СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Харків Справа № 913/527/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Cоляник Н.В.,

за участю представників:

від позивача - Басула Б.І. - на підставі довіреності від 22.12.2022р. №12/2022/121;

від 1-го відповідача (апелянта) - Ісаєв І.С. - на підставі довіреності від 31.08.2021р.;

від 2-го відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", м. Луганськ, (вх. №849 Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 (суддя Косенко Т.В., ухвалене в м.Харків, дата складення повного тексту - 10.04.2023р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м.Київ,

до 1-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", м. Луганськ,

до 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-розважальний центр "Україна", м. Луганськ,

про стягнення 1000000,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-розважальний центр "Україна" про стягнення солідарно з відповідачів частини боргу за тілом кредиту по кредитному договору від 20.04.2007р. №0420/03, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Актив Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", у розмірі 1000000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання 1-им відповідачем - ТОВ "Кінотеатр "Україна" зобов`язань за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість з повернення тіла кредиту, яка складає 22607100,00грн. Позивач також зазначав, що 23.02.2009р. між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Актив Банк" та ТОВ "ТРЦ "Україна" було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель (2-ий відповідач) зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором.

Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2019-06-03-000016-b від 27.06.2019р., 17.09.2019р. між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Актив-Банк" та ТОВ "ФК "Форінт" було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №52-UA-EA-2019-06-03-000016-b та договір про відступлення права вимоги, внаслідок чого, як зазначає позивач, він став єдиним кредитором відповідачів за кредитним договором та договором поруки.

У відзиві на позовну заяву поданому 17.12.2021р. до господарського суду Луганської області, 1-ий відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, просив відмовити в їх задоволенні.

Зокрема, 1-ий відповідач зазначав про те, що умови кінцевого строку повернення кредиту було встановлено діючим пунктом 1.2. кредитного договору з урахуванням додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2011р., а саме - не пізніше 19.04.2013р., отже підписаний між сторонами додатковий договір від 19.04.2013р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору (відновлювальна лінія, юридична особа) № 0420/03 від 20.04.2007р., на який позивач посилався як на договір, яким нібито було погоджено іншу дату повернення кредиту, є угодою, якою сторони фактично встановили умови кредитного договору на наступні транші, а не на надані раніше.

Крім того, 1-ий відповідач зазначав, що в відкритому доступі на офіційному сайті Prozorro за посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-06-03-00016-b не відображається інформація щодо протоколу електронних торгів та договорів, аукціон не знайдено, що свідчить про порушення порядку проведення електронних торгів.

Також, 1-ий відповідач наголошував на відсутності правових підстав сплачувати позивачу суму заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із не повідомленням його з наданням відповідних доказів про зміну кредитора, що також узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 17.04.2019р. у справі №569/11947/15-ц.

07.02.2022р. 1-им відповідачем подано до господарського суду Луганської області письмові пояснення, в яких зазначав, що наданий позивачем додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03 укладений 20.04.2014р., тобто після окупації міста Луганськ, що свідчить про його нікчемність в силу приписів статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

23.02.2023р. 1-им відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" подано до господарського суду Луганської області заяву про застосування строків позовної давності.

Обґрунтовуючи подану заяву посилався на те, що умови кінцевого строку повернення кредиту, встановлюються діючим пункту 1.2 кредитного договору з урахуванням додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2012р., а саме - не пізніше 19.04.2013р.

Отже, прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, та відповідно строк позовної давності, починає відлік з 20.04.2013р., у зв`язку із чим, загальний строк позовної давності у 3 роки щодо вимоги про погашення кредиту за договором сплив 20.04.2016 р., в той же час, як позовна заява була подана позивачем 04.08.2021р.

Рішенням господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 задоволено повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", та відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-розважальний центр "Україна"; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-розважальний центр "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" заборгованість в сумі 1000000,00грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" судовий збір в сумі 7500,00грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-розважальний центр "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" судовий збір в сумі 7500,00грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим 1-им відповідачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Фактично доводи апеляційної скарги є тотожними доводам викладеним 1-им відповідачем у відзиві на позову заяву, додаткових письмових поясненнях та заяві про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" на рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21; встановлено сторонам у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено сторонам у справі строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 05 червня 2023 р. о 10:00 год.

26.05.2023р. позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення - підсистеми "Електронний суд".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2023р. задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" - Басули Богдана Ігоровича, про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 05 червня 2023р. о 10:00 год.

29.05.2023р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№6079), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 залишити без змін.

30.05.2023р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із хворобою його представника (вх.№6167).

01.06.2023р. позивачем подано до апеляційного господарського суду заперечення на клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№6265).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2023р. оголошено в судовому засіданні перерву до 11:00 год. 19 червня 2023 р.

13.06.2023р. представником апелянта подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2023р., у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи №913/527/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2023р. задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", про участь у судовому засіданні 19 червня 2023 р. об 11:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.06.2023р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 залишити без змін.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази повідомлення 2-го відповідача про дату, час та місце судового засідання, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за його відсутності, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 20.04.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Актив-банк" (надалі - банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір (невідновлювальна лінія, юридична особа) №0420/03 (надалі - кредитний договір т.1 а.с.11) (з наступними змінами та доповненнями т.1 а.с. 12-50), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 23777100,00грн., а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором, а саме згідно додатку №2 до цього договору (пункт 2.1 кредитного договору в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.).

Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.) кредит надається позичальнику у формі невідновлювальної кредитної лінії.

Кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів (пункт 2.4 кредитного договору в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.).

В статті 3 "Умови надання кредиту" кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.) сторони визначили відповідні умови надання кредиту, в статті 4 - порядок надання кредиту.

У відповідності до пункту 4.1 кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.) надання кредиту відбувається виключно за цільовим призначенням, обумовленим цим договором шляхом перерахування кредиту за реквізитами, вказаними в заяві про надання кредиту (траншу). Заява про надання кредиту повинна бути належним чином оформлена позичальником, підписана уповноваженою особою та скріплена печаткою позичальника та надана банку, щонайменше за 1 робочий день до пропонованої дати видачі кредиту. У разі зазначення у такій заяві реквізитів поточного рахунку позичальника, відкритого в банку, надання банком кредиту здійснюється за умови, якщо відсутні обтяження, арешт та/або інші обмеження щодо користування таким поточним рахунком позичальника.

Відповідно до пункту 5.2.1 кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 22.04.2014р.) проценти за користування кредитом нараховуються в розмірі 14% річних. Нарахування процентів. Сума процентів, що підлягають сплаті, нараховуються щоденно за поточний день на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом станом на кожен день і за фактичну календарну кількість днів користування кредитом з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день), якщо інше не передбачено умовами цього договору. Нарахована сума процентів сплачується за наступним графіком та в день повного погашення кредиту: за період з 01.04.2014 по 30.06.2014 - не пізніше 01.07.2014, за період з 01.07.2014 по 30.09.2014 - не пізніше 01.10.2014, за період з 01.10.2014 по 31.12.2014 - не пізніше 01.01.2015, за період з 01.01.2015 по 31.03.2015 - не пізніше 01.04.2015, за період з 01.04.2015 по 30.06.2015 - не пізніше 01.07.2015, за період з 01.07.2015 по 30.09.2015 - не пізніше 01.10.2015, за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 - не пізніше 01.01.2016, за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 - не пізніше 01.04.2016, за період з 01.04.2016 по 30.06.2016 - не пізніше 01.07.2016, за період з 01.07.2016 по 30.09.2016 - не пізніше 01.10.2016, за період з 01.10.2016 по 31.12.2016 - не пізніше 01.01.2017, за період з 01.01.2017 по 31.03.2017 - не пізніше 01.04.2017, за період з 01.04.2017 по 30.06.2017 - не пізніше 01.07.2017, за період з 01.07.2017 по 30.09.2017 - не пізніше 01.10.2017, за період з 01.10.2017 по 31.12.2017 - не пізніше 01.01.2018, за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 - не пізніше 01.04.2018, за період з 01.04.2018 по 30.06.2018 - не пізніше 01.07.2018, за період з 01.07.2018 по 30.09.2018 - не пізніше 01.10.2018, за період з 01.10.2018 по 24.12.2018 - не пізніше 25.12.2018. Погашення нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно сплачуються за графіком згідно додатку №1 до цього договору.

Крім того, додатковим договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 22.04.2014р. сторони дійшли згоди додаток №1 та додаток №2 до договору викласти в редакції додатку №1 та додатку №2 відповідно до цього додаткового договору про внесення змін та доповнень до договору.

Згідно з пунктом 6.1 кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.) позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному розмірі згідно графіку погашення кредиту за кредитним договором (додаток №2 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору), але в будь-якому випадку до 25.12.2018р.

У відповідності до пункту 13.2 кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.) банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за цим договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію, або іншій особі, будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна.

У додатку №2 до кредитного договору (в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.) "Графік погашення заборгованості згідно кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03" сторони визначили кінцевий термін сплати, суму заборгованості за кредитом (зменшення ліміту), залишок заборгованості на кінець періоду, зокрема, до 30.09.2018р. ТОВ "Кінотеатр "Україна" має бути сплачено 300000,00грн., залишок заборгованості складе 12407100,00грн., до 31.10.2018р. ТОВ "Кінотеатр "Україна" має бути сплачено 300000,00грн., залишок заборгованості складе 12107100,00грн., до 30.11.2018р. ТОВ "Кінотеатр "Україна" має бути сплачено 300000,00грн., залишок заборгованості складе 11807100,00грн., до 25.12.2018р. ТОВ "Кінотеатр "Україна" має бути сплачено 11807100,00грн., тобто повністю повернута сума кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 23.02.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЦ "Україна" (надалі - поручитель) та ВАТ "КБ "Актив-банк" (надалі - банк), було укладено договір поруки (надалі - договір поруки т.1 а.с.54) (з наступними змінами та доповненнями т.1 а.с.55-58), відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність з ТОВ "Кінотеатр "Україна", за кредитним договором №0420/03 (невідновлювальна кредитна лінія, юридична особа) від 20.04.2007р. (а також будь-якими змінами і доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо) у вигляді своєчасного, не пізніше 25.12.2018р. повернення кредиту у сумі 23777100,00грн., сплати відсотків за користування кредитом в строки, на умовах, в порядку та з періодичністю, передбаченими кредитним договором, із розрахунку 14% річних, відшкодуванням збитків, сплати комісій, пені та штрафів у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором (пункт 1.1 договору поруки в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до договору поруки від 24.04.2013р.).

Відповідно до пункту 2.1 договору поруки поручитель приймає на себе зобов`язання при невиконанні позичальником з будь-яких причин зобов`язань перед банком, у терміни і на умовах, що обумовлені кредитним договором, за письмовим повідомленням банку або самостійно погасити: заборгованість по кредиту (пункт 2.1.1 договору поруки); нараховані відповідно до умов кредитного договору проценти за користування кредитом, неустойку, штрафи і виконати інші зобов`язання, що випливають з кредитного договору, шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений банком у письмовому повідомленні або повідомлений усно (пункт 2.1.2 договору поруки).

В пункті 4.1 договору поруки сторони передбачили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником (або поручителем) зобов`язань перед банком по кредитному договору.

На виконання вказаних умов кредитного договору банком було надано позичальнику на підставі його клопотань та листів кредит в загальній сумі 23777100,00грн. (т.1 а.с.59-188), який позичальник своєчасно не повернув.

Позивач у позові зазначав, що 27.06.2019р. відбувся електронний аукціон з реалізації прав вимоги за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03.

Відповідно до протоколу електронних торгів №UA-EA-2019-06-03-000016-b від 27.06.2019р. переможцем аукціону визначено ТОВ "ФК "Форінт" (т.1 а.с.189-190).

17.07.2019р. між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Актив-Банк" (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (надалі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №52-UA-EA-2019-06-03-000016-b від 17.07.2019р., відповідно до умов якого новий кредитор набув право вимоги до позичальника за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03 (т.1 а.с.191-198).

Крім того, 17.07.2019р. між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Актив-Банк" (надалі - цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (надалі - цесіонарій) було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором поруки, який не посвідчено нотаріально, відповідно до умов якого цесіонарій набув право вимоги до поручителя за договором поруки від 23.02.2009р. (т.1 а.с.202-204).

Проте, як стверджував позивач, після відступлення прав вимоги відповідачі на користь позивача заборгованість за кредитним договором не погасили, що і стало підставою для звернення 05.08.2021р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-розважальний центр "Україна" про стягнення солідарно з відповідачів частини боргу за тілом кредиту по кредитному договору від 20.04.2007р. №0420/03, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Актив Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна", у розмірі 1000000,00грн. (т.1 а.с.1-205).

Рішенням господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у даній справі позов задоволено повністю, з підстав викладених вище (т. 3 а.с.159-180).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 10561 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фі ксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною 3 статті 346 Господарського кодексу України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Як було зазначено вище, 20.04.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Актив-банк" (надалі - банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір (невідновлювальна лінія, юридична особа) №0420/03 (надалі - кредитний договір т.1 а.с.11) (з наступними змінами та доповненнями т.1 а.с. 12-50), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 23777100,00грн., а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором, а саме згідно додатку №2 до цього договору (пункт 2.1 кредитного договору в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 19.04.2013р.).

Факт видачі кредиту підтверджується доданими до матеріалів справи копіями меморіальних ордерів (т.1 а.с.59-188).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовами пункту 1.1 кредитного договору встановлено, що розмір кредиту не перевищує 6000000,00грн.

В подальшому сторонами вносились зміни до договору в частині збільшення ліміту кредитної лінії, про що укладались відповідні договори про внесення змін до кредитного договору.

В пункті 1.2 кредитного договору сторони передбачили строк погашення кредиту - не пізніше 19.04.2010р.

Договором про внесення змін від 11.09.2007р. (т.1 а.с.14) до кредитного договору сторони змінили кінцевий строк погашення заборгованості - не пізніше 19.06.2013р., а додатковою угодою від 18.07.2008р. (т.1 а.с.15) - не пізніше 19.04.2013р.

19.04.2013р. між сторонами було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень, яким кредитний договір від 20.04.2007 №0420/03 викладено в новій редакції (т.1 а.с.32-45).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що уклавши вказану додаткову угоду сторони встановили умови кредитного договору на наступні майбутні кредитні транші, проте, судова колегія вважає вказані доводи безпідставними з огляду на таке.

Так, додатковим договором від 19.04.2013р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору, зокрема, встановлено розмір кредиту, який надається позичальнику - 23777100,00грн. (пункт 2.1 договору) та строк повернення кредиту - до 25.12.2018р. (пункт 6.1 договору).

Крім того, умовами підпункту 5.2.1 пункту 5.2 кредитного договору в редакції додаткового договору сторони передбачили, що погашення процентів за користування коштами кредиту в квітні 2013 року позичальник здійснює до 15.05.2013р. включно. Погашення нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно за графіком згідно додатку №1 до цього договору.

В додатку №1 до кредитного договору "Графік погашення нарахованих та несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно згідно кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03" сторони передбачили відповідний графік погашення нарахованих та несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно, який фактично передбачає розстрочення погашення існуючої заборгованості за процентами з 31.05.2013 до 31.12.2015 у загальній сумі 1826317,33грн. (т.1 а.с.46).

В той же час, в додатку №2 до кредитного договору "Графік погашення заборгованості згідно кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03" сторони передбачили відповідний графік погашення заборгованості за кредитом, який фактично передбачає розстрочення погашення вже існуючої заборгованості за наданим кредитом в сумі 23777100,00грн., оскільки саме на цю дату загальний розмір виданих банком позичальнику в період з 23.04.2007 по 28.10.2010 грошових коштів на підставі клопотань 2-го відповідача склав 23777100,00грн., що підтверджується відповідними копіями меморіальних ордерів, доданими до матеріалів справи (т.1 а.с.47-48).

Отже, умови додаткового договору від 19.04.2013р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору передбачали не умови для видачі нового кредиту позичальнику, а врегулювали питання погашення вже існуючої заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Судова колегія також приймає до уваги, що 1-ий відповідач погодився з вказаними умовами, підписавши вказаний додатковий договір та графіки погашення заборгованості до нього без заперечень та зауважень.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що уклавши вказаний додатковий договір від 19.04.2013р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору сторони внесли зміни до кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03 шляхом викладення його в новій редакції, нових кредитних платежів банком за вказаним договором більше не здійснювалось.

Крім того, 22.04.2014р. між ПАТ "КБ "Актив-банк" та ТОВ "Кінотеатр "Україна" було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03 (т.1 а.с.49), яким сторони внесли зміни до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03 в редакції додаткового договору від 19.04.2013р., зокрема змінили графік погашення заборгованості за процентами та виклали додаток №1 та додаток №2 в новій редакції.

Так, відповідно до додатку №1 до кредитного договору "Графік погашення нарахованих та несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно згідно кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03" сторони передбачили відповідний графік погашення нарахованих та несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно, який фактично передбачає розстрочення погашення існуючої заборгованості за процентами з 31.05.2013 до 31.03.2016 у загальній сумі 1826317,33грн. (зокрема в період з 31.05.2013 до 31.12.2013 в сумі 33000,00грн. щомісячно, в період з 31.01.2014 до 31.03.2015 в сумі 52500,00грн. щомісячно, в період з 30.04.2015 до 29.02.2016 в сумі 77500,00грн. щомісячно, до 31.03.2016р. в сумі 79817,33грн.).

Відповідно до додатку №2 до кредитного договору "Графік погашення заборгованості згідно кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03" сторони передбачили відповідний графік щомісячного погашення заборгованості за кредитом, який фактично передбачає розстрочення погашення вже існуючої заборгованості за наданим кредитом у сумі 23677100,00грн. в період з 30.06.2013р. по 25.12.2018р.

Судова колегія зазначає, що 1-ий відповідач погодився з вказаними умовами, підписавши вказаний додатковий договір та графіки погашення заборгованості до нього без заперечень та зауважень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на нікчемність вказаного додаткового договору в силу приписів статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", проте, судова колегія також вважає безпідставними вказані доводи, з огляду на наступне.

15.04.2014р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачалось, що особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території визначаються законом.

Пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

В подальшому Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 01.07.2021р. №1618-ІХ, який набрав чинності 21.11.2021р., статтю 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" викладено в новій редакції.

Зокрема, частиною 1 передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що для визначення дії нормативно-правового акта у часі та, відповідно, для з`ясування того, чи поширюється його юридична сила на конкретні правовідносини, необхідно встановити:

1) момент набуття чинності нормативно-правового акта;

2) наявність або відсутність у новоприйнятому нормативно-правовому акті порядку та строків набрання ним чинності в цілому та/або окремих його положень, а також особливості застосування нормативно-правового акта у певний період часу (як правило, це визначається у "Перехідних положеннях");

3) момент виникнення та закінчення правовідносин, на регулювання яких спрямована дія акта;

4) чи був чинним на момент виникнення та закінчення правовідносин нормативно-правовий акт;

5) чи містить нормативно-правовий акт положення, які скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Судова колегія приймає до уваги, що Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" був опублікований 26.04.2014р. та набрав чинності 27.04.2014р., в той час як додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03 був укладений сторонами 22.04.2014р., тобто до набрання чинності Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та внесенням до нього змін щодо нікчемності правочинів, у зв`язку із чим, його положення на правовідносини сторін щодо зміни умов кредитного договору не розповсюджуються.

Як було зазначено вище, умовами додаткового договору від 19.04.2013р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03, в пункті 6.1 кредитного договору сторони передбачили, що позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному розмірі згідно графіку погашення кредиту за кредитним договором (додаток №2 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору), але в будь-якому випадку до 25.12.2018р.

22.04.2014р. між ПАТ "КБ "Актив-банк" та ТОВ "Кінотеатр "Україна" укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03, яким сторонами внесено зміни до додатку №1 до кредитного договору "Графік погашення нарахованих та несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно згідно кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03" та додатку №2 - "Графік погашення заборгованості згідно кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03".

Отже, сторони встановили як строк повернення кредиту - 25.12.2018р., так і строки виконання зобов`язань зі щомісячними погашеннями платежів за кредитним договором зі сплати заборгованості за кредитом та за простроченими процентами за користування кредитом - за несплаченими процентами щомісячно до останнього числа кожного місяця.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в статті 1050 Цивільного кодексу України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Таким чином, умовами кредитного договору в редакції договорів про внесення змін погашення заборгованості за кредитом та процентами і строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з встановленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання позичальником окремих зобов`язань (внесення/сплата щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Судова колегія зауважує, що згідно додатку №1 до кредитного договору "Графік погашення нарахованих та несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 включно згідно кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03" та додатку №2 - "Графік погашення заборгованості згідно кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03" в редакції додаткового договору від 22.04.2014р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03 заборгованість з несплачених процентів за період з 01.06.2012 по 31.03.2013 складала 1826317,33грн., заборгованість за кредитом - 23677100,00.

При цьому, в заяві про усунення недоліків при поданні позовної заяви позивач зазначав, що заявлена ним до стягнення в межах даної справи сума 1000000,00грн. є заборгованістю зі сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення заборгованості за кредитом з кінцевим терміном сплати до 31.08.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 30.09.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 31.10.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 30.11.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 25.12.2018р. з платежу в розмірі 11807100,00грн. - в сумі 998800,00грн.

Враховуючи принцип диспозитивності судового процесу та розмір заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості в розмірі 1000000,00грн., судова колегія надає оцінку обґрунтованості саме даній сумі.

Підсумовуючи вищевикладене судова колегія приходить до висновку, що сторонами в кредитному договору в редакції договору про внесення змін та доповнень від 22.04.2014 у додатку №2 "Графік погашення заборгованості згідно кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03" було встановлено граничні строки сплати щомісячних платежів, зокрема платіж в розмірі 300000,00грн. повинен бути сплачений позичальником в строк до 31.08.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 30.09.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 31.10.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 30.11.2018р., в розмірі 11807100,00грн. - до 25.12.2018р..

Проте, вказані строки повернення кредитних коштів ТОВ "Кінотеатр "України" дотримані не були, доказів погашення вказаної заборгованості суду не надані як під час розгляду справи місцевим господарським судом так і під час апеляційного перегляду даної справи 1-им відповідачем надано не було.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

В статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника та кредитором боржника.

Як було зазначено вище, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 23.02.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЦ "Україна" (надалі - поручитель) та ВАТ "КБ "Актив-банк" (надалі - банк), було укладено договір поруки (надалі - договір поруки т.1 а.с.54) (з наступними змінами та доповненнями т.1 а.с.55-58), відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність з ТОВ "Кінотеатр "Україна", за кредитним договором №0420/03 (невідновлювальна кредитна лінія, юридична особа) від 20.04.2007р. (а також будь-якими змінами і доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо) у вигляді своєчасного, не пізніше 25.12.2018р. повернення кредиту в сумі 23777100,00грн., сплати відсотків за користування кредитом в строки, на умовах, в порядку та з періодичністю, передбаченими кредитним договором, із розрахунку 14% річних, відшкодуванням збитків, сплати комісій, пені та штрафів у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором (пункт 1.1 договору поруки в редакції додаткового договору про внесення змін та доповнень до договору поруки від 24.04.2013р.).

Відповідно до пункту 2.1 договору поруки поручитель приймає на себе зобов`язання при невиконанні позичальником з будь-яких причин зобов`язань перед банком, у терміни і на умовах, що обумовлені кредитним договором, за письмовим повідомленням банку або самостійно погасити: заборгованість по кредиту (пункт 2.1.1 договору поруки); нараховані відповідно до умов кредитного договору проценти за користування кредитом, неустойку, штрафи і виконати інші зобов`язання, що випливають з кредитного договору, шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений банком у письмовому повідомленні або повідомлений усно (пункт 2.1.2 договору поруки).

В пункті 4.1 договору поруки сторони передбачили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником (або поручителем) зобов`язань перед банком по кредитному договору.

Відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту вказаної статті випливає, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених в частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

З наведеного випливає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

За змістом частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 Цивільного кодексу України).

З настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 Цивільного кодексу України).

Зі змісту укладеного між ТОВ "ТРЦ "Україна" та ВАТ "КБ "Актив-банк" договору поруки вбачається, що в пункті 4.1 вказаного договору не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, а тому в наведеному випадку підлягають застосуванню правила частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

Оскільки договором кредиту передбачено, що чергові платежі позичальник повинен був здійснювати в останній день кожного місяця, то з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання відповідно до положень частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі №408/8040/12, відповідно до якого строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження погашення поручителем - ТОВ "ТРЦ "Україна", заборгованості за кредитним договором перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на граничні строки сплати позичальником щомісячних платежів: платіж в розмірі 300000,00грн. повинен бути сплачений позичальником у строк до 31.08.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 30.09.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 31.10.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 30.11.2018р., в розмірі 11807100,00грн. - до 25.12.2018р., судова колегія приходить до висновку про те, що дія поруки мала бути припинена з огляду на положення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України щодо вказаних платежів 28.02.2019р., 31.03.2019р., 30.04.2019р., 31.05.2019р., 25.06.2019р. відповідно.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03.07.2018р., який набрав чинності 04.11.2018р., частина 4 статті 559 Цивільного кодексу України викладено в наступній редакції: "Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання".

В рішенні від 03.10.1997р. № 4-зп Конституційний Суд України також надав роз`яснення порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, Суд зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori - "наступний закон скасовує попередній".

Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення. Важливим є те, що Конституційний Суд України використав поняття "прийняття акта", а не набрання чинності, оскільки бувають випадки суттєвого розходження в часі цих двох юридичних фактів стосовно однопредметних актів.

Отже, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правового акта, може бути застосовано декілька способів його дії в часі. Зокрема, як зазначено в пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема: негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Водночас, судова колегія приймає до уваги, що в пункті 1 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, вказаний Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" I введений в дію 04.02.2019р.

Відповідно до пункту 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" передбачено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Враховуючи викладене, оскільки правовідносини щодо поруки виникли до введення в дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" та продовжили існувати після введення його в дію і не припинились з огляду на положення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України в попередній редакції, не підпадають під регулювання частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку", тому положення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України застосовуються до правовідносин сторін щодо поруки в новій редакції.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.02.2021р. №924/193/20, за своєю правовою природою строк, передбачений частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України, є преклюзивним (припиняючим), і його закінчення є підставою для припинення поруки. У випадку пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя, цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у статтях 263, 264, частині 5 статті 267 Цивільного кодексу України. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін.

З огляду на граничні строки сплати позичальником щомісячних платежів: платіж в розмірі 300000,00грн. повинен бути сплачений позичальником у строк до 31.08.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 30.09.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 31.10.2018р., в розмірі 300000,00грн. - до 30.11.2018р., в розмірі 11807100,00грн. - до 25.12.2018р., суд приходить до висновку про те, що дія поруки мала бути припинена з огляду на положення ч.4 ст.559 ЦК України (у новій редакції) щодо вказаних платежів 31.08.2021, 30.09.2021, 31.10.2021, 30.11.2021, 25.12.2021 відповідно.

З позовом до поручителя - ТОВ "ТРЦ "Україна" про стягнення 1000000,00грн. (заборгованість зі сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення заборгованості за кредитом з кінцевим терміном сплати до 31.08.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 30.09.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 31.10.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 30.11.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн., до 25.12.2018р. з платежу в розмірі 11807100,00грн. - в сумі 998800,00грн.), позивач звернувся до суду 05.08.2021р., про що свідчить відповідна відмітка на позовній заяві про здачу позовної заяви та доданих до неї документів безпосередньо до відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Луганської області, а тому з огляду на встановлені судом строки припинення поруки, в даному випадку зобов`язання за договором поруки укладеним між ТОВ "ТРЦ "Україна" та ВАТ "КБ "Актив-банк", в частині стягнення вказаних платежів в загальній сумі 1000000,00грн. не припинились, порука є чинною.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.06.2019р. відбувся електронний аукціон з реалізації прав вимоги за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03.

Відповідно до протоколу електронних торгів №UA-EA-2019-06-03-000016-b (а.с.184 т.1) переможцем визначено ТОВ "ФК "Форінт".

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на офіційному сайті prozorro за посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-06-03-00016-b не відображається інформація щодо протоколу електронних торгів та договорів, аукціон не знайдено, що свідчить про порушення порядку проведення електронних торгів.

Судова колегія зазначає, що відсутність аукціону №UA-EA-2019-06-03-000016-b за вказаним посиланням не свідчить про те, що аукціон не проводився, оскільки до матеріалів справи позивачем було додано копії протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-06-03-000016-b, який підписаний замовником - ПАТ "КБ "Актив-банк", переможцем електронних торгів - ТОВ "ФК "Форінт" та оператором, через майданчик якого переможець набув право участі в електронних торгах - ТОВ "Професіонал" (а.с.189-190 т.1) та відповідних договорів про відступлення прав вимоги укладених за результатами його проведення (т.1 а.с.191-198, а.с. 202-204).

Крім того, доступ до вказаного електронного аукціону можливий за посиланням https://zakupki.prom.ua/auctions-dgf/auctions/UA-EA-2019-06-03-000016-b.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, за наведених обставин, судова колегія вважає, що апелянтом не зазначено в чому саме полягає порушення процедури укладення договору про відступлення права вимоги та не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

17.07.2019р. відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених вищевказаним протоколом електронного аукціону між ПАТ "КБ "Актив-банк" та ТОВ "ФК "Форінт" було укладено договір №52-UA-EA-2019-06-03-000016-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (надалі - договір №1) (т.1 а.с.191-194).

Відповідно до пункту 2.1 договору №1, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника, заставодавців, іпотекодавця та поручителя зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитним договором, та/або договорами застав та/або договором поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.

Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Сторони домовились, що відступлення банком новому кредитору прав вимоги за договорами забезпечення, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань позичальників за кредитними договорами, відбувається шляхом укладення окремих договорів відступлення прав вимоги за договорами забезпечення, а саме: договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами; договір відступлення прав вимоги за договорами застави, які посвідчені нотаріально; договір відступлення прав вимоги за договорами поруки, які не посвідчені нотаріально. Всі витрати , пов`язані з укладенням, нотаріальним посвідченням (у разі нотаріального посвідчення) та виконанням договорів відступлення прав вимоги за договорами забезпечення, несе новий кредитор.

Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 337185,56грн. (ціна договору). Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 6.5 цього договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (пункт 4.1 договору №1).

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору №1 банком відступлено права вимоги за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03 та договорами про внесення змін та доповнень до нього та договором поруки від 23.02.2009р. та договорами про внесення змін та доповнень до нього, укладених з ТОВ "ТРЦ "Україна".

Також передбачено, що розмір прав вимоги за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03, який укладений з ТОВ "Кінотеатр "Україна" з усіма змінами та доповненнями до нього: загальна заборгованість за кредитним договором в сумі 40743418,17грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 22607100,00грн.; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 18136318,17грн.; за договором поруки від 23.02.2009р. з усіма наступними змінами та доповненнями до нього - право вимоги до поручителя - ТОВ "ТРЦ "Україна", щодо погашення заборгованості кредитору за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03.

За відступлення права вимоги ТОВ "ФК "Форінт" було сплачено ПАТ "КБ "Актив-банк" 337185,56грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 04.07.2019р. №16516843 (т.1 а.с.205).

Крім того, 17.07.2019 між ПАТ "КБ "Актив-банк" (надалі - цедент) та ТОВ "ФК "Форінт" (надалі - цесіонарій) було укладено договір відступлення прав вимоги за договором поруки, який не посвідчено нотаріально (надалі - договір №2 т.1 а.с.202-204), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, і у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення прав цедент відступає та передає, а цесіонарій приймає та набуває всіх належних цеденту прав за договором поруки від 23.02.2009 з усіма наступними змінами та доповненнями до нього, укладеного між цедентом та ТОВ "ТРЦ "України" (пункту 1.1 договору №2).

Відповідно до пункту 1.2 договору№2, відступлення прав за договором поруки здійснюється у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав, включаючи всі права цедента (кредитора), що передбачені умовами договору поруки.

Права за договором поруки вважаються переданими (відступленими) цедентом цесіонарію з моменту підписання цього договору (пункт 2.1 договору№2).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судова колегія зазначає, що умовами кредитного договору від 20.04.2007 №0420/03 та договорами про внесення змін та доповнень до нього, умовами договору поруки від 23.02.2009 та договорами про внесення змін та доповнень до нього не передбачено заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні.

При цьому в пункті 13.2 кредитного договору від 20.04.2007р. №0420/03 в редакції додаткового договору від 19.04.2013р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору прямо передбачено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за цим договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію, або іншій особі, будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Внаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках.

Зокрема, в процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

За загальним визначенням, правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

Отже, з огляду на умови укладеного договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17.07.2019р., зокрема, пункту 4.1 договору №1, слід встановити дату відступлення права вимоги, якою є дата сплати ціни договору.

ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на підтвердження виконання умов договору відступлення права вимоги №114/21 №52-UA-EA-2019-06-03-000016-b та набуття ТОВ "ФК "Форінт" права вимоги надало копію платіжного доручення від 04.07.2019р. №16516843, яким підтверджується факт перерахування ТОВ "ФК "Форінт" грошових коштів ПАТ "КБ "Актив-банк" в сумі 337185,56грн.

Відповідно до пункту 2.1 договору №2 права за договором поруки вважаються переданими (відступленими) цедентом цесіонарію з моменту підписання цього договору.

Судова колегія враховує, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це заміна особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Нормами Цивільного кодексу України не встановлено заборони щодо оплатності договору цесії, сторони самі визначають оплатний він чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу, а якщо - безоплатний, то - застосовуються положення про договір дарування.

З наведеного вище випливає, що договір №1 є договором купівлі-продажу, а договір №2 - договором дарування.

Вказані договори відступлення прав вимоги є чинними, оскільки відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За наведених обставин, судова колегія приходить до висновку про перехід від ПАТ "КБ "Актив-банк" до ТОВ "ФК "Форінт" прав, наданих первісному кредитору за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03 і договорами про внесення змін та доповнень до нього та договором поруки від 23.02.2009р. і договорами про внесення змін та доповнень до нього, укладених з ТОВ "ТРЦ "Україна".

Згідно зі статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до пункту 3.4 договору №1 сторони передбачили, що банк та новий кредитор зобов`язані повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством, відповідним основним договором, в тому числі із використанням форми повідомлення, яка наведена у додатках до цього договору.

Сторони погоджуються, що відповідно до ст.516 ЦК України, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами на підставі цього договору. Належним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги, зокрема, є направлення повідомлення засобами поштового зв`язку або опублікування повідомлення у засобах масової інформації.

При зверненні до суду з відповідним позовом, позивачем до матеріалів справи на підтвердження доказів повідомлення відповідачів про відступлення права вимоги за кредитним договором від 20.04.2007 №0420/03 і договорами про внесення змін та доповнень до нього та договором поруки від 23.02.2009р. і договорами про внесення змін та доповнень до нього надані відповідні листи (т.1 а.с.199-200, а.с. 201), підписані ТОВ "ФК "Форінт" та ПАТ "КБ "Актив-банк", які адресовані ТОВ "Кінотеатр "Україна" та ТВ "ТРЦ "Україна".

Проте, позивачем не було надано суду саме доказів їх направлення/вручення адресатам, у зв`язку із чим, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами виконання умов пункту 3.4 договору №1.

Разом з тим, судова колегія враховує, що неповідомлення відповідачів про відступлення права вимоги за кредитним договором від 20.04.2007 №0420/03 і договорами про внесення змін та доповнень до нього та договором поруки від 23.02.2009 і договорами про внесення змін та доповнень до нього не свідчить про те, що зобов`язання яке виникло на їх підставі є недійсним або таким, що припинилось, а тому саме позивач несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

В той же час, судова колегія наголошує, що ані 1-им відповідачем (апелянтом), ані 2-им відповідачем не погашалась заборгованість за кредитним договором від 20.04.2007 №0420/03 і договорами про внесення змін та доповнень до нього, виконання зобов`язань за яким забезпечено порукою, в сумі 1000000,00грн. не погашалась, докази її сплати відсутні.

Враховуючи встановлення факту невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 20.04.2007р. №0420/03, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості в сумі 1000000,00грн.

З матеріалів справи також вбачається, що 23.02.2023р. 1-им відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" було подано до господарського суду Луганської області заяву про застосування строків позовної давності (т.3 а.с.93-94).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 Цивільного кодексу України .

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (статті 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В межах даної справи, судовою колегіє встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі №569/8314/14-ц.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом вірно встановлено граничні строки сплати позичальником щомісячних платежів, заборгованість за якими заявлена до стягнення за цим позовом, а саме:

-до 31.08.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн.,

-до 30.09.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн.,

-до 31.10.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн.,

-до 30.11.2018р. з платежу в розмірі 300000,00грн. - в сумі 300,00грн.,

-до 25.12.2018р. з платежу в розмірі 11807100,00грн. - в сумі 998800,00грн.

Отже, перебіг позовної давності для звернення позивача з позовом до суду про стягнення платежу в розмірі 300,00грн., який повинен був бути сплачений позичальником у строк до 31.08.2018р., почався 01.09.2018р.; в розмірі заявленого платежу 300,00грн., який повинен був бути сплачений позичальником в строк до 30.09.2018р. - 01.10.2018р.; в розмірі заявленого платежу 300,00грн., який повинен був бути сплачений позичальником в строк до 31.10.2018р. - 01.11.2018р.; в розмірі заявленого платежу 300,00грн., який повинен був бути сплачений позичальником в строк до 30.11.2018р. - 01.12.2018р.; в розмірі заявленого платежу 998800,00грн., який повинен був бути сплачений позичальником в строк до 25.12.2018р. - 26.12.2018р., та відповідно спливав 01.09.2021р., 01.10.2021р., 01.11.2021р., 01.12.2021р., 26.12.2021р.

Як було зазначено вище, з позовом про стягнення 1000000,00грн. позивач звернувся до суду 05.08.2021р., про що свідчить відповідна відмітка відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Луганської області на першому аркуші позовної заяви, тобто звернення з позовом відбулось з дотриманням строків позовної давності.

За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про залишення без розгляду заяви 1-ого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" про застосування строків позовної давності.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та вчинені при довільному тлумаченні наявних між сторонами правовідносин і норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, а рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Україна" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 29.03.2023р. у справі №913/527/21 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.06.2023

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза