ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. Справа№ 911/1005/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Грека Б.М.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» - Мамотенко О.П. довір. №313 від 28.11.2022р., Майстренко Л.О. ордер АІ №1334272 від 12.06.2023р.;

від ТОВ "Пріоритетінвест" - не з`явився;

від ТОВ "Меркурій" - Хоружний Ю.А. ордер АА №1314702 від 13.06.2023р., Бухаленков С.С. ордер АІ №1392844 від 10.05.2023р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк (далі - ПАТ АКБ) «ІНДУСТРІАЛБАНК»

на ухвалу господарського суду Київської області від 27.04.2023р.

(повний текст складено 01.05.2023р.)

у справі №911/1005/23 (суддя Лутак Т.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Пріоритетінвест"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Меркурій"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2023р. у справі №911/1005/23 відкрито провадження у справі №911/1005/23 за заявою ТОВ "Пріоритетінвест" про банкрутство ТОВ "Меркурій"; визнано вимоги ТОВ "Пріоритетінвест" до ТОВ "Меркурій" у розмірі 2 776 000, 00 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника - ТОВ "Меркурій" арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича; призначено попереднє засідання господарського суду та вирішено інші процедурні питання.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Київської області від 27.04.2023р., в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ТОВ "Пріоритетінвест" про банкрутство ТОВ "Меркурій".

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Меркурій" просить відмовити у повному обсязі ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду Київської області від 27.04.2023р. про відкриття провадження у справі №911/1005/23 про банкрутство ТОВ "Меркурій" залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» на ухвалу господарського суду Київської області від 27.04.2023р. у справі №911/1005/23 та призначено її до розгляду на 12.06.2023р.

12.06.2023р. до апеляційного суду від розпорядника майна Віскунова Олександра Віталійовича надійшли пояснення по справі №911/1005/23 (вих. №09/06-23.1 від 09.06.2023р.) в яких останній клопоче про долучення до матеріалів справи копію проведеного аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника ТОВ "Меркурій" від 07.06.2023 року за період 2020-2022 років.

12.06.2023р. колегією суддів у судовому засіданні задоволено клопотання розпорядника майна Віскунова О.В. про долучення документу до матеріалів справи, долучено копію проведеного аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника ТОВ "Меркурій" від 07.06.2023 року за період 2020-2022 років; оголошено перерву до 13:45 год. 13.06.2023р. згідно ст. 216 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» і ТОВ "Меркурій", дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 1 КУзПБ, учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Пунктом 9 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до статті 129 Конституції України, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією із засад судочинства, яка застосовується з дотриманням принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Коло осіб (в позовному провадженні), які мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції визначено приписами статей 254, 255 ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 254 цього Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону про банкрутство.

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необгрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 07.07.2020р. у справі №Б-39/27-09, від 11.06.2020р. у справі №916/3206/17, від 03.06.2020р. у справі №910/18031/14, від 19.05.2020р. у справі №908/2332/19, від 03.03.2020р. у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019р. у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020р. у справі №911/5186/14, від 16.07.2020р. у справі №910/4475/19.

Особи, які не брали участі у справі також мають право подавати апеляційні скарги на такі судові рішення, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. Однак на відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, але такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» є кредитором Боржника за Договором кредитної лінії (в іноземній валюті) №КЛ/0100/25/06 від 11 грудня 2006 року (далі - Кредитний договір).

Станом на 27.04.2023 року (дату винесення оскарженої ухвали) заборгованість Боржника перед ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» за Кредитним договором становила 1 039 861,26 доларів США.

З метою захисту свого порушеного права ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» 10.03.2023 року звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з Боржника заборгованості за Кредитним договором та збитків відповідно до ст.ст. 22, 623 ЦК України.

Господарським судом м. Києва 06.04.2023р. було прийнято позовну заяву ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3783/23, призначено підготовче засідання на 02.05.2023р.

Таким чином, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» було обрано спосіб ефективний для захисту своїх прав та порушених інтересів у позовному провадженні, в тому числі через забезпечення позову у порядку статті 136 ГПК України шляхом накладення арешту на майно Боржника (ухвала господарського суду м. Києва у справі №910/3203/23 від 03.03.2023р.).

Станом на дату винесення оскаржуваної ухвали від 27.04.2023р. існувало провадження у справі № 910/3783/23.

Статтею 7 КУзПБ встановлено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Винесення оскаржуваної ухвали примушує АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» в порядку встановленому статтями 39 та 45 КУзПБ вступити у справу про банкрутство у якості кредитора та заявити вимоги конкурсного кредитора.

За статтями 6 і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя і на ефективний спосіб захисту прав. Тобто особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі №925/1265/16).

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №338/180/17, від 30.01.2019р. у справі №569/17272/15-ц, від 19.04.2020р. у справі №916/1608/18).

З врахуванням наведеного вище вбачається, що винесенням оскаржуваної ухвали про порушення справи про банкрутство від 27.04.2023р. порушуються права АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» на обрання ефективного способу захисту порушених прав.

АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» у справі №910/3783/23 було заявлено вимогу про стягнення збитків (упущеної вигоди) розрахованих станом на 02.03.2023 року.

05.04.2023р. до господарського суду Київської області звернулося ТОВ "Пріоритетінвест" із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Меркурій", у зв`язку з неспроможністю останнього сплатити заборгованість у розмірі 2 776 000, 00 грн., на підставі статей 8, 34 КУзПБ. Разом з тим, у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство міститься пропозиція заявника щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна та було подано заяву арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича вих. №28/03-23.1 від 28.03.2023р. про участь у справі про банкрутство ТОВ "Меркурій".

Зазначені вимоги виникли на підставі укладеного 03.01.2023р. між ТОВ "Пріоритетінвест" (кредитор) та ТОВ "Меркурій" (боржник) договору №03012023 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого кредитор зобов`язався надати боржнику поворотну фінансову допомогу, а боржник зобов`язався повернути надані грошові кошти.

Відповідно до п. 2.1 договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 2 776 000, 00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 2.2 договору поворотна фінансова допомога надається боржнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Згідно з п. 2.5 договору поворотна фінансова допомога використовується для потреб боржника відповідно до статутних цілей його діяльності.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню боржником в термін по 02.01.2024р. (включно).

Відповідно до п. 3.2 договору повернення грошових коштів здійснюється боржником шляхом переказу грошових коштів в безготівковій формі на поточний рахунок кредитора.

Згідно з п. 7.2 договору боржник має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу кредитору.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги згідно письмового попередження боржника не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати повернення.

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом терміну надання поворотної фінансової допомоги, але в будь-якому випадку до повного та належного виконання сторонами зобов`язань за договором.

02.03.2023р. кредитор звернувся до боржника з письмовим попередженням про сплату грошових коштів, у якому вимагав достроково повернути грошові кошти надані ним за договором №03012023 від 03.01.2023р. у сумі 2 776 000, 00 грн. після 17.03.2023р. протягом 3 банківських днів.

У відповідь на письмове попередження про сплату грошових коштів боржником було направлено кредитору лист від 06.03.2023р., у якому повідомлено, що ТОВ "Меркурій" визнає заборгованість перед ТОВ "Пріоритетінвест" у сумі 2 776 000, 00 грн., але не може виконати взяті на себе обов`язки за договором №03012023 від 03.01.2023р. у зв`язку з складною фінансовою ситуацією та зупиненням господарської діяльності підприємства.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.04.2023р. було прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Меркурій" до розгляду, призначено проведення підготовчого засідання суду, зобов`язано кредитора та боржника надати суду певні документи.

Під час розгляду заяви з кредиторськими вимогами суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, які свідчать про те, що кредиторська заборгованість заявника була створена штучно, у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, з метою подальшого ухилення від виконання зобов`язань перед іншими кредиторами.

Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 03.01.2023 року (далі - Договір) було укладено між Заявником та Боржником. Відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, який було надано апелянтом, підтверджується, що; учасниками ТОВ «Пріорітетінвест» є ОСОБА_1 - 99% статутного капіталу та ОСОБА_2 - 1% статутного капіталу; до 14.09.2021 року ОСОБА_1 був директором ТОВ «Меркурій»; ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) є рідною сестрою ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 володіють 100% у статутному капіталі ТОВ «Меркурій»; ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Предмет Договору (безвідсоткова поворотна фінансова допомога) свідчить про те, що зазначений правочин було укладено ТОВ «Пріорітетінвест» без мети отримання прибутку. Тобто, заявник у відносинах з боржником здійснював некомерційну господарську діяльність, що відповідно до приписів статті 52 Господарського кодексу України не притаманно суб`єктам підприємницької діяльності, яким є заявник та суперечить статутним цілям заявника.

Укладаючи Договір про надання поворотної фінансової допомоги 03.01.2023 року та надаючи поворотну фінансову допомогу 04.01.2023 року та 05.01.2023 року, Заявник розраховував на її повернення до 02.04.2024 року (п.3.1. Договору).

Проте, незважаючи на вказані обставини Заявник 02.03.2023р., тобто за місяць до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (заява подана до Господарського суду Київської області 05.04.2023 року) надіслав Боржнику вимогу про дострокове виконання зобов`язань за Договором

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не встановив чи дійсно існували підстави для дострокового виконання зобов`язань Боржником перед Заявником, чи мав Заявник право на дострокову вимогу виконання зобов`язань за Договором, чи настали обставини, що зумовили зміну порядку виконання умов Договору в частині строків його виконання, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України.

Як було встановлено місцевим судом, за умовами Договору допомога підлягає поверненню боржником в термін по 02.01.2024р. (п.3.1). Кредитор має право вимагати дострокового повернення допомоги згідно письмового попередження (п.7.3). Кредитор направив таке попередження, а боржник допомогу не повернув.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Меркурій" за заявою ТОВ "Пріоритетінвест", оскільки висновки, викладені в ухвалі господарського суду Київської області від 27.04.2023р. у даній справі, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Із встановлених місцевим судом умов Договору не вбачається, що кредитор наділений правом на односторонню відмову або зміну договору, а наслідком письмового попередження, яке передбачено в п.7.3 договору, є зміна умов договору в частині строку повернення допомоги. Також місцевим судом не було встановлено, що умовами Договору встановлений обов`язок боржника достроково повернути допомогу у разі отримання письмового попередження.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до встановлених місцевим судом умов Договору і наведених приписів ЦК України, письмове попередження, передбачене п.7.3 договору, є пропозицією кредитора до боржника достроково повернути допомогу, яка сама по собі не змінює строк повернення позики і не змінює обов`язок боржника.

Отже, на момент подання заяви, строк виконання зобов`язання з повернення допомоги не настав, а у ініціюючого кредитора відсутнє порушене право.

Боржник проти вимоги про дострокове виконання зобов`язань не заперечував, проте послався на неможливість виконання зобов`язань, у зв`язку із складною фінансовою ситуацією та зупиненням діяльності підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що боржник проводив активну господарську діяльність, отримував орендні платежі за здачу в оренду власної нерухомості та плату за використання торгової марки, тощо. Протягом періоду з 09.01.2023 року (після дати укладення договору про поворотну фінансову допомогу від 03.01.2023 року) по 27.04.2023 року (дати порушення провадження у справі про банкрутство) на рахунок Боржника, відкритий в АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» НОМЕР_1 , МФО 313849, надійшло 3 808 858 гривень, що підтверджується випискою за рахунком Боржника.

Цей факт спростовує твердження Боржника про зупинення його діяльності та неможливість виконати умови Договору (достроково повернути фінансову допомогу), а отже свідчить про штучний характер створеної заборгованості і зловживання правами.

Станом на 01.01.2023 року відповідно до фінансової звітності Боржника останній мав кредиторську заборгованість в сумі 864 103 000 гривень, в тому числі перед АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» за наданим кредитом в сумі 832 301 000 гривень.

Боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правові позиції викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі №922/1903/18, постановах Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019р., №910/8357/18 від 28.11.2019р.).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Аналогічні за змістом висновки стосовно фраудаторних правочинів висловлено Верховним Судом у постановах від 03.03.2020р. у справі №910/7976/17, від 03.03.2020р. у справі №904/7905/16, від 03.03.2020р. у справі №916/3600/15, від 26.05.2020р. у справі №922/3796/16, від 04.08.2020р. у справі №04/14-10/5026/2337/2011.

Колегія суддів вважає, що заявник по справі про банкрутство мав обрати інший спосіб захисту свого порушеного права, а саме звернутись до суду із заявою про стягнення боргу з боржника.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес.

Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України).

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів (постанови Верховного Суду у справі №910/4510/20 від 28.01.2021р., у справі №902/560/20 від 28.07.2022р.)

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що:

неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом;

грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Положення частин 1-5 статті 39 КУзПБ передбачають, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство.

Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення,

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020р. у справі №914/2404/19, від 28.01.2021р. у справі №91404510/20).

Місцевий суд, під час винесення оскаржуваної ухвали, недотримався приписів статті 39 КУзПБ в частині обов`язку суду щодо ретельного дослідження та надання оцінки обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутства, якого суд має здійснювати незалежно від згоди боржника із заявленими вимогами.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав-учасниць засновувати апеляційні або касаційні суди; там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення у справі "Delcourt v. Belgium" від 17 січня 1970 року та § 65 рішення у справі "Hoffmann v Germany" від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року).

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Тобто, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом приписів статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відкриття провадження у справі №911/1005/23 за заявою ТОВ "Пріоритетінвест" про банкрутство ТОВ "Меркурій", оскільки висновки, викладені в ухвалі господарського суду Київської області від 27.04.2023р. у даній справі, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для її скасування.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню. У відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Меркурій" необхідно відмовити з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» задовольнити та ухвалу господарського суду Київської області від 27.04.2023р. у справі №911/1005/23 скасувати. У відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Меркурій" відмовити.

Справу №911/1005/23 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 15.06.2023р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Б.М. Грек

М.Л. Доманська