за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, буд. 3 (літ. Б), загальною площею - 13,7 (тринадцять цілих сім десятих) кв.м.

08.09.2022 року сторонами було підписано акт приймання-передачі (повернення з оренди), за умовами якого орендар передав, а орендодавець прийняв з оренди нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, буд. 3 (літ. Б), загальною площею - 13,7 (тринадцять цілих сім десятих) кв.м.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи за період з червня 2022 року по 08.09.2022 року позивачем було нараховано та виставлено відповідачу рахунки на оплату оренди в загальному розмірі 23498,70 грн, а саме: №133 від 28.06.2022 на суму 7193,48 грн, №133 1 від 26.09.2022 на суму 7193,48 грн, №133 2 від 26.09.2022 на суму 7193,48 грн та №133 3 від 26.09.2022 на суму 1918,26 грн та №133 від 19.09.2022 на суму 263,08 грн на відшкодування витрат за спожиту електроенергію у період липень - серпень 2022.

На виконання пункту 4.2 та 11.7 договору позивач здійснив направлення вищезазначених рахунків на електронну адресу відповідача зазначену у розділі 12 договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень, в тому числі, про порушення позивачем умов договору щодо порядку виставлення рахунків.

Тоді як, відповідач свого обов`язку за договором належним чином не виконав, сплативши лише 3266,60 грн, що підтверджується меморіальним ордером №131956 від 27.10.2022, у зв`язку з чим виник борг по орендній платі на суму 20232,10 грн, та в сумі 263,08 грн по відшкодуванню витрат за електроенергію.

23.11.2022 року позивачем направлено на електронну адресу відповідача вимогу про сплату боргу №1989/08 від 23.11.2022, в якій просив здійснити погашення наявної заборгованості до 30.11.2022, втім дана вимога залишена відповідачем без відповіді і реагування, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статті 525 та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у частині 7 статті 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, а відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частинами 1, 3 статті 283 Господарського кодексу України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди може бути, зокрема і нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України).

Приписами частини 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 4.2.1 договору щомісячно до 15 (п`ятнадцятого числа) поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє орендарю в електронній формі рахунки, а орендар на підставі отриманих від орендодавця в електронній формі рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця.

Окрім того, пунктом 4.2.2 договору сторони погодили, що орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме: активна електроенергія - відповідно до показників приладу обліку (лічильника); теплопостачання (опалення) - пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди.

Втім, відповідач у визначений договором строк повної та своєчасної оплати орендної плати не здійснив як і не відшкодував витрати за спожиту електроенергію.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині повної сплати орендних платежів та відшкодування вартості комунальних послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу зі сплати орендних платежів у розмірі 20232,10 грн та заборгованості по відшкодуванню витрат за електроенергію у загальному розмірі 263,08 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стаття 611 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Умовами пункту 8.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, що вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовилися збільшити тривалість позовної давності до вимоги про стягнення пені, встановленої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення орендної плати, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 6223,91 грн.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 373,42 грн та інфляційні втрати у розмірі 1642,28 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 13, 14, 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Фізичної особи-підприємця Морозова Романа Олександровича про стягнення 28734,79 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Морозова Романа Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 8; ідентифікаційний код 00039002) основний борг у розмірі 20232 (двадцять тисяч двісті тридцять дві) грн 10 коп., заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн 08 коп., пеню у розмірі 6223 (шість тисяч двісті двадцять три) грн 91 коп., 3% річних у розмірі 373 (триста сімдесят три) грн 42 коп., інфляційні втрати у розмірі 1642 (одна тисяча шістсот сорок дві) грн 28 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2023.

СуддяТ.В. Васильченко