УХВАЛА

15 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 920/792/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Зуєва В.А., Сухового В. Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 09.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз»; 2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про стягнення 999 076 990, 66 грн,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (далі - ТОВ «Сумигаз Збут», відповідач) (з використанням ЕЦП), в якій відповідач просить: скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 09.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 920/792/22, передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023 для розгляду касаційної скарги у справі № 920/792/22 визначено колегію суддів у складі: Міщенко І.С. - головуючий, Зуєв В.А. Суховий В.Г.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду Сумської області від 09.03.2023, якою повернуто зустрічний позов ТОВ «Сумигаз Збут» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про визнання недійсним договору, та постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 , якою залишено без змін вказану ухвалу.

Судові рішення мотивовані тим, що ТОВ «Сумигаз Збут» пропустило визначений статтею 180 ГПК України строк на пред`явлення зустрічного позову, а підстави наведені відповідачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання зустрічного позову визнані неповажними, оскільки вони не є об`єктивними і непереборними та не перешкоджали відповідачу звернутись до суду із зустрічним позовом у встановлений строк.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій під час винесення оскаржуваних судових рішень порушено вимоги статей 75, 119 ГПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до наявності об`єктивної неможливості звернутися із зустрічним позовом, з огляду на обставини збройної агресії російської федерації до України, обставин масованих ракетних обстрілів енергетичної інфраструктури та їх ушкодження, зникнення світла, що є загальновідомими, а тому не потребують доказування в силу частини третьої статті 75 ГПК України.

Дослідивши доводи касаційної скарги відповідача у контексті оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 ГПК України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 3 частини другої статті 46 ГПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

За приписами частини шостої цієї ж статті зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Частиною восьмою статті 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 118 ГПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином у разі подання зустрічного позову поза межами строку встановленого судом для подання відзиву, суд повертає заяву заявнику.

При цьому відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 06.10.2022 про відкриття провадження у справі, зокрема було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що копію ухвали Господарського суду Сумської області від 06.10.2022 отримано відповідачем 14.10.2022.

Натомість із зустрічною позовною заявою звернулося до місцевого суду лише 07.03.2023, тобто із значним порушенням строку, встановленого ухвалою Господарського суду Сумської області від 06.10.2022 для подання відзиву на позовну заяву та із пропуском строку, передбаченого частиною першою статті 180 ГПК України. При цьому відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відмовляючи в поновленні пропущеного строку на звернення з зустрічним позовом, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, визнав наведені відповідачем причини пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви неповажними, оскільки вони не свідчать про об`єктивну неможливість останнього вчасно реалізувати своє право.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не навів жодних об`єктивних обставин, які були викликані введенням воєнного стану та унеможливили вчасне звернення із зустрічним позовом, а саме лише посилання на бойові дії на території України, відсутність протягом тривалого часу електроенергії та зв`язку не являється поважною причиною для поновлення строку на подання зустрічного позову.

Верховний Суд зазначає, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (постанова Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

При цьому введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22)

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не впливають на законність оскаржуваних судових рішень.

З огляду на зазначене, правильне застосування судами попередніх інстанцій норм ГПК України під час прийняття оскаржуваних судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, колегія суддів відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Сумигаз Збут» ухвалу Господарського суду Сумської області від 09.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 09.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 920/792/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. С. Міщенко

Судді В.А. Зуєв

В. Г. Суховий