ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа№ 911/351/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 14.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 (повний текст складено 02.02.2023)

у справі № 911/351/22 (суддя - Кошик А.Ю.)

за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації

до Пірнівської сільської ради

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (правонаступник Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство")

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права комунальної власності та повернення ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у задоволенні позову Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Пірнівської сільської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" прo усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права комунальної власності та повернення ділянки відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 10.02.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі № 911/351/22, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі №911/351/22 та ухвалити нове, яким позов прокурора задовольнити у повному обсязі

Прокурор обґрунтовує скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» 2014 року не являються правовстановчим та правопосвідчувальним документом в розумінні п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що інформація надана Українським Державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект», яке засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/351/22 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі № 911/351/22.

02.03.2022 від Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 911/351/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі № 911/351/22 залишено без руху. Запропоновано заступнику керівника Київської обласної прокуратури протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

13.03.2023 (згідно звернення до засобів поштового зв`язку) до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2023 та докази доплати судового збору в розмірі 7 443, 00 грн., квитанція № 397 від 03.03.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі № 911/351/22 та призначено до розгляду у судовому засіданні 19.04.2023.

31.03.2023 (згідно звернення до засобів поштового зв`язку) до суду від Київської обласної державної адміністрації надійшли пояснення, в яких останній просить апеляційний суд задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі № 911/351/22 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити в повному обсязі.

07.04.2023 (згідно звернення до засобів поштового зв`язку) від Пірнівської сільської ради до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі.

Відзив обґрунтовано тим, що жодного документу, правовстановлюючого документу, який визначений Законом, і підтверджує права саме на земельну ділянку з кадастровим № :33:020:0911 площею 0,9124 га. прокурором суду надано не було.

Відповідач у відзиві вказує, що заява прокурора в судовому засіданні при обґрунтуванні позову, що ділянка одна, спростувала факт взагалі накладення будь-яких земельних ділянок однієї на іншу, а прокурор, в такому випадку, повинен в позові ставити позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим № :33:020:0911 площею 0,9124 га., оскільки жодного правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності за позивачем, на дану спірну ділянку ні суду, ні сторонам не надано.

Пірнівська сільська рада вмотивовує відзив також тим, що державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003309 від 24.09.1998 року та лист ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 року №278 не доводять факту, що геодезичні координати кутів поворотних точок спірної ділянки накладаються чи перетинаються з координатами кутів поворотних точок земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка перебуває в постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на підставі зазначеного державного акту.

Також відповідач зазначає, що замість спонукання посадових осіб Київської обласної військової адміністрації реагувати на можливе порушення прав та інтересів держави, прокурор підміняє цей орган в судовому процесі, мотивуючи на подальшу бездіяльність державних службовців, які утримуються за кошти платників податків, як і прокуратура. Жодних заходів реагування для притягнення до відповідальності державних службовців, які всупереч присяги та Закону України «Про державну службу» не захищають інтереси держави, прокурором до позову не додано.

07.04.2023 (згідно звернення до засобів поштового зв`язку) від Пірнівської сільської ради до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про залучення правонаступника, аргументоване тим, що згідно наказу Державного агентства лісових ресурсів №939 від 28.10.2022 припинено "Державне підприємство "Вищедубечанське лісове господарство" шляхом реорганізації,а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

19.04.2023 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Гончарова С.А. у відрядженні з 03.04.2023 по 07.04.2023 та у щорічній відпустці з 10.04.2023 по 05.05.2023.

Судді Шаптала Є.Ю. та Яковлєв М.Л. з 08.05.2023 по 09.05.2023 перебували у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 клопотання Пірнівської сільської ради про заміну правонаступником - задоволено. Здійснено заміну третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у справі №911/351/22 - Державне підприємство "Вищедубечанське лісове господарство" його правонаступником Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" та призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 911/351/22 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 на 31.05.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 відкладено розгляд апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі № 911/351/22 на 14.06.2023.

В судове засіданні 14.06.2023 з`явились прокурор та представники позивача та відповідача, надали свої пояснення стосовно обставин справи. Третя особа до судового засідання не з`явилась, своїх представників не направила, просила суд здійснювати розгляд справи без іі участі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 31.03.2021 року № 5/0/64-21 «Про проведення інвентаризації» з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, складу угідь, правового статусу, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру і прийняття на їх основі відповідних рішень» вирішено провести інвентаризацію земельних ділянок на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 року № 9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, що перебуває у державній власності на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області загальною площею 4,2521 га, із них: земельна ділянка площею 0,4184 га кадастровий номер :33:027:0005, земельна ділянка площею 0,9104 га кадастровий номер :33:022:0934, земельна ділянка площею 0,5276 га кадастровий номер :33:006:0153, земельна ділянка площею 1,4833 га кадастровий номер :33:026:0012, земельна ділянка площею 0,9124 га кадастровий номер :33:020:0911.

На підставі вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 року № 9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку державної форми власності сільськогосподарського призначення площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911, з цільовим призначенням: землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Рішенням Пірнівської сільської ради Вишгородського району від 14.06.2021 року № 278-09-VIII «Про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку», у відповідності до положень ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.83, п.24 розділу X Земельного кодексу України, вирішено зареєструвати за територіальною громадою Пірнівської сільської ради право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911, яка розташована на території Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

На підставі вказаного рішення сільської ради, державним реєстратором Пірнівської сільської ради Луценко К.Б. 22.06.2021 року прийнято рішення за індексним номером 58877350 про реєстрацію за Пірнівською сільською радою права комунальної власності на земельну ділянку площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911.

Однак, за твердженням прокуратури, вказаний вище наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 року № 9-13 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,9124 га, кадастровий номер :33:020:0911 на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району та рішення Пірнівської сільської ради від 14.06.2021 року № 278-09-VIII «Про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку» прийняті з порушенням вимог законодавства.

Прокурор, у суді першої інстанції зазначав, що вищезазначена земельна ділянка площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 за результатами інвентаризації сформована за рахунок земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та використовуються для ведення лісового господарства.

В підтвердження наведених обставин прокуратура посилається на інформацію ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 року № 278 та картографічні матеріали, за якими земельна ділянка площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 накладається на квартал 710 Дубечанського лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство» за матеріалами базового лісовпорядкування 2014 року.

Згідно інформації ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 11.06.2021 року № 06-44/358 земельна ділянка площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 відноситься до земель лісогосподарського призначення і перебуває у постійному користуванні лісгоспу за матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Факт віднесення спірної ділянки площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 до земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні спеціалізованого лісогосподарського державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» прокуратурою підтверджується інформацією і картографічними матеріалами ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 року № 278, інформацією ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 11.06.2021 року № 06-44/358, Державним актом на право постійного користування землею та Планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Як наслідок, прокуратура стверджує, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 року № 9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» та рішенням Пірнівської сільської ради від 14.06.2021 року № 278-09-VIII «Про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку» фактично припинено право постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» земельною ділянкою площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 лісогосподарського призначення, змінено її цільове призначення із земель лісогосподарського на сільськогосподарське призначення та форму власності з державної на комунальну, чим порушено вимоги ст. ст. 20, 83, 122, 141, 142, 149, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Таким чином, прокурор звернувся з позовом в якому просить суд:

- усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2021 року за індексним номером 58877350, з одночасним припиненням права комунальної власності Пірнівської сільської ради на земельну ділянку площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911;

- усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911, шляхом її повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння Пірнівської сільської ради.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч. 3-4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18).

У даному позові позивачем визначено Київську обласну державну адміністрацію.

Зокрема, відповідно до положення ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Як наслідок, уповноваженим державним органом щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення за межами населених пунктів на даний час являється Київська обласна державна адміністрація.

З метою дотримання прокуратурою вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 07.12.2021 року на адресу Київської обласної державної адміністрації скеровано лист за № 15/1-1152вих-21 із зазначенням встановлених порушень вимог чинного законодавства.

Однак, листом від 22.12.2021 року № 01.1-14/2524 Київською обласною державною адміністрацією повідомлено, що останньою не вживалися заходи спрямовані на захист інтересів держави з метою повернення у державну власність спірної земельної ділянки та вказано на не заперечення щодо вжиття відповідних заходів реагування органами прокуратури.

