ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2023 р. Справа № 911/2670/19

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Андрух Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до 1. ОСОБА_1

2. Фермерського господарства "Королевич"

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

від прокуратури: Холоденко А.С. (посвідчення № 068311 від 08.12.2022)

від відповідача 1: Одноволик І.В. (довіреність б/н від 25.02.2021)

від відповідача 2: Одноволик І.В. (довіреність б/н від 25.10.2022)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.10.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури (далі - прокурор/прокуратура) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1) та Фермерського господарства "Королевич" (далі - ФГ «Королевич»/відповідач 2) про визнання недійсним договору оренди (без номеру) від 14.12.2015 укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області в особі виконуючого обов`язки начальника Шумського А.Г. та фізичною особою ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 22 га в межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області з кадастровим номером :05:007:0014, який зареєстровано державним реєстратором комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Д.С., номер запису 35182259 та визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що накази про надання дозволів про розроблення документації та затвердження документації із землеустрою позивачем не видавалися, а договір оренди б/н від 14.12.2015 земельної ділянки з кадастровим номером :05:007:0014 (далі - спірна земельна ділянка) площею 18,5001 га в межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області в особі в особі виконуючого обов`язки начальника Шумського А.Г. та ОСОБА_1 не укладався.

28.10.2019 Господарський суд Київської області направив запит № 911/2670/19 до Виконавчого комітету Миронівської міської ради щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання громадянина - ОСОБА_1 .

14.11.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшов лист № 02-36/4012 від 07.11.2019, згідно якого Виконавчий комітет Миронівської міської ради повідомив суд про зареєстроване місце проживання громадянина - ОСОБА_1 .

Господарський суд Київської області ухвалою від 18.11.2019, зокрема, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в справі № 911/2670/19, призначив підготовче засідання на 06.12.2019, запропонував відповідачу подати відзив на позовну заяву до 04.12.2019.

27.11.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області позивач подав пояснення, відповідно до змісту яких Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позов.

Господарський суд Київської області ухвалою від 06.12.2019 зупинив провадження у справі № 911/2670/19 до моменту перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

09.12.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачами 1, 2 подано відзив на позовну заяву, згідно якого останні просили відмовити в задоволенні позову. Вказаний відзив направлено до суду засобами поштового зв`язку 03.12.2019, про що свідчить накладна АТ «Укрпошта» на конверті, у якому надійшов відзив, отже відповідачі подали відзив у строки встановлені судом, а тому суд дійшов висновку про прийняття такого відзиву до розгляду у цій справі.

20.12.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області прокуратура подала відповідь на відзив, згідно якої позивач не погодився із запереченнями відповідача та просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Вказану відповідь на відзив та доданий до неї документ судом прийнято до розгляду з огляду на приписи ст. 113, 116, 166 ГПК України та те, що реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи пов`язана з перебігом процесуальних строків, тоді як питання про встановлення строку для подання позивачем відповіді на відзив судом під час прийняття зазначеної справи до розгляду та призначення першого підготовчого засідання не вирішувалось.

Господарський суд Київської області ухвалою від 11.01.2021 поновив провадження в справі 9112670/19, призначив підготовче засідання на 29.01.2021.

29.01.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачами подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки з огляду на суб`єктний склад сторін спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У підготовчому засіданні 29.01.2021 суд відклав розгляд клопотання відповідачів про зупинення провадження в справі.

Господарський суд Київської області ухвалою від 29.01.2021 зупинив провадження в справі № 911/2670/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/1830/19.

Господарський суд Київської області ухвалою від 06.03.2023, зокрема поновив провадження в справі № 911/2670/19 та призначив підготовче засідання на 24.03.2023.

Господарський суд Київської області ухвалою від 21.03.2023 в означеній справі повідомив учасників справи, що судовий розгляд в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні 24.03.2023 не відбудеться, призначив підготовче засідання на 07.04.2023.

07.04.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідачів надійшла заява про застосування строків позовної давності.

У підготовчому засіданні 07.04.2023 представник відповідачів заявив усне клопотання про відкликання клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Реалізацією цього права є рішення суду з приводу заявлених вимог (клопотань чи скарги). Проте, реалізуючи таке процесуальне право, учасник не може бути позбавлений можливості відкликати таке клопотання або скаргу (у разі якщо клопотання (скарга) ще не прийняті судом до розгляду) або вимагати залишити без розгляду заявлені клопотання (скаргу) до вирішення їх по суті.

Зважаючи на викладене, враховуючи принцип диспозитивності, що передбачає право сторони як подати відповідну заяву, так і відкликати її за власним бажанням, суд дійшов висновку про задоволення усного клопотання відповідачів про відкликання клопотання про зупинення провадження в справі та, як наслідок залишення останньої без розгляду.

Господарський суд Київської області ухвалою від 07.04.2023, зокрема закрив підготовче провадження в справі № 911/2670/19 та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.04.2023.

27.04.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області відповідачі надіслали клопотання про залишення позову без розгляду.

Водночас згідно резолюції заступника начальника відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції Господарського суду Київської області вказане вище клопотання не підписане з використанням електронного цифрового підпису.

Згідно статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про залишення позову без розгляду підлягає залишенню без розгляду як таке, що подане з недотриманням форми та з порушенням встановленого порядку, передбачених процесуальним законом для подачі документів в електронній формі.

Поряд з тим 28.04.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачі надіслали клопотання про залишення позову без розгляду.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 17.04.2023 Ржищівська міська рада зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0014, однак прокурором не надано документів на підтвердження факту повідомлення власника спірної земельної ділянки про намір звернутись до суду з вказаним позовом.

01.06.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області прокуратура подала клопотання про залучення правонаступника ГУ Держгеокадастру у Київській області - Ржищівської міської ради.

В обґрунтування вказаного клопотання прокуратура зазначає, що Ржищівська міська рада є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв`язку із внесенням змін до законодавства та реєстрацією права власності на спірну земельну ділянку, а тому є правонаступником позивача в частині розпорядження спірною земельною ділянкою. Як на правову підставу для задоволення такого клопотання прокурор посилається, зокрема на ст. 52 ГПК України, ст. 1481, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

На підтвердження вказаного, прокурором надано копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що об`єкта нерухомого майна № 334213627 від 01.06.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 148-1, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель передбачених законом

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Поряд з тим прокурор, звертаючись з позовом до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягають інтереси держави, обґрунтовує необхідність їх захисту у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а також має довести підстави для представництва.

Тобто, як спірне правовідношення, так і його суб`єкти визначаються саме особою, яка подає відповідний позов до суду, в цьому випадку прокурором. Тобто, спірним правовідношенням в процесуальному сенсі буде те правовідношення, яке сформулював прокурор, що відповідає визначеному статтею 14 ГПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з цим позовом до суду, прокурор спірне матеріальне правовідношення визначив таким чином:

- об`єкт процесу - визнання недійсним договору оренди (без номеру) від 14.12.2015 укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області в особі виконуючого обов`язки начальника Шумського А.Г. та фізичною особою ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 22 га в межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області з кадастровим номером :05:007:0014, який зареєстровано державним реєстратором комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельника Д.С., номер запису 35182259, який, за доводами прокурора, призвів до порушення інтересів держави, оскільки незаконна передача спірної земельної ділянки суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні;

- суб`єктами спірного правовідношення прокурор визначив спеціально уповноважений орган виконавчої влади на розпорядження землями державної власності - Головне управління Держгеокадастру у Київській області як позивача, та ОСОБА_1 і ФГ «Королевич» як відповідачів.

Визначаючи позивачем у цій справі Головне управління Держгеокадастру у Київській області прокурор обґрунтував свої вимоги порушенням інтересів держави у зв`язку із незаконною передачею в оренду спірної земельної ділянки, навівши у позовній заяві відповідні норми, зокрема Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України на обґрунтування цих доводів.

Отже, суд повинен перевіряти вказані прокурором доводи щодо порушення інтересів держави саме з урахуванням суб`єктного складу спірного процесуального правовідношення, визначеного прокурором, а не будь-якого іншого такого складу.

Тому оцінка належності визначеного прокурором позивача у спірних правовідносинах в контексті наявності/відсутності порушення прав держави в його особі у спірних правовідносинах, а також ефективності заявленого позову, може надаватись для з`ясування обґрунтованості позовних вимог при розгляді спору по суті, і не може бути підставою для залишення позову без розгляду через не доведення підстав для представництва інтересів держави в особі саме визначеної прокурором сторони правовідношення.

Водночас прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно ч. 1, 2 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене приписами статті 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Звернення до суду з клопотанням про залучення правонаступника позивача - Ржищівської міської ради, прокурор обґрунтовує зміною сторони в спірних правовідносинах в частині розпорядження спірною земельною ділянкою.

Однак прокурор вважаючи, що носієм спірного права або охоронюваного законом інтересу (позивачем) у сформульованому та визначеному ним спірному правовідношенні повинна бути Ржищівська міська рада, тобто інша юридична особа, ані ж та, що була визначена під час подання ним позову, тоді як суд має перевірити дотримання прокурором положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України щодо належного обґрунтування підстав для представництва та виконання прокурором визначених законодавством дій, що мають передувати його зверненню до суду, жодним чином не зазначає про: можливість Ржищівської міської ради вступити в судовий процес у ролі позивача, наявність порушеного права останньої, її обізнаність із стверджуваним прокурором порушенням інтересів держави та/або територіальної громади у спірних правовідносинах, вжиття/не вжиття нею заходів щодо захисту інтересів держави та/або територіальної громади.

Суд погоджується з доводами прокурора, що Ржищівська міська рада є уповноваженим органом на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах в силу вимог закону, оскільки спірна земельна ділянка стала комунальною власністю, тому позивач, на даний час не має права здійснювати розпорядження даною земельною ділянкою, а право власності цією земельною ділянкою до Ржищівської міської ради перейшло з моменту державної реєстрації права комунальної власності на неї.

Водночас враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в силу наведених положень законодавства, мала місце передача абсолютного права, що не є процесуальним правонаступництвом у розумінні приписів статті 52 ГПК України, тоді як прокурор не довів, що Ржищівська міська рада дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст сформульованих та визначених ним спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення, тоді як нормами ГПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача, а суд розглядає справу виключно в межах предмета та підстав позову, викладених у позовній заяві.

Поряд з тим матеріали справи не містять жодних доказів згоди Головного управління Держгеокадастру у Київській області вибути з процесу, а Ржищівської міської ради - вступити в означений судовий процес в ролі позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що формальне обґрунтування прокурором зазначених положень ст. 52 ГПК України та ч. 1 ст. 148-1, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, що зводиться до цитування положень законодавства з абстрактним зазначенням про перехід від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до Ржищівської міської ради повноважень в частині розпорядження спірною земельною ділянкою не є належним правовим обґрунтуванням підстав для здійснення такого правонаступництва.

Суд вважає, що задоволення відповідного клопотання породить правову невизначеність та порушить стабільність суспільних відносин та господарського обороту.

В розрізі зазначеного також спростовуються та відхиляються доводи відповідачів, викладені в клопотанні про залишення позову без розгляду.

До того ж, судом враховано, що про фактичні обставини здійснення державної реєстрації відповідного речового права Ржищівською міською радою стало відомо на стадії розгляду справи по суті, що автоматично виключає можливість залучення останньої в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відповідно до ст. 50 ГПК України.

Водночас 01.06.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області прокуратура подала клопотання про зміну найменування органу прокуратури.

У судовому засіданні 02.06.2023, за результатами розгляду клопотання про зміну найменування органу прокуратури, судом відмовлено у його задоволенні, як доказово необґрунтованого.

Підсумовуючи усі викладені висновки щодо залишення без задоволення поданих учасниками цієї справи заяв і клопотань, у тому числі з доданими до них документами, суд вважає за необхідне вказати сторонам про те, що:

- під процесуальними строками розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата і/чи завершена та або інша стадія судочинства, а з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків;

- з`ясування тих чи інших обставин справи, у тому числі на стадії розгляду справи по суті не звільняє особу від дотримання обов`язку подання доказів на підтвердження власних тверджень/заперечень та вчинення для цього усіх необхідних дій у встановлені процесуальними приписами строки, що є основою стадійності судового процесу, яка не може бути порушена самою лише наявністю у особи права на суд та її необізнаністю із власними процесуальними обов`язками;

- саме лише бажання особи отримати певний результат не є тією достатньою процесуальною поведінкою, за якої судом можуть бути вчинені ті чи інші процесуальні дії;

- правова необізнаність заявника не звільняє його, як учасника судового процесу, від виконання процесуальних приписів закону, що у зворотному свідчить не про надмірний формалізм суду в питанні прийняття/розгляду заяв і доказів, а саме про відповідне ставлення особи як до підготовки документів, що надаються суду, так і до реалізації нею власного права на суд, зокрема, з урахуванням впровадження та розвитку у національному, суспільно-правовому середовищі інституту надання правової допомоги, у тому числі і безоплатної, який є елементом забезпечення ефективної доступності осіб до правосуддя та спрямовано на сприяння громадянам та юридичним особам у реалізації норм права з метою покращення їх правового становища.

У судовому засіданні 02.06.2023 після закінчення з`ясування обставин та дослідження доказів судом оголошено про перехід до судових дебатів, по закінченні яких суд вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

УСТАНОВИВ:

14.12.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди (далі - договір оренди), відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства), загальною площею 18, 5001 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області.

Пунктами 2, 6, 13, 14, 17, 19, 39, 42 договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :05:007:0014, площею 18, 5001 га, в тому числі рілля - 18, 5001 га, меліорованих земель в складі земельної ділянки немає. Форма власності - державна. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 520 047, 96 гривень.

Договір укладено на 21 (двадцять один) рік. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Цільове призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) - землі сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства.

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Підставами надання земельної ділянки в оренду є: наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки». Організація розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та витрати, пов`язані з цим, покладаються на орендаря.

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється у десятиденний термін після державної реєстрації права користування земельними ділянками, що виникає згідно цього договору, за актом приймання-передачі земельної ділянки.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

14.12.2015 сторонами було підписано акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання-передачі об`єкта оренди.

Копії наведених договору оренди та актів наявні в матеріалах справи.

Надалі, 25.07.2017 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Королевич» укладено договір суборенди землі на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області (далі - договір суборенди) , відповідно до п. 1.1, 1.2 якого орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 18, 5001 га, в тому числі рілля - 18, 5001 га, кадастровий номер земельної ділянки: :05:007:0014, сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства), що знаходиться за адресою: Київська область, Миронівський район, територія Малобукринської сільської ради, (надалі - земельна ділянка). Названа земельна ділянка передана ГУ Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_1 , відповідно до договору оренди землі укладеного 14 грудня 2015 року, між ГУ Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 , та зареєстровано 15.05.2017 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 87102951 від 15.05.2017 року), який передає в суборенду за цим договором зазначену земельну ділянку ФГ «Королевич».

Копія вказаного договору оренди та акта приймання передачі об`єкта суборенди від 17.10.2017 наявні в матеріалах справи.

За доводами прокурора накази про надання дозволів на розроблення документації та затвердження документації із землеустрою позивачем не видавалися, а договір оренди б/н від 14.12.2015 земельної ділянки з кадастровим номером :05:007:0014 площею 18,5001 га в межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області в особі виконуючого обов`язки начальника Шумського А.Г. та ОСОБА_1 не укладався. Вказане, на думку прокурора, підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-10-0.222-432/2-18 від 12.01.2018.

Прокурор зауважив, що з огляду вказаного у провадженні слідчого відділу Миронівського відділу Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000286 від 1.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підроблення документів під час отримання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки площею 18, 5001 га для ведення фермерського господарства на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. На підтвердження зазначеного прокурором долучено до позовної заяви копію витягу з ЄРДР.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор зазначив, що в межах кримінального провадження № 0000286 встановлено, що Королевич Л.В. особисто не укладав договір оренди від 14.12.2015, не подавав документи для нотаріального посвідчення та здійснення реєстрації речового права. Вказане, на думку прокурора, підтверджується показаннями ОСОБА_1 , поясненнями Дебелого М.А. та листом приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області № 40-01-16/18 від 05.03.2018, копії яких наявні в матеріалах справи.

Окрім цього прокурор зазначив, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії інформації Миронівського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № 604/9/10-02-10-15 від 23.03.2018, відповідач 1 у період з 01.01.2015 по 31.12.2017 не декларував доходи від діяльності ФГ «Королевич», яке господарську діяльність не здійснює та згідно копії довідки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області № 10-06.1-17/2803 від 03.04.2018 зареєстровано лише одну одиницю техніки.

Поряд з тим прокурор також зауважив, що ОСОБА_1 15.09.2014 здійснив реєстрацію Фермерського господарства «Королевич», керівником якого він є, та вже отримував із земель державної та комунальної власності як громадянин без конкурентних засад (земельних торгів) у грудні 2013 року земельні ділянки площею: 23, 3га з кадастровим номером :04:000:0360, 91 5685 га з кадастровим номером :04:000:0350, 15 8598 га з кадастровим номером :04:000:0351, які розташовані на території Ємільчинського району Житомирської області, для ведення фермерського господарства, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 120067470 від 10.04.2018.

Як зауважив прокурор, вказані обставини істотно зачіпають інтереси держави, тоді як орган, відповідно уповноважений державою здійснювати розпорядження такою земельною ділянкою - Головне управління Держгеокадастру у Київській області належним чином не виконує покладених на нього відповідних обов`язків.

В розрізі вказаних обставин та наявності підстав для представництва інтересів держави у суді в особі відповідного органу прокурор зазначив, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, у відповідь на лист прокуратури № 36-02-907вих 19 від 23.07.2019, позивачем направлено лист № 10-10-0.61-10347/2-19 від 12.08.2019, яким повідомлено про необхідність звернення прокурора до суду з огляду на встановлені порушення. Копії вказаних листів наявні в матеріалах справи (а.с. 69-74), проте докази надіслання означених листів в матеріалах справи відсутні.

Отже, прокурор з метою задоволення суспільної потреби у відновленні законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності просить суд визнати недійсним означений договір оренди.

Відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень позивача, останній позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі, зазначивши також про відсутність відомостей в системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ тм СТЕП 3.0» про прийняття наказів «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.

Відповідачі, заперечуючи проти позову зазначили, що:

- прокурором не надано документів на підтвердження факту повідомлення ГУ Держгеокадастру в Київській області про намір звернутися до суду з означеним позовом, а сама позовна та додані до неї документи не містять відомостей стосовно того, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо повідомлення ГУ Держгеокадастру в Київській області;

- прокурором пропущено строки позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом;

- обставини укладення договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки проведена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства встановлено у рішенні Господарського суду Київської області від 05.04.2019 у справі № 911/1181/18;

- посилання прокурора як на підставу визнання недійсним договору оренди на лист позивача № 10-10-0.222-432/2-18 від 12.01.2018 не відповідають вимогам ст. 203, 215 ЦК України, а вказаний правочин є укладеним з моменту його державної реєстрації;

- згідно відповіді ДФС України № 451/6/99-99-12-02-03-15/іпк від 02.02.2018 платником орендної плати є орендр-засновник господарства;

- відповідач 1 є власником техніки згідно наведеного переліку.

На підтвердження вказаних доводів до відзиву долучено, зокрема копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 31.05.2017, наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки» № 10-18449/15-15-сг від 27.11.2015, листа ДФС України № 451/6/99-99-12-02-03-15/іпк від 02.02.2018, копії платіжних доручень про сплату орендної плати, свідоцтв про реєстрацію прав власності машин.

Не погоджуючись з доводами відповідачів, прокурор зазначив, що копія повідомлення позивача про наміри звернутись до суду наявна в матеріалах справи, а строк позовної давності не пропущено.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників учасників справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Згідно із положеннями ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 ГПК України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Суд зауважує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідний компетентний орган, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Так, прокурор позивачем визначив Головне управління Держгеокадастру у Київській області як компетентний орган, що мав би захищати інтереси держави.

Звертаючись із зазначеним позовом у справі яка розглядається, прокурор зазначив, що передача спірної земельної ділянки в оренду відповідачу 1 відбулась внаслідок порушення закону не лише орендарем земельних ділянок, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цими земельними ділянками - Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, яке реалізовувало повноваження розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Київської області.

За твердженнями прокурора, звернення до суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області спрямовано на представництво інтересів держави Україна, оскільки в позовній заяві обґрунтовується факт вибуття спірної земельної ділянки без її волі та на підставі неіснуючих наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Оскільки вказаною установою заходи судового захисту інтересів держави не вживались, тоді як з вказаних листів наміру Головного управління Держгеокадастру України в Київській області на вжиття заходів щодо захисту інтересів держави в судовому порядку не простежується. Вказане розцінюється як бездіяльність уповноважених органів в даному випадку.

Тобто, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Головного управління Держгеокадастру України в Київській області щодо захисту порушених інтересів держави.

Водночас 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

Підпунктом 58 п. 4 розділу І вказаного Закону, внесено зміни до розділу Х Перехідні положення ЗК України, зокрема, доповнено пунктом 24 відповідно до якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель визначених законом.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Також підпунктом 20 п. 4 розділу І вищевказаного Закону, внесено зміни до ст. 83 ЗК України, зокрема частину другу цієї статті доповнено пунктом в такого змісту: у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Оскільки спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення не належать до земель, визначених абзацами 2- 8 пункту 24 Перехідних положень ЗК України, то суд вважає у силу прямих вказівок закону, а саме зазначеного пункту ЗК України право власності держави Україна на вказану земельну ділянку перейшло в комунальну власність відповідної місцевої територіальної громади.

Отже, подаючи позов у цій справі 23.10.2019, про що свідчить накладна АТ «Укрпошта» на конверті, в якому надійшла позовна заява, спірні вимоги прокурора були скеровані на захист прав та інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Київській області, яке відповідно до закону, у разі наявності законних підстав для задоволення відповідного позову, зможе розпоряджатися відповідною земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2023 Ржищівська міська рада зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0014.

Тобто Головне управління Держгеокадастру у Київській області з 27.05.2021 та станом на момент прийняття рішення в справі вже не має права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, а тому останнього не можна вважати компетентним органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, в розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру, оскільки саме до компетенції Ржищівської міської ради належить представництво інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор мав можливість звернутися до суду з даним позовом в інтересах держави саме в особі Ржищівської міської ради, однак матеріали справи не містять доказів направлення, відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідного повідомлення до компетентного органу до подання такого позову.

Прокурор фактично не надав Ржищівській міській раді можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Водночас суд звертає увагу, що процедура передбачена статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", у часовому вимірі має передувати зверненню прокурора до суду з відповідним позовом в інтересах держави, оскільки таку обов`язкову процедуру запроваджено законодавцем з метою надання саме уповноваженому органу можливості самостійно здійснити захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що прокурором не доведено, що станом на дату прийняття рішення позивач є компетентним органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тоді як судом встановлені обставини звернення останнього в інтересах неналежного позивача, тобто особи, яка не уповноважена на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Усі ж інші, викладені у позові, доказово непідтверджені доводи прокуратури і позивача та відповідні правові підстави стосовно порушення порядку передачі спірної земельної ділянки в оренду залишаються судом поза увагою, як такі що не можуть бути досліджені за недоведеності наявного у позивача суб`єктивного права.

Стосовно ж посилань відповідачів на пропуск строку позовної давності щодо заявленої прокурором вимоги про визнання недійсним договору оренди, суд вважає за необхідне вказати, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права і факт його порушення або оспорювання, а тому, з огляду на встановлену відсутність суб`єктивного права позивача в розрізі заявлених предмету та підстав позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування передбачених ст. 267 ЦК України наслідків спливу строків позовної давності до відповідних вимог позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються судом на прокуратуру з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 та Фермерського господарства "Королевич" про визнання недійсним договору оренди (без номеру) від 14.12.2015, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області в особі виконуючого обов`язки начальника Шумського А.Г. та фізичною особою ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 22 га в межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області з кадастровим номером :05:007:0014, який зареєстрований державним реєстратором Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Мельником Д.С., номер запису 35182259.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на прокуратуру.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.06.2023.

Суддя П.В.Горбасенко