Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023Справа № 910/10124/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О. В., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енергопостач"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Холд"

про стягнення 16 221 286,95 грн.

за участю представників сторін:

від позивачів: Мосієнко М. Ю.

від відповідача: Прядко Р. В.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Енергопостач" (далі - ТОВ "Смарт Енергопостач", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Холд" (далі - ТОВ "Енерго Холд", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 16 221 286,95 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № РДД-1221-4008 від 14.12.2021 в частині своєчасної оплати вартості купленої електричної енергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Смарт Енергопостач" просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 10 148 569,74 грн, пеню в сумі 2 235 636,20 грн, штраф у сумі 2 029 713,94 грн, інфляційні втрати в сумі 1 611 455,47 грн. та 3 % річних у сумі 195 911,60 грн., що разом становить 16 221 286,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2022 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач надав суду відзив, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав про необґрунтованість та недоведеність позову належними доказами. Зокрема, заперечив факт підписання директором ТОВ "Енерго Холд" Савчуком А. Р. додаткової угоди № 1 від 15.12.2021 до договору купівлі-продажу № РДД-1221-4008 від 14.12.2021, актів купівлі-продажу електричної енергії № 120/4008 від 31.12.2021, № 133/4008 від 31.01.2022, № 144/4008 від 28.02.2022, акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2021 по 25.05.2022, та приналежності відтиску печатки цьому товариству. Також зазначив, що позивач здійснив неправильний розрахунок штрафних і фінансових санкцій та без врахування постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану", якою передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій за договором, укладеним відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії". Просив відмовити у задоволенні позову.

Указаний відзив був поданий з порушенням визначеного законом строку, у зв`язку з чим відповідач просив поновити йому цей процесуальний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відзиву, відповідач зазначив, що у штаті товариства відсутня посада юрисконсульта, а договір про надання правничої допомоги був укладений з адвокатським об`єднанням тільки 21.11.2022. Крім того в обґрунтування доводів, зазначених у відзиві, були покладені обставини, про які відповідач дізнався від колишнього директора ТОВ "Енерго Холд" Савчука А. Р., що тимчасово перебував в зоні бойових дій. Враховуючи викладене, відповідач не мав змоги своєчасно надати відзив на позов.

Розглянувши наведені ТОВ "Енерго Холд" доводи, суд вважав поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, а тому прийшов до висновку про поновлення йому строку для подання відзиву та прийняття цього відзиву до розгляду.

У підготовчому засіданні представник ТОВ "Енерго Холд" заявив клопотання про призначення у справі комплексної судової технічної та почеркознавчої експертизи з метою ідентифікації виконавця підпису на додатковій угоді № 1 від 15.12.2021, додатку № 1, додатку № 2 до договору купівлі-продажу № РДД-1221-4008 від 14.12.2021, актах купівлі-продажу електричної енергії № 120/4008 від 31.12.2021, № 133/4008 від 31.01.2022, № 144/4008 від 28.02.2022, акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2021 по 25.05.2022, від імені директора ТОВ "Енерго Холд" Савчука А. Р., та приналежності відтиску печатки цьому товариству.

Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 16.03.2023, відмовив у його задоволенні, виходячи з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмету доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування, а наявні у справі докази є взаємно суперечливими. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/2430/16, від 24.04.2018 у справі № 910/9394/17, від 12.12.2018 у справі № 910/105772/17.

З урахуванням викладеного та виходячи з наявних у справі доказів, суд вважав, що у проведенні експертного дослідження, про яке просило ТОВ "Енерго Холд", немає необхідності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2023 підготовче провадження було закрите та призначено розгляд справи по суті.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача (ТОВ "Енерго Холд") заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду господарської справи № 910/8033/23, яка перебуває у провадженні Господарського суду міста Києва, за позовом ТОВ "Енерго холод" до ТОВ "Смарт Енергопостач" щодо визнання договору купівлі-продажу № РДД-1221-4008 від 14.12.2021 та додаткової угоди до нього № 1 від 15.12.2021 недійсними, у якому суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 01.06.2023, відмовив з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства. Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено. Під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

У даному випадку суд врахував, що наявність господарської справи № 910/8033/23 не перешкоджає розгляду даної справи (№ 910/10124/22) та матеріали цієї справи дозволяють суду самостійно встановити та надати правову оцінку усім фактам та обставинам, викладеним сторонами у своїх заявах по суті позову, зокрема щодо дійсності укладених сторонами угод у спірних відносинах, виконання/невиконання відповідачем свого зобов`язання. Отже, суд визнав клопотання відповідача про зупинення провадження у справі безпідставним, а тому відмовив у його задоволенні.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 14.12.2021 між ТОВ "Смарт Енергопостач" (продавець) та ТОВ "Енерго Холд" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії № РДД-1221-4008 від 14.12.2021, за умовами якого продавець продає, а покупець купує електричну енергію та здійснює її оплату відповідно до умов даного договору (п. 1.1).

Згідно з п. 2.3 договору купівля-продаж електричної енергії здійснюється протягом розрахункового періоду, виходячи з підтвердженого сторонами обсягу електричної енергії, якщо даним договором не підтверджено інше.

Відповідно до п. 2.5 договору фактичний обсяг електричної енергії проданої продавцем і купованої покупцем щомісячно визначається в акті купівлі-продажу, який оформлюється в порядку та згідно з цим договором.

Відповідно до п. 3.1 ціна цього договору складається з вартості електричної енергії, придбаної покупцем у продавця протягом строку дії договору. Вартість електричної енергії, придбаної покупцем у продавця, визначається на підставі фактичних обсягів купівлі-продажу електричної енергії та договірної ціни за 1 МВт*год електричної енергії, узгодженої сторонами у відповідних додатках до цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору проект акту купівлі-продажу електричної енергії складається продавцем та надсилається покупцю на його адресу електронної пошти для узгодження та підписання у термін до 5-числа місяця, наступного за розрахунковим періодом. Акти купівлі-продажу електричної енергії вважаються погодженими сторонами з моменту обміну їх сканованими копіями. Два примірники оригіналу узгодженого акту купівлі-продажу, що підписаний з боку продавця, надсилається покупцю протягом 2 днів, з моменту узгодження акта купівлі-продажу. Покупець підписує акт купівлі-продажу та не пізніше, ніж протягом двох днів направляє один оригінальний примірник продавцю (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору у випадку незгоди з проектом акту купівлі-продажу електричної енергії, протягом 2 робочих днів покупець направляє продавцю лист про відмову в підписання акта з вмотивованою вказівкою причин відмови. Згідно з п. 5.4.1 договору у випадку непідписання покупцем актів купівлі-продажу електричної енергії без його мотивованої відмови, акти купівлі-продажу вважаються узгодженими покупцем.

Згідно з п. 5.5 договору розрахунок за куплену-продану електроенергію здійснюється з урахуванням ПДВ грошовими коштами в національній валюті України відповідно до умов, зафіксованих у додатках, укладених сторонами за формою додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п. 6.3.3 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватись з продавцем за електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Договір набирає чинності з моменту підписання і є чинним до 31.12.2022 включно, з подальшою його пролонгацією (п. 11.1).

У додатку № 1412-П від 14.12.202021 до договору сторони передбачили порядок визначення вартості електричної енергії та умови розрахунків з 16.12.2021 по 15.02.2022, а саме: ціну електричної енергії, яка підлягає продажу за 1 МВт*год - 3 720,00 грн; загальний обсяг електричної енергії, що підлягає купівлі-продажу - 4 268 МВт*год; загальну вартість обсягу електричної енергії - 16 235 470,00 грн; період купівлі-продажу - з 16.12.2021 по 15.02.2022; порядок оплати: за обсяг електричної енергії, що підлягає купівлі-продажу з 16.12.2021 по 31.12.2021 продавець здійснює оплату до 15:00 год 07.01.2022; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - до 15:00 год 09.02.2022; з 01.02.2022 по 15.02.2022 - до 15:00 год 23.02.2022.

У додатковій угоді № 1 від 15.12.2021 до договору сторони погодили, що ціна електричної енергії, яка підлягає продажу за 1 МВт*год з 16.12.2021 по 31.12.2021 становить 3 828,00 грн; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 3 804,00 грн; з 01.02.2022 по 15.02.2022 - 3 778,28 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 275 ГК України особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Згідно зі ст. 655ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання своїх зобов`язань позивач, у період з грудня 2021 по лютий 2022, поставив відповідачу електричну енергію обсягом 4 264,900 МВт*год на загальну суму 16 223 677,46 грн, що підтверджується актами № 120-4008 від 31.12.2021, № 133-4008 від 31.01.2022, № 144-4008 від 28.02.2022, підписаними обома сторонами без заперечень.

Проте відповідач, зі свого боку, зобов`язання з оплати електричної енергії виконував неналежним чином, вартість електричної енергії сплачував неповністю та несвоєчасно. За таких обставин у відповідача виникла заборгованість за поставлену, але не оплачену електроенергію, у сумі 10 148 569,74 грн, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2021 по 25.05.2022, погодженим сторонами без зауважень.

Матеріали справи свідчать, що 14.07.2022 ТОВ "Смарт Енергопостач" звернулось до відповідача з вимогою сплатити наявну на той час заборгованість в сумі 14 147 909, 36 грн. Проте, вказана вимога була залишена ТОВ "Енерго Холд" без відповіді та задоволення.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді, ТОВ "Енерго Холд" заперечило наявність у нього заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії № РДД-1221-4008 від 14.12.2018 та зазначило, що директор ТОВ "Енерго Холд" Савчук А. Р. не підписував додаткової угоди № 1 від 15.12.2021 до вказаного договору купівлі-продажу, актів купівлі-продажу електричної енергії та акту звірки взаємних розрахунків. Також він не скріплював їх печатками підприємства, а всі ці документи були підписані іншою особою з наслідуванням підпису директора ТОВ "Енерго Холд" Савчука А. Р.

Перевіряючи такі доводи відповідача та вирішуючи спір по суті, господарський суд врахував наступне.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону він поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1994 (далі - Положення), господарські операції господарюючих суб`єктів фіксуються та підтверджуються первинними документами, складеними та оформленими відповідно до вимог зазначеного Положення; первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, від імені якого складено документ, назва документа, дата та місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі), посади, підписи та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та складання первинного документу; первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік.

Згідно з пунктом 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Як встановлено судом, у матеріалах справи містяться копії актів купівлі-продажу електричної енергії № 120/4008 від 31.12.2021, № 133/4008 від 31.01.2022, № 144/4008 від 28.02.2022, що підтверджують поставку електричної енергії відповідачу у грудні 2021 - лютому 2022 на загальну суму 16 223 677, 46 грн. Указані документи (докази), які є первинними обліковими документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", були підписані обома сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.

Крім того, фактичний обсяг проданої електроенергії продавцем покупцю підтверджується наявним в матеріалах справи листом ПрАТ "НАЕК "Укренерго" від 16.08.2022 щодо обсягів продажу ТОВ "Смарт Енергопостач" електричної енергії покупцю - ТОВ "Енерго Холд" за період з 16.12.2021 по 15.02.2022.

А як пояснив позивач та вбачається з п. 4.4 - 4.5 договору, сторони також погодили, що продавець та покупець підтверджують обсяг електричної енергії шляхом подання повідомлень до електронної платформи оператора системи передачі, на якій здійснюється реєстрація торгівельних операцій за двосторонніми договорами. При цьому купівля-продаж електричної енергії відбувається виключно у разі реєстрації обома сторонами (продавцем і покупцем) номінацій купівлі-продажу обсягів електричної енергії по кожній годині доби на енергетичній платформі Market Manadgment System (MMS), оператором якої є НЕК "Укренерго".

Тобто таким чином сторони підтверджують обсяг купівлі-продажу електричної енергії по кожній добі постачання та у разі реєстрації номінацій з розбіжностями, система енергетичної платформи не пропустить таку реєстрацію (реєстрація неоднакових показників є неможливою).