Сам факт не звернення до суду Київської обласної державної адміністрації з позовом в інтересах держави, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний уповноважений державою орган неналежно виконує свої повноваження щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні землями водного фонду, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави в особі Київської обласної державної адміністрації та для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені в позовній заяві обставини у своїй сукупності вказують на те, що прокурором дотриманий порядок, передбачений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва позивача у даній справі, а доводи відповідача у відповідній частині відхиляються апеляційним судом, як не обґрунтовані.

В свою чергу, відповідно до положень ст. ст. 19, 20 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико- культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у ст. 57 Лісового кодексу України, відповідно до якої зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Також, ч. ч. 1, 9 ст. 149 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для сільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" і земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, що передаються суб`єкту господарювання у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, крім випадків, визначених частинами 5-8 цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Повноваження щодо зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, що перебуває у державній власності та вилучення лісів для нелісогосподарських потреб станом на момент виникнення спірних правовідносин належало виключно до компетенції Кабінету Міністрів України.

Водночас, відповідно до інформації Кабінету Міністрів України від 15.06.2021 № 19414/0/2-21, останнім будь-які рішення щодо вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство», яка розташована в межах 710 кварталу Дубечанського лісництва, не приймались.

Також, положеннями ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В свою чергу, Головне управління Держгеокадастру у Київській області наділено повноваженнями щодо розпорядження виключно землями сільськогосподарського, а не лісогосподарського призначення.

Окрім того, відповідно до положень ст. 141, 142 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою у тому числі є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Відповідно до інформації ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 11.06.2021 № 06-44/358 спірна земельна ділянка на даний час відноситься до земель лісогосподарського призначення, використовується для ведення лісового господарства, жодних погоджень щодо її вилучення чи припинення права постійного користування підприємство не надавало. Вказане також свідчить про відсутністю будь-яких прийнятих уповноваженим органом рішень щодо зміни її цільового призначення.

Водночас, відповідно до положень ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Зокрема, вищезазначена земельна ділянка площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 сформована за результатами інвентаризації за рахунок земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та використовуються для ведення лісового господарства.

Так, відповідно до інформації ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 № 278 та картографічних матеріалів, земельна ділянка площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 накладається на квартал 710 Дубечанського лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство» за матеріалами базового лісовпорядкування 2014 року.

Також, згідно інформації ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 11.06.2021 № 06-44/358 земельна ділянка площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 відноситься до земель лісогосподарського призначення і перебуває у постійному користуванні лісгоспу за матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Таким чином, факт віднесення спірної ділянки площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 до земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні спеціалізованого лісогосподарського державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» підтверджується інформацією і картографічними матеріалами ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 року № 278, інформацією ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 11.06.2021 року № 06-44/358, Державним актом на право постійного користування землею та Планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що надана інформація ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 № 278 з картографічними матеріалами не є належним доказом приналежності спірної ділянки до земель лісогосподарського призначення, оскільки її відведення відповідачу відбулося до моменту виготовлення фрагменту Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

Також, вказана інформація ВО «Укрдержліспроект» не містить в додатках проекту організації та розвитку лісового господарства, планшетів лісовпорядкування погоджених у встановленому порядку.

Зазначена інформація надана Українським Державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект», яке засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Відповідно до п. 3.2.8 статуту ВО «Укрдержліспроект», окрім інших його функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру.

ВО «Укрдержліспроект» створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства

Відповідний висновок щодо віднесення до належних доказів баз інформації вищезазначеної установи викладено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 у справі № 361/6829/16,.

ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони . навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування».

Як наслідок, інформація ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 № 278 з картографічними матеріалами виготовлені виключно на підставі попередньо розроблених і затверджених у встановленому законом порядку планово- картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» 2014 року, копії яких, а саме: проект організації та розвитку лісового господарства, план лісництва, планшет лісництва, таксаційний опис, протоколи першої та другої лісовпорядних нарад долучено прокуратурою до матеріалів даної справи.

Тобто, надані ВО «Укрдержліспроект» з листом від 01.06.2021 № 278 картографічні матеріали повністю відображують межі спірної земельної ділянки у співвідношенні до меж лісових земель, які перебувають у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на підставі розроблених і затверджених у встановленому законом порядку планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

У зв`язку з цим, передчасними є висновки суду першої інстанції про те, що інформації ВО «Укрдержліспроект» від 01.06.2021 № 278 з наданими картографічними матеріалами не відповідають законодавству щодо ведення державного лісового кадастру, оскільки не містять у додатку проекту організації та розвитку лісового господарства, планшетів лісовпорядкування, а доводи відповідача у вказаній частині відхиляються, як необґрунтовані.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відведення відповідачу спірної земельної ділянки відбулося до виготовлення ВО «Укрдержліспроект» картографічних матеріалів з нанесенням меж спірної ділянки та земель лісогосподарського призначення, оскільки спірна ділянка сформована в Державному земельному кадастрі на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 № 9-13, що унеможливлює її відображення на Публічній кадастровій карті України до моменту її формування.

Більш того, спірна ділянка в системі ИКС «ДЗК» сформована у 2021 році, тобто після виготовлення і затвердження у 2014 році останніх матеріалів лісовпорядкування ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

Як вбачається з матеріалів справи, інформації ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 11.06.2021 № 06- 44/358 та від 02.06.2022 № 09-20/203 земельна ділянка з кадастровим номером :33:020:0911 відноситься до земель лісового фонду, перебуває у постійному користуванні зазначеного лісогосподарського підприємства та розташована у кварталі 710, видділи 2, 3 Дубечанського лісництва, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування 2014 року та державним актом на право постійного користування землею ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірна земельна ділянка накладається на межі лісових земель ДП «Вищедубечанське лісове господарство» згідно державного акту на право постійного користування землею ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998 (чинний на даний час, у встановленим законом порядку не скасований і не припинений), план зовнішніх меж землекористування якого повністю збігається з планшетом Дубечанського лісництва за матеріалами подальших лісовпорядних робіт 2014 року.

Як наслідок, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення на законних підставах перебувала у титульному володінні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства згідно державного акту ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998 та розроблених у подальшому планового-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2014 року, а тому в силу вимог ст. ст. 55-57, 84 Земельного кодексу України відносилась до категорії земель лісогосподарського призначення державної форми власності, що є імперативно обмеженими в цивільному обороті та не могла взагалі бути віднесена до комунальної власності сільськогосподарського призначення без попереднього її вилучення у постійного користувача та зміни цільового призначення у встановленому законом порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, право користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» землями лісогосподарського призначення підтверджується державним актом на право постійного користування землею ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998 та, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, розроблених у подальшому на його основі планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

При цьому правова позиція, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлена судами вищої інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/1.7, які в силу ст. 236 Господарського процесуального кодексу України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими до врахування всіма судами при застосуванні таких норм права.

Всупереч вищезазначеному, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» 2014 року не являються правовстановчим та правопосвідчувальним документом в розумінні п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 № 9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки внаслідок його прийняття спірна ділянка змінила своє лісогосподарське цільове призначення та фактично вибула з постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

Щодо спірного рішення Пірнівської сільської ради від 14.06.2021 № 278-09-VIII про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку площею 0,9124 га кадастровий номер :33:020:0911 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що останнє прийнято на підставі положень ст. 83 та пункту 24 розділу X Земельного кодексу України.

Проте, згідно положень ч. 2, 5 ст. 83 Земельного кодексу України (у редакції станом на 14.06.2021) у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної і державної власності.

Територіальні громади набувають землю у комунальну власність, у тому числі у разі передачі їм земель державної власності.

Відповідно до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Як наслідок, спірна земельна ділянка державної власності лісогосподарського призначення з кадастровим номером :33:020:0911, яка перебувала у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства «Вищедубечанське лісове господарство», у відповідності до вимог чинного законодавства не могла бути передана до комунальної власності, навіть за умови розташування її в межах земель Пірнівської територіальної громади.

Як вже зазначалось, матеріали справи не містять доказів, щодо прийняття уповноваженим державним органом будь-які рішення щодо передачі спірної земельної ділянки із державної у комунальну власність.

Проте, на підставі вищезазначеного рішення Пірнівської сільської ради від 14.06.2021 № 278-09-VIII «Про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку» земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером фактично вибула з державної власності.

Зокрема, у зв`язку з реєстрацією права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:020:0911, дійсний власник і землекористувач даної ділянки лісогосподарського призначення позбавлений можливостей розпоряджатися і користуватися нею відповідно до вимог чинного законодавства, а тому, як наслідок, вбачається порушення інтересів держави у сфері охорони і раціонального використання земель лісогосподарського призначення, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи Зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Враховуючи, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення спірної земельної ділянки та передачу її у комунальну власність не приймалось, відтак право постійного користувача та дійсного володільця земельною ділянкою, до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право комунальної власності на спірну ділянку # у відповідача не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації, є негаторний позов (ст. 391 Цивільного кодексу України), який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок.

При цьому, вимоги про визнання недійсними наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.04.2021 № 9-13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» та рішення Пірнівської сільської ради від 14.06.2021 № 278- 09-VIII «Про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку» не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах. Задоволення таких вимог не призведе до безпосереднього відновлення порушених прав позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16 дійшла до правових висновків, відповідно до яких рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі № 922/614/19. Тому під час розгляду І справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - суд знає закони (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення.

Крім цього, метою негаторного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись внаслідок державної реєстрації права комунальної власності за відповідачем на спірну земельну ділянку.

Принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю викладений у п. 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.201 8 у справі № 653/1096/16-ц, а також у постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про повернення нерухомого майна є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями п. 2 ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до суду.

Водночас, такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На даний час спірна земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі зареєстрована за відповідачем, як наслідок Київська обласна державна адміністрація і ДП «Вищедубечанське лісове господарство» позбавлені можливості користуватись і розпоряджатись спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення.

Також, згідно п. 72, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 680/214/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 16.01.2019 у справі № 755/9555/18, від 21.08.2019 у справі № 805/2857/17-а, від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц, від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про державну реєстрацію права комунальної власності за Пірнівською сільською радою на земельну ділянку площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911 підлягає скасуванню з одночасним припиненням речових прав Пірнівської сільської ради на оспорювану земельну ділянку, а сама ділянка має бути повернута Київській обласній державній адміністрації відповідно до приписів ст. ст. 16, 391 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 26, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідачем, під час розгляду справи у суді першої інстанції, заперечуючи обґрунтованість позовних вимог надано до суду копію листа до ДП «Вищедубечанський лісгосп» від 20.12.2021 № 02- 23/1538 на 3 арк, копію відповіді ДП «Вищедубечанський лісгосп» від 18.01.2022 № 09- 20/21 на 5 арк, копію листа до Українського Державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання від 01.02.2022 № 02-23/181 на 2 арк, копію заяву про проведення земельно-технічної експертизи від 28.07.2022 №02-06-859 на 3 арк, копію акту приймання-передачі робіт згідно з договором №5/8/2-22Бр від 05.08.2022, копію заяви розробника ФОП Мельник О.В. б/н б/д, копія кваліфікаційного сертифікату №001757 від 23.01.2013, копія свідоцтва серія АА №1078 від 08.08.2020, копія виписки з реєстру серія А.Г. №565882 від 11.07.2014.

Вказані докази досліджені судом апеляційної інстанції, проте апеляційним судом не встановлено, що вказані докази спростовують вищевикладені висновки

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про порушення місцевим господарським судом вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, керуючись законом та нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Північний апеляційний господарський суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 4 ч. 1 277 ГПК України дійшов висновку про обґрунтованість заявлених Заступником керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації позовних вимог до Пірнівської сільської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права комунальної власності та повернення ділянки.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги Київської обласної прокуратури у даній справі та скасування рішення місцевого господарського суду, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної та першої інстанції (судовий збір) покладаються на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі №911/351/22 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.09.2022 у справі №911/351/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

3. Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2021 року за індексним номером 58877350, з одночасним припиненням права комунальної власності Пірнівської сільської ради на земельну ділянку площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911.

4. Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,9124 га з кадастровим номером :33:020:0911, шляхом її повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння Пірнівської сільської ради.

5. Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції покласти на Пірнівську сільську раду.

Стягнути з Пірнівської сільської ради (07342, Київська область, Вишгородський район, село Пірнове, вулиця Спортивна, будинок 1, ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2 ) 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) 00 коп. судового збору за розгляд справи першої інстанції.

Стягнути з Пірнівської сільської ради (07342, Київська область, Вишгородський район, село Пірнове, вулиця Спортивна, будинок 1, ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2 ) 7 443 (сім тисяч чотириста сорок три гривні) 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи № 911/351/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 20.06.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв