СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Харків Справа №917/453/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю представників у режимі відеоконференції:

позивача Чобітько С.М., ордер серія ВІ№1135331 від 27.03.2023 року, свідоцтво №1609 від 04.01.2017 року;

відповідача Козачук О.А., ордер серія ВІ№1073218 від 27.01.2023 року, свідоцтво №1761 від 11.07.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед», (вх.№667П/1) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №917/453/23,

за позовом Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), Арх. Макаріу ІІІ, 155, Протеас хпус, 5-й поверх, П.С. 3026, Лімассол, Кіпр, реєстраційний номер 86737, в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед», вул. Пушкіна, 119, оф. 509, м. Полтава, 36014,

до Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610,

про стягнення 304.094.578,13 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до Господарського суду Полтавської області від Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед) в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про стягнення боргу на загальну суму 304094578,13 грн.

Разом із позовною заявою позивач звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема:

- шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (місцезнаходження: вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) в межах суми 304094578,13 грн., а також кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах;

- шляхом накладення арешту на майно Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (місцезнаходження: вул. Свіштовська, 3, м.Кременчук, Полтавська область, 39610, ) в межах суми 304094578,13 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №917/453/23 (суддя Пушко І.І.) відмовлено Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед) в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» в задоволенні заяви від 21.03.2023 року б/н (вх№3656 від 22.03.2023 року) про забезпечення позову у справі.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.03.2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що сума боргу відповідача перед позивачем, про стягнення якої подано позов, виникла внаслідок порушення відповідачем зобов`язання з повернення коштів за договором поворотної строкової фінансової допомоги №31-Ф, укладеним 30.11.2021 року між «Представництвом «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» в Україні, яке діяло в межах повноважень, наданих йому Компанією та ПАТ «Укртатнафта». Позивач звертає увагу суду, що відповідач має перед позивачем значну заборгованість за іншими договорами, а загальна сума дебіторської заборгованості станом на 01.03.2023 року складає ,18 грн.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам наданим до заяви, які підтверджують факт тривалого ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань перед позивачем і відповідно, свідчать про можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, яке буде прийнято за результатами розгляду справи. У заяві про забезпечення позову наявні посилання на відкриті заяви директора відповідача, розповсюджені у засобах масової інформації, щодо відсутності документів, які підтверджують реальний фінансовий стан відповідача і зазначено про значний обсяг заборгованості, а також про сплату податків.

Суд проігнорував, що в заяві про забезпечення позову позивач посилався на лист відповідача від 30.12.2022 року №24/12-22.12.30.1 і на загальновідомі обставини - систематичні ракетні обстріли відповідача, які зумовлюють виникнення обґрунтованих сумнівів у можливості виконання у подальшому судового рішення за наслідком розгляду спору, оскільки господарська діяльність відповідача може бути зупинена, майно може бути зменшено чи знищено, що призведе до погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача.

На думку позивача наявні ґрунтовні, об`єктивні підстави вважати, що умисне ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором, та подальше зволікання з забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів позивача призведе до утворення безнадійної заборгованості, що у свою чергу спричинить стійку неплатоспроможність позивача як суб`єкта господарювання.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №917/453/23. Встановлено строк на протязі якого відповідач має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання на 03.05.2023 року і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано матеріали справи або матеріали оскарження ухвали у даній справі з Господарського суду Полтавської області.

Вказана ухвала суду була направлена на адреси сторін засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, які зазначені у документах, що надані до суду.

Від відповідача 28.04.2023 року надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4784 ел.7832), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 03.05.2023 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні. Представник відповідача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві та звернув увагу про відсутність підстав для вжиття заходів для забезпечення позову.

У судовому засіданні 03.05.2023 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі та з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи неможливість закінчення розгляду скарги в даному судовому засіданні, керуючись приписами ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.05.2023 року про що винесено відповідну ухвалу.

Враховуючи надзвичайні обставини виникнення технічних проблем, а саме несправність підсистеми «Електронний суд», що призвело до неможливості функціонування комплексу відеоконференцзв`язку і це сталось не з вини учасників справи, призначене на 25.05.2023 року судове засідання у справі не відбулось (акт відділу технічного забезпечення суду №12-33/104 від 25.05.2023 року).

Так, ухвалою суду від 25.05.2023 року повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №917/453/23 відбудеться 05.06.2023 року.

У судовому засіданні 05.06.2023 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти позиції апелянта заперечував.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві не неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п.3 частини 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі до суду у провадженні якого перебуває справа.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 року Верховного Cуду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018 року по справі №911/2930/17.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16.03.2021 року у справі №921/302/20.

Одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За змістом поданої заяви, в обґрунтування свого клопотання про вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на протиправне ухилення відповідача від виконання взятих на себе грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором про надання поворотної строкової фінансової допомоги, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, стягнення якої є предметом спору у даній справі.

