ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 Справа № 914/2696/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства «Девік», смт. Розділ, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець Лагун Віктор Олександрович, с. Жадове, Чернігівська область

про стягнення 887 618,24 грн

Представники сторін:

від позивача: Сластьон А.О. - адвокат;

від відповідача: Олексів Н.М. - адвокат;

від третьої особи: не з`явився.

Обставини розгляду справи.

26.10.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», м. Київ до Приватного підприємства «Девік», смт. Розділ, Львівська область про стягнення 887 618,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.10.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» залишено без руху.

07.11.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.12.2022.

Підготовче засідання, призначене на 12.12.2022 не відбулося у зв`язку із відсутністю електричної енергії у приміщенні суду.

Ухвалою суду від 12.12.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 16.01.2023.

13.12.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №25639/22 від 13.12.2022).

26.12.2022 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про продовження встановленого судом строку для подання відповіді на відзив (вх. №26652/22 від 26.12.2022) та клопотання про витребування оригіналів електронних доказів (вх. №26656/22 від 26.12.2022).

02.01.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 128/23 від 02.01.2023).

16.01.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання доказів у справі (вх. № 966/23 від 16.01.2023), клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів (вх. № 965/23 від 16.01.2023) та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (вх. № 149/23 від 16.01.2023).

Ухвалою суду від 16.01.2023 долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. №28/23 від 02.01.2023), визнано поважними причини неподання відповідачем доказів у встановлений строк, задоволено заяву відповідача про поновлення процесуального строку для подання доказів у справі (вх. №966/23 від 16.01.2023) та клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів (вх. №965/23 від 16.01.2023), долучено до матеріалів справи докази, подані із клопотанням (вх. № 965/23 від 16.01.2023), залучено фізичну особу-підприємця Лагуна Віктора Олександровича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відкладено підготовче засідання на 06.02.2023.

30.01.2023 через канцелярію суду від позивача надійшло заперечення на клопотання представника відповідача від 12.01.2023 про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів (вх. №2125/23 від 30.01.2023).

06.02.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 2928/23 від 06.02.2023).

06.02.2023 та 20.02.2023 на електронну адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшли пояснення щодо позову (вх. №2995/23 від 06.02.2023 та вх. №4286/23 від 20.02.2023).

Ухвалою суду від 06.02.2023 підготовче засідання було відкладено на 20.02.2023.

17.02.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в підготовчому засіданні без його участі (вх. №4192/23 від 17.02.2023).

20.02.2023 на електронну адресу від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та поновлення строку для подання таких доказів (вх. №4262/23 від 20.02.2023).

20.02.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його участі (вх. № 4263/23 від 20.02.2023).

Ухвалою суду від 20.02.2023 визнано поважними причини пропуску відповідачем строку для подання доказів, поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання доказів та прийнято докази, долучені відповідачем до клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. №4262/23 від 20.02.2023), підготовче засідання було відкладено на 13.03.2023.

13.03.2023 через систему «Електронний суд» представником позивача подано письмові пояснення у справі та заперечення на клопотання представника відповідача від 18.02.2023 (вх. № 6192/23 від 13.03.2023).

13.03.2023 на електронну адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів, приєднання до матеріалів справи доказів та розгляд даної справи без участі третьої особи (вх. №6151/23 від 13.03.2023).

Ухвалою суду від 13.03.2023 визнано поважними причини пропуску третьою особою строку для подання доказів, поновлено третій особі пропущений процесуальний строк для подання доказів та прийнято докази, долучені третьою особою до клопотання (вх. №6151/23 від 13.03.2023), підготовче засідання відкладено на 30.03.2023.

30.03.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 7955/23 від 30.03.2023).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, сторонами подані усі докази, які доводять обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 30.03.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.04.2023.

Ухвалою від 20.04.2023 суд відклав судове засідання на 08.05.2023.

Ухвалою від 08.05.2023 суд відклав судове засідання на 25.05.2023.

24.05.2023 через систему «Електронний суд» представником позивача подано письмові пояснення (вх. №13042/23 від 24.05.2023).

25.05.2023 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано додаткові пояснення (вх. №13160/23 від 25.05.2023).

Заяви про відвід суду не поступали.

Суть спору та правова позиція учасників.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.03.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг. За цим договором відповідач зобов`язувався здійснювати вчасну доставку вантажу відповідно до встановленого строку та запланованого маршруту. Також відповідно до умов договору відповідач несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу. 17.02.2022 сторонами була погоджена заявка №47593, відповідно до якої відповідач зобов`язувався доставити вантаж по маршруту Латвія-Україна до 05.03.2022. Однак, товар позивачу у погоджений строк не було доставлено у зв`язку із його втратою, яка сталася після закінчення погодженого строку доставки. Враховуючи наведене, у зв`язку із втратою відповідачем вантажу, позивачу були завдані збитки в розмірі 887 618,24 грн, що включають в себе вартість втраченого товару, вартість витрат на митне оформлення товару в частині сплати ПДВ та акцизного збору, вартість витрат за послуги з сертифікації та лабораторного дослідження товару, а також витрат на страхування. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою щодо відшкодування відповідачем збитків, завданих втратою вантажу, у розмірі 887 618,24 грн.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у поданих через канцелярію суду відзиві, поясненнях. Зокрема зазначив, що невиконання взятих зобов`язань щодо доставлення та видачі вантажу зумовлено дією обставин непереборної сили, якими є військова агресія Російської Федерації, що за приписами ст.ст. 617, 924 ЦК України, ст.ст. 218, 314 ГК України є підставою для звільнення від відповідальності. У даному випадку втрата вантажу сталася внаслідок ворожого обстрілу території, де знаходився транспортний засіб, тобто за обставин, які відповідач не міг передбачити та яким не міг запобігти. На підтвердження своєї позиції відповідач посилається на лист Торгово-промислової плати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, у якому засвідчуються форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 та сертифікат Львівської торгово-промислової палати №4600-23-0778 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 17.02.2023, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа надала письмові пояснення щодо позову, проти позовних вимог заперечила, зазначила, що втрата вантажу сталась внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. На підтвердження наведеного третя особа посилається на довідку Чернігівського РУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області від 10.05.2022 №13-06/1753, акт про пожежу від 10.05.2022, експертний висновок Чернігівської регіональної ТПП від 20.05.2022 №ЧК-135.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

25.03.2019 між ТзОВ «Сільпо-Фуд» (замовник) та ПП «Девік» (виконавець) укладено договір №ЛОГ/МТ-249/19322456 про надання транспортно-експедиторських послуг (надалі - договір), з урахуванням протоколу розбіжностей.

За цим договором виконавець (відповідач) зобов`язувався за плату та за рахунок замовника (позивача) надати послуги з організації та забезпечення перевезення вантажів замовника, а також за погодженням сторін в заявці інші додаткові послуги, які необхідні для доставки вантажу, а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 11.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що виникли після укладення цього договору.

Відповідно до п. 11.2. договору належними доказами наявності форс-мажорних обставин і тривалості їх дії є сертифікат про такі обставини, що виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, а також уповноваженими органами держави, на території якої виникли форс-мажорні обставини.

17.02.2022 сторонами було погоджено заявку №47593 на перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Латвія-Україна, автомобілем Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , вагою вантажу 21 500 кг (23 плт/23 місць). Сторонами у заявці також було погоджено наступні умови перевезення: 18.02.2022 - завантаження м. Рига; 22.02.2022 - в`їзд на територію України, с. Нові Яриловичі, Чернігівська область, 04.03.2022 - розмитнення с.Квітневе, Броварський район, Київська область, розвантаження - 05.03.2023 с. Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область.

Для виконання заявки №47593 відповідач залучив перевізника - ФОП Лагуна Віктора Олександровича, відповідно до укладеного 03.12.2021 договору перевезення вантажів №11091.

21.02.2022 автомобіль Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 був завантажений вантажем у Латвії, що підтверджується даними СМR №LV-758.

24.02.2022 автомобіль Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 з вантажем перетнув кордон Білорусь-Україна у пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці (Чернігівська область).

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022).

Враховуючи ведення активних бойових дій на території Чернігівської та Київської областей, в т.ч. в напрямку Києва, водій, з метою збереження власного життя та вантажу, зупинився на стоянці в селі Новоселівка, вул. Шевченка, 26Д, Чернігівського району Чернігівської області (9 км від м. Чернігова).

Зі змісту листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Розпорядженням Торгово-промислової палати України від 25.02.2022 №3 про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України, ТПП України уповноважило на період дії воєнного стану на території України регіональні торгово-промислові палати, зокрема Львівську ТПП, засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України.

Листом № 01/03 від 01.03.2022 відповідач повідомив позивача, що згідно із введенням воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», унеможливлюється повне виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору та заявок. Даний лист був скерований електронною поштою на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (у заявці № НОМЕР_3 ОСОБА_1 зазначений контактною особою позивача, до якої можна звертатись з будь-яких питань, що можуть виникнути під час перевезення).

04.03.2022 позивачем здійснено митне оформлення вантажу на підставі митної декларації №UА100180/2022/012438.

20.03.2022 автомобіль Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 та вантажем за адресою с. Новоселівка, вул. Шевченка, 26Д було знищено пожежею внаслідок потрапляння боєприпасів, їх уламків під час бойових дій, що підтверджується актом про пожежу від 10.05.2022, складеним Чернігівським районним управлінням ГУ ДСНС України у Чернігівській області.

Листом за вих. №18 від 24.03.2022 відповідач повідомив позивача про те, що транспортний засіб разом з вантажем потрапив під обстріл в м. Чернігові, внаслідок чого і транспортний засіб, і вантаж згідно СМR №LV-758 знищено.

28.03.2022 ФОП Лагун В.О. звернувся до СВ Золотоніського РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із знищенням внаслідок обстрілу автомобіля Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 та вантажем (витяг з ЄРДР кримінальне провадження №0000225).

12.04.2022 позивач надіслав відповідачу претензію за вих. №10/14-3031 щодо відшкодування збитків, завданих ТОВ «Сільпо-Фуд» втратою вантажу.

Листом - відповіддю на претензію №27 від 20.04.2022 відповідач повідомив, що втрата вантажу відбулась внаслідок ворожих обстрілів транспортного засобу поблизу Чернігова, що спричинило вигорання вантажу та транспортного засобу, відповідач просив звільнити його від відповідальності за втрату вантажу.

26.04.2022 експертом Чернігівської регіональної ТПП в присутності ФОП Лагуна В.О. було проведено огляд вантажу, який перевозився автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 згідно СМR №LV-758, за результатами якого встановлено непридатність товару для реалізації (товар деформований або розплющений, оплавлений, чутний запах гарі) внаслідок збройної агресії РФ (бойових дій) та складено експертний висновок №ЧК-97 від 27.04.2022.

Листом від 02.05.2022 за вих. №ФР-3647 ТОВ «Сільпо-Фуд» уточнило розмір завданих збитків, зменшивши їх до 887 823,61 грн.

Сертифікатом Львівської торгово-промислової палати №4600-23-0778 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 17.02.2023 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: відсутність можливості виконати зобов`язання з доставки вантажу, на підставі заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №47593 від 17.02.2022 за договором, до пункту призначення у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, військові дії.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч. 1 ст. 929 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»).

Відповідно до ч. 1 ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті укладення ряду договорів за дорученням позивача відповідачем було укладено договір перевезення вантажу із третьою особою.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 919 ЦК України вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором, транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим.

Враховуючи те, що вантаж у строк, визначений заявкою №47593 від 17.02.2022, не виданий вантажоодержувачу (позивачу), має місце втрата даного вантажу.

Згідно ч. 1 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно частини 2 ст. 932 ЦК України у разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Статтею 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 226 ГК України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів запобігання збитків та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Згідно зі статтею 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

Частинами 1, 2 ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року передбачено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Відповідно до ч.1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно п. 11.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що виникли після укладення цього договору.

Під форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) слід розуміти надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими таіншими нормативними актами (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Як встановлено судом, 24.04.2022 транспортний засіб Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 із вантажем перетнув кордон України у пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці (Чернігівська область), який був узгоджений сторонами у заявці.

Загальновідомим є той факт, що з 24.02.2022 розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, яка здійснювалася з багатьох напрямків, зокрема і з території Республіки Білорусь в напрямку м. Чернігова.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, на всій території Чернігівської області з 24.02.2022 по 03.04.2022 велися активні бойові дії, а с. Квітневе Броварського району Київської області віднесено до території, на якій велися бойові дії з 09.03.2022 по 30.03.2022.

Таким чином, з метою збереження життя водія, а також транспортного засобу та вантажу, цілком виправданим (матеріалами справи не підтверджується будь-якої шкоди здоров`ю водію) було прийняття рішення про зупинення подальшого пересування транспортного засобу.

В таких умовах, зважаючи на активні бойові дії на всій території Чернігівської області, подальше пересування транспортного засобу із вантажем у період часу з 24.02.2022 по 03.04.2022 по території Чернігівської області без ризику для життя та здоров`я водія було неможливим. Зважаючи на це, відповідач з незалежних від нього причин (які були тривалими та постійними у зазначеному проміжку часу) не міг виконати умови заявки щодо доставки вантажу до 05.03.2022.

Таким чином, обставин непереборної сили вже існували з 24.02.2022 (моменту ввезення вантажу на територію України) та продовжували існувати як на погоджену сторонами дату доставки вантажу одержувачу, так і до моменту знищення вантажу. Відтак наведеним спростовуються доводи позивача щодо впливу обставин непереборної сили після закінчення строку доставки вантажу.

Відповідач листом за вих. № 01/03 від 01.03.2022 повідомив позивача, що згідно із введенням воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», унеможливлюється повне виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору та заявок. Водночас, умовами договору не встановлено вимог щодо такого повідомлення, порядку його оформлення та надсилання. В матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження того, що позивач звертався до відповідача за роз`ясненнями щодо змісту такого листа. Таким чином, суд вважає належним повідомлення відповідача про виникнення форс-мажорних обставин.

Підтвердженням наведених обставин, а також неможливості прибуття транспортного засобу із вантажем у пункт розмитнення - с. Квітневе, Броварський район, Київська область, яке погоджене сторонами у заявці, є здійснення позивачем 04.03.2022 електронного митного оформлення вантажу.

20.03.2022 автомобіль Volvo FN з напівпричепом KOGEL S 24 та вантажем за адресою с. Новоселівка, вул. Шевченка, 26Д було знищено пожежею внаслідок потрапляння боєприпасів, їх уламків під час бойових дій, що підтверджується актом про пожежу від 10.05.2022, складеним Чернігівським районним управлінням ГУ ДСНС України у Чернігівській області.

В матеріалах справи також наявна довідка Чернігівського РУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області від 10.05.2022 №13-06/1753, експертний висновок Чернігівської регіональної ТПП від 20.05.2022 №ЧК-135, якими підтверджується факт знищення вантажу внаслідок бойових дій (збройної агресії) Російської Федерації проти України.

Зі змісту листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, який є загальнодоступним, вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 Регламенту.

Згідно з ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У ст. 3.3 Регламенту вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За умовами п.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п.6.10 Регламенту).

Розпорядженням Торгово-промислової палати України від 25.02.2022 №3 про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України, ТПП України уповноважило на період дії воєнного стану на території України регіональні торгово-промислові палати, зокрема Львівську ТПП, засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України.

Сертифікатом Львівської торгово-промислової палати №4600-23-0778 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 17.02.2023 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: відсутність можливості виконати зобов`язання з доставки вантажу, на підставі заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №47593 від 17.02.2022 за договором, до пункту призначення у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, військові дії.

Отже, Сертифікатом Львівської торгово-промислової палати № 4600-23-0778 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 17.02.2023 засвідчено, що обставини неможливості виконання господарського зобов`язання, а саме щодо доставки відповідачем вантажу до пункту призначення та видачі його вантажоотримувачу на підставі Заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №47593 від 17.02.2022 були форс-мажорними.

Таким чином, втрата вантажу відбулась не з вини відповідача, а внаслідок обставин, які не залежали від його волі.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом не встановлено ані протиправної поведінки відповідача, ані його вини у втраті вантажу, який він перевозив.

Таким чином, враховуючи відсутність наявності повного юридичного складу для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, підстави для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків у сумі 887 618,24 грн відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд».

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. За звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 13 314,27 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №7865971 від 21.09.2022.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається судом на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 25.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. У зв`язку із перебуванням судді на навчанні з 29.05.2023 по 10.06.2023, повне рішення складено та підписано 12.06.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.