Судом встановлено, що ТОВ "Смарт Енергопостач" та ТОВ "Енерго Холд" зареєстровані на енергетичній платформі Market Manadgment System, торгові операції з купівлі-продажу електроенергії між сторонами відбулися, а отже, обсяг електроенергії, яку зобов`язався спожити відповідач та який був зазначений у додатковій угоді № 1 до договору купівлі-продажу, був перевірений системою енергетичної платформи. Указані обставини спростовують доводи відповідача про непогодження покупцем обсягу поставленої електроенергії, зазначеної в актах купівлі-продажу.

Також у матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2021 по 25.05.2022, який суд оцінює як належний та допустимий доказ у справі на підтвердження обставин проведення сторонами господарських операцій, за якими виникла заборгованість на суму 10 148 569,74 грн, враховуючи, що такий акт був складений на підставі досліджених судом первинних бухгалтерських документів.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що сторони спору не тільки уклали договір купівлі-продажу № РДД-1221-4008 від 14.12.2021 з погодженням вартості електричної енергії та її обсягів (додаткова угода № 1 від 15.12.2021), а й вчинили дії на його виконання, тобто схвалили такий правочин. Тому доводи відповідача про те, що керівник ТОВ "Енерго Холд" не підписував додаткових угод, актів купівлі-продажу електричної енергії та акту звірки розрахунків суд відхиляє як такі, що не впливають на правильність вирішення спору.

Згідно з п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013 наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено.

Стосовно тверджень відповідача про те, що наявний на додатковій угоді № 1 від 15.12.2021, актах купівлі-продажу електричної енергії та акті звірки взаємних розрахунків, відтиск печатки ТОВ "Енерго Холд" не належить цьому товариству, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 64 постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обов`язковою до застосування всіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно з пунктом 65 вказаної постанови особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій.

Отже, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки. За таких обставин відповідач, як суб`єкт господарювання, несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при засвідченні оспорюваних ним додаткової угоди, актів купівлі-продажу електричної енергії та акта звірки взаємних розрахунків.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази у розумінні ст. 76-79, 91 ГПК України, які б свідчили про те, що печатка ТОВ "Енерго Холд" була втрачена, чи була підроблена, чи було інше незаконне використання цієї печатки третіми особами всупереч волі відповідача.

Таким чином суд вважає, що відтиск печатки ТОВ "Енерго Холд", наявний на додатковій угоді, первинних документах та акті звіряння, є свідченням участі товариства відповідача, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - отриманні електричної енергії на суму 10 148 569,74 грн).

Отже, оцінивши надані сторонами докази у сукупності зі встановленими у справі обставинами, суд дійшов висновку, що позивач більш вірогідними доказами довів факт поставки з грудня 2021 по лютий 2022 відповідачу електричної енергії за договором купівлі-продажу № РДД-1221-4008 від 14.12.2021 на загальну суму 10 148 569,74 грн, у той час, як відповідач доказів на підтвердження своїх доводів про відсутність його обов`язку сплатити вказану вартість електричної енергії не надав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості поставленого товару відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога ТОВ "Смарт Енергопостач" про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 10 148 569,74 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Також за порушення зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 2 235 636,20 грн. за період з 08.01.2022 по 20.09.2022 та штраф у сумі 2 029 713,94 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, за змістом п. 7.3.1 договору за невиконання грошових зобов`язань за цим договором, у тому числі недодержання порядку розрахунків та повернення надмірно сплачених коштів, винна сторона сплачує потерпілій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також відповідно до п. 7.3.2 договору у випадку прострочення грошових зобов`язань за цим договором, у тому числі недодержання порядку розрахунків та повернення надмірно сплачених коштів понад 20 календарних днів, винна сторона сплачує потерпілій стороні штраф у розмірі 20 % від суми простроченої заборгованості.

Разом з тим судом враховано, що 25.02.2022 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" № 332 (далі - постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022).

26.04.2022 пункт 1 вказаної постанови був доповнений пунктом 16, яким передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, що триває на даний час.

При цьому ТОВ "Смарт Енергопостач" є продавцем електричної енергії, що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП № 2576 від 29.11.2019, а ТОВ "Енерго Холд" - покупцем електричної енергії згідно з ліцензією НКРЕКП № 1720 від 16.09.2020.

Отже, оскільки господарські відносин між сторонами склались відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" під час воєнного стану, суд вважає, що вказана постанова НКРЕКП (з урахуванням внесених змін) підлягає застосуванню до правовідносин за договором купівлі-продажу електричної енергії № РДД-1221-4008 від 14.12.2021, а штрафні санкції - перерахунку.

Доводи позивача про те, що НКРЕКП не має права втручатись у господарську діяльність суб`єктів ринку електричної енергії та скасовувати їх право на нарахування штрафних санкцій, передбачених нормами ГК України та ЦК України, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", НКРЕКП (регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання. Також відповідно до ч. 9 ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" рішення регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Водночас згаданим рішенням регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері.

За таких обставин постанова НКРЕКП "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" № 332 від 25.02.2022 (з урахуванням внесених до неї змін) є обов`язковою для виконання, оскільки вона є частиною національного законодавства (при чому - спеціального, що регулює відносини між певним колом суб`єктів та у певному просторі часу, прийнятого державним органом зі спеціальним статусом).

Щодо дії в часі вказаної постанови, то суд приймає до уваги положення п. 1 вищевказаної постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, якою конкретно визначено період, на який вона застосовується - на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення (скасування). Відтак твердження позивача про те, що п. 16 ч. 1 вказаної постанови у відповідній редакції може бути застосований лише з моменту внесення відповідних змін (постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413), не впливають на висновок суду про необхідність застосування у спірних відносинах вищевказаної постанови, яка до того ж пом`якшує або скасовує відповідальність суб`єктів господарювання, а значить - має зворотну дію в часі згідно з положеннями ст. 58 Конституції України.

За таких обставин, перевіривши розрахунок заявлених позивачем штрафних санкцій відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у сумі 125 621,92 грн. за період з 08.01.2022 до 23.02.2022 (до введення воєнного стану 24.02.2022), тобто у меншій сумі, ніж просить позивач.

Щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 2 029 713,94 грн, то суд виходив з наступного.

З розрахунку позивача вбачається, що нарахування штрафу ним здійснювалось на загальну суму боргу 10 148 569,74 грн. за обсяг поставленої електричної енергії у грудні 2021, у січні 2022 та у лютому 2022.

Відповідно до додатку від 14.12.2021 до договору строк оплати за обсяг поставленої електричної енергії у грудні 2021 настав 07.01.2022, у січні 2022 - 09.02.2022, а у лютому 2022 - 23.02.2022. Тобто строк для нарахування штрафу за поставлену електричну енергію у грудні 2021 починається з 28.01.2022, у січні 2022 - з 01.03.2022, у лютому 2022 - з 13.04.2022.

Ураховуючи зазначені строки настання відповідальності, обставини введення з 24.02.2022 воєнного стану в Україні та прийняття НКРЕКП постанови № 332 від 25.02.2022, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає лише штраф за прострочку зобов`язання за грудень 2021 на суму 2 114 297,60 грн. Провівши власний розрахунок вказаної штрафної санкції, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню штраф у сумі 422 859,52 грн, тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 1 611 455,47 грн. та 3 % річних у сумі 195 911,60 грн. суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок заявлених в цій частині сум, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційна складова боргу в сумі 1 611 455,47 грн. та 3 % річних у сумі 195 911,60 грн, як просив позивач.

Отже з урахуванням вищевикладеного позовні вимоги ТОВ "Смарт Енергопостач" підлягають частковому задоволенню.

У разі часткового задоволення позову судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-237 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енергопостач" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Холд" про стягнення заборгованості у сумі 16 221 286,95 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Холд" (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 7, офіс 4, ідентифікаційний код 43524008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енергопостач" (04080, м. Київ, вул. Констянтинівська, 73, ідентифікаційний код 42981117) основний борг у сумі 10 148 569 (десять мільйонів сто сорок вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 74 коп., пеню у сумі 125 621 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 92 коп, штраф у сумі 422 859 (чотириста двадцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 52 коп, інфляційні втрати у сумі 1 611 455 (один мільйон шістсот одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 47 коп, 3 % річних у сумі 195 911 (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 187 566 (сто вісімдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 27 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини оголошено в судовому засіданні 1 червня 2023 року.

Повний текст рішення складений 13 червня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.