За твердженнями позивача, його звернення з вимогою про сплату заборгованості відповідач ігнорує. Одночасно, будь-яких повідомлень від відповідача щодо узгодження порядку погашення існуючої заборгованості, неможливості виконання своїх зобов`язань не надходило. Така бездіяльність та протиправна поведінка відповідача негативно впливає на фінансовий стан позивача, оскільки сума простроченої заборгованості є значною. У листі від 30.12.2022 року №24/12-22.12.30.1 відповідач не вказує жодних пропозицій щодо узгодження порядку погашення існуючої заборгованості, а лише просить продовжити строк повернення коштів по певних договорах.

На переконання позивача, в нього наявні ґрунтовні, об`єктивні підстави вважати, що відповідач взагалі може не виконати наявні перед позивачем грошові зобов`язання, про що свідчить, зокрема, його свідоме протиправне ігнорування виконання таких зобов`язань. Наявне навмисне ухилення відповідача від погашення простроченої заборгованості, та подальше зволікання з забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів позивача призведе до утворення безнадійної заборгованості, що у свою чергу спричинить стійку неплатоспроможність та значно підвищить ризики подальшого банкрутства постачальника. Озвучена у засобах масової інформації позиція керівника відповідача, відмова відповідача від надання підтвердження суми боргу в рамках інвентаризації, та лист від 30.12.2022 року №24/12-22.12.30.1, який був долучений до заяви про забезпечення позову, свідчать про відмову в добровільному порядку врегулювати питання обсягу заборгованості та її погашення, і опосередковано про можливе подальше ухилення відповідачем від виконання судового рішення, що буде прийнято за результатом розгляду даної справи.

Як вказує позивач, наявна прострочена дебіторська заборгованість зумовлює об`єктивно негативний вплив на фінансово-господарську діяльність позивача, що створює передумови неможливості виконання позивачем власних грошових зобов`язань перед контрагентами та податкових зобов`язань перед бюджетами різних рівнів. Крім того, з огляду на обставини систематичних ракетних обстрілів з боку держави агресора - Російської федерації, нафтопереробного заводу в Кременчуці (відповідача), то його господарська діяльність може бути зупинена, що матиме наслідком суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Оцінивши викладені позивачем апелянтом у справі, критерії застосування заходів до забезпечення позову, судом апеляційної інстанції встановлено існування прямого зв`язку між запропонованими позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову.

Так, згідно із статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, за приписом статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майном згідно із статтею 139 Господарського кодексу України визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Як зазначено вище, предметом позовних вимог є, зокрема, стягнення грошових коштів з відповідача.

Запропоновані позивачем заходи забезпечення позову стосуються саме коштів та майна відповідача - як накладення арешту на такі кошти, так й на майно відповідача.

Таким чином, відповідні заходи забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Верховний Суд звертав увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Суд апеляційної інстанції враховує ті обставини, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. У подальшому, введений воєнний стан неодноразово продовжувався та дії на даний час.

Суд погоджується з твердженнями позивача про ті обставини, що з огляду на активні бойові та майже постійні ракетні обстріли більшість яких припадає за місцезнаходженням відповідача, господарська діяльність останнього може бути зупинена або взагалі припинена, що матиме наслідком суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, унеможливить ефективний захист та поновлення прав заявника, у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення його прав.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, оцінюючи доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених позивачем заходів забезпечення позову в разі задоволення позовних вимог, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та як наслідок про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 цього ж кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що твердження, викладені в апеляційній скарзі і оголошені в судовому засіданні, ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тоді як господарським судом при прийнятті ухвали неповно з`ясовано обставини, що маються значення для справи, а висновки, які викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, прийнята ним ухвала підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» про забезпечення позову у справі №917/453/23.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 273, п.2, ч.1 ст.275, п. 1, 3 ст. 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №917/453/23 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким заяву Компанії Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких банківських або інших фінансово-кредитних установах та належать Публічному акціонерному товариству «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (місцезнаходження: вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) та на майно, яке належить Публічному акціонерному товариству «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» в межах суми 304094578,13 грн.

Дана постанова має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Дана постанова про забезпечення позову набирає законної сили 05.06.2023 року, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Реквізити сторін:

Позивач (стягувач): Компанія Momentum Enterprises (Eastern Europe) Limited (Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед), Арх. Макаріу ІІІ, 155, Протеас хпус, 5-й поверх, П.С. 3026, Лімассол, Кіпр, реєстраційний номер 86737, в особі «Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» (вул. Пушкіна, 119, оф. 509, м. Полтава, 36014, ).

Відповідач (боржник): Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ).

Матеріали оскарження ухвали суду у справі №917/453/23 повернути до Господарського суду Полтавської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук