ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2758/22
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши справу № 916/2758/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 5; ) в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 26472133)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Крочмара Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 96 302,84 грн;

представники сторін:

від позивача Сазонова А.О.,

від відповідача Колесник О.В.,

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Крочмара Олександра Сергійовича про стягнення 96 302,84 грн,

В обґрунтування позову посилається на заподіяння відповідачем шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.05.2022 о 08:45 на трасі М-05 «Київ-Одеса» 465 км., в якій водій ОСОБА_1 , рