ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" червня 2023 р. Справа № 903/6/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Грязнов В.В.

судді Філіпова Т.Л.

розглянувши клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про відстрочення сплати судового збору або продовження терміну на усунення недоліків при поданні апеляційної скарги

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023, повний текст складено 18.05.2023, у справі №903/6/23 (суддя Войціховський В.А)

за позовом Заступника керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації, м. Луцьк

до відповідача 1: Поромівської сільської ради, с. Поромів

до відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача 3: Володимирської районної державної (військової) адміністрації, м. Володимир

про визнання незаконними та скасування розпорядження, визнання незаконними та скасування пунктів додатку до наказу та рішення, скасування реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/6/23 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації №339 від 06.12.2013 р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності" в частині затвердження такої документації щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :17:000:0005, площею 15,6377 га.

Визнано незаконним та скасовано п. 38 додатку до наказу Головного Управління Держгеокадастру у Волинській області від 21.12.2018р. №3-1360/15-18-сг "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність".

Визнано незаконним та скасовано п. 38 додатку до рішення Поромівської сільської ради №17-2/14 від 29.12.2018р. "Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність Поромівської сільської ради" щодо передачі земельної ділянки площею 15,6377 га з кадастровим номером :17:000:0005 у комунальну власність Поромівської сільської ради.

Усунуто перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :17:000:0005, площею 15,6377 га шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі. Усунуто перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку площею 15,6377 га з кадастровим номером :17:000:0005, що розташована за межами Поромівську сільську раду Володимирського району Волинської області. Усунуто перешкоди державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання Поромівську сільську раду (Волинська область, Володимирський район, с. Поромів, вул. Центральна, 16, ) повернути у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації (м. Луцьк, Київський майдан, 9, ) земельну ділянку з кадастровим номером :17:000:0005, площею 15,6377 га.

Стягнуто з Поромівської сільської ради (с. Поромів, вул. Центральна, 16, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 4 962 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 4 962 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з Володимирської районної державної (військової) адміністрації (м. Володимир, вул. Небесної Сотні, 3, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 4 962 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 11.05.2023 у справі №903/6/23 Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/6/23 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Судові витрати стягнути з Волинської обласної прокуратури на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №903/6/23/3477/23 від 02.06.2023 витребувано матеріали справи №903/6/23 з Господарського суду Волинської області. 08.06.2023 матеріали справи №903/6/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/6/23 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік, а саме: подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 17 863, 20 грн.

26.06.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі №903/6/23. У разі відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору просить продовжити термін на усунення недоліків при поданні апеляційної скарги.

В обгрунтування поданого колопотання посилається на відсутність коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, додатково долучаючи до клопотання виписку з рахунку Головного управління Держгеокадастру у Волинській області станом на 26.06.2023, в якій зазначено, що сплата податків і зборів до бюджетів відповідно до законодавства здійснюється згідно Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету за КЕВК 2800 "Інші видатки" і станом на 26.06.2023 відсутні кошти для сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Також посилається на введення з 24.02.2022 на всій території України воєнного стану у зв`язку з агресією російської федерації проти України.

Розглянувши клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні.

Так, порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати визначається статтею 8 Закону України "Про судовий збір". Зокрема, частиною 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої статті 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

З огляду на те, що предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, доводи, наведені у клопотанні про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору, судом відхиляються.

При цьому суд звертає увагу апелянта, що діючим законом, що регулює питання сплати судового збору, не унормовано право суду на відстрочення сплати судового збору в період воєнного стану.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 129 Конституції України господарські суди, здійснюючи свої конституційні обов`язки, повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України та ст. 5 Закону України "Про судовий збір" господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі і у питанні звільнення або відстрочення судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується із ст. 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади. Отже, самі лише обставини, пов`язані з труднощами фінансування, відсутністю коштів на рахунку, особливості здійснення розрахунково-касового обслуговування бюджетних коштів та запровадженням на всій території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 №64 не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

Вказаної позиції притримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в ухвалах від 09.11.2022 року у справі №910/929/21, від 09.11.2022 року у справі №910/479/21.

Таким чином, вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків встановлених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" призведене до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Оцінивши доводи, наведені апелянтом в обґрунтування вимог заявленого ним клопотання, колегія суддів не вбачає обставин, які відповідали б зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов, а тому відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги і в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Щодо клопотання скаржника про продовження терміну на усунення недоліків апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 р. у справі № 904/5995/16.

Отже, наданий апеляційним господарським судом десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги не може бути продовжений, що відповідно унеможливлює задоволення клопотання апелянта про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 903/6/23.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/6/23.

2. Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/6/23.

3. Копію ухвали направити апелянту - Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області.

4. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.