ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023м. ХарківСправа № 922/2101/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"(Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ МЕФОДІЇВСЬКА, будинок 11)
до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради(61003, м. Харків, майдан Конституції, 16)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Панасейко О.Ю. ( в порядку саомпредставництва)

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ,в якій просить суд:

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію без укладання договору в сумі 220682,20грн. за період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року на р/рахунок НОМЕР_1 в філії Харківського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 351823, .

Судові витрати віднести на відповідача.

Ухвалою суду від 23.05.2023 позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишено без руху. Позивачу встановлено строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду доказів оплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 23.05.2023, позивач 29.05.2023 направив заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій надав докази в підтвердження права підпису позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.05.2023року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2101/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 21.06.2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні 21.06.2023 року позовні вимоги підтримував повністю.

Представник відповідача в судове засідання 21.06.2023 року не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 ГПК України, відповідач має право подати до суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом в ухвалі суду про відкриття провадження у справі.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч. 1, 8 ст. 165 ГПК).

За приписами ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзив по справі, яка розглядається в спрощеному позовному провадженні, подається відповідачем протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі зазначеного, зважаючи на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідно до приписів ч. 7, 8 ст. 120 та ч. 6 ст. 242 ГПК України відповідач належно повідомлений про розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі представника відповідача в судовому засіданні та за відсутності його відзиву на позовну заяву згідно з наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи на надані позивачем до позовної заяви докази, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи,Відповідно до Положення про Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 8 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання» від 09.12.2020 № 7/20 Управління є органом приватизації та орендодавцем майна територіальної громади міста Харкова; в межах своїх повноважень має право укладати від свого імені угоди з юридичними та фізичними особами; майно Управління належить йому на праві оперативного управління; Управління володіє та користується майном, що є в його управлінні; розпорядження майном здійснюється відповідно до положень чинного законодавства України.

Відповідачу на праві оперативного управління належать нежитлові приміщення у багатоквартирних будинках та адміністративних будівлях у м. Харкові з централізованими системами опалення, теплопостачання яких здійснює КП Харківські теплові мережі. Система опалення нежитлових приміщень відповідача є невід`ємними частинами централізованих систем опалення багатоквартирних будинків та адміністративних будівель, тому при подачі теплової енергії у централізовані системи опалення цих будинків та будівель одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Постачання теплової енергії на потреби опалення позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та закінчення опалювальних сезонів.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальних сезонах 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022 рр. КП «Харківські теплові мережі» здійснювало постачання теплової енергії у багатоквартирні будинки та будівлі, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.

По приміщеннях, розташованих в будинках, обладнаних приладами обліку, розрахунки вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювалися згідно показань приладів обліку. По приміщеннях, розташованих в будинках, які не обладнані приладами обліку, вартість спожитої теплової енергії визначалась розрахунковим способом.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень з жовтня 2019 року по листопад 2021 року підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів до будинків, де розташовані нежитлові приміщення відповідача. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувачів цих будинків.

Відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію.

У позові позивач вказує на те, що у порушення статті 24 Закону України Про теплопостачання відповідач не уклав договір з КП Харківські теплові мережі та в період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року отримував теплову енергію на потреби опалення належних йому приміщень, які не були передані в оренду, за відсутності письмового договору.

Відсутність відповідного договору між споживачем теплової енергії та КП Харківські теплові мережі не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати заборгованості за спожиту теплову енергію.

Перелік об`єктів до яких постачалася теплова енергія відповідачеві зазначається в листах Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, інформації про об`єкти до яких подається теплова енергія , актами приймання передачі нежитлових приміщень.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії станом на 01.04.2023 по його особовому рахунку 17700-840 (Холодногірський район м. Харкова) обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 220682,20грн, яка утворилася за період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до матеріалів справи та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1-3 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Відповідно до визначень термінів, які містяться в ст.1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 4 статті 19 та статті 24 вказаного Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу, своєчасне укладення якого з теплопостачальною організацією є основним обов`язком споживача теплової енергії.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 (далі - Правила), відповідно до п.3 яких споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 4 Правил визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Однак, у порушення ст.24 Закону України "Про теплопостачання" відповідач не уклав договір з Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до абз.6 п.40 Правил користування тепловою енергією, до обов`язків споживача теплової енергії, зокрема, належить вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

За приписами п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

З аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Такими діями є реальне постачання теплової енергії у приміщення відповідача та її отримання останнім.

Як було встановлено судом,відповідачу на праві оперативного управління належать нежитлові приміщення у багатоквартирних будинках та адміністративних будівлях у м. Харкові з централізованими системами опалення, теплопостачання яких здійснює КП Харківські теплові мережі.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень з жовтня 2019 року по листопад 2021 року підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів до будинків, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.

Таким чином суд дійшов висновку, що між сторонами у спрощений спосіб укладено договір постачання теплової енергії, у зв`язку з чим суд застосовує положення ч.1 ст.692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Крім того, згідно з п.35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Позивачем належним чином доведено факт споживання відповідачем теплової енергії за період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року.

Суд наголошує, що відсутність письмового договору між відповідачем та позивачем не є підставою для несплати заборгованості за реально спожиту відповідачем теплову енергію.

При цьому суд зазначає, що за приписами п.31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії).

На підставі зазначеного позивачем здійснено розрахунок, відповідно до якого за відповідачем обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 220682,20грн. за період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наведені у позові обставини та не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже позов підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись статтями 13, 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради(61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, код 14095412) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ МЕФОДІЇВСЬКА, будинок 11, код 31557119) - заборгованість за спожиту теплову енергію без укладання договору в сумі 220682,20грн. за період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року на р/рахунок НОМЕР_1 в філії Харківського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 351823, , витрати по сплаті судового збору в сумі 3310,23грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ МЕФОДІЇВСЬКА, будинок 11, код 31557119)

Відповідач: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради(61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, код 14095412).

Повне рішення складено "22" червня 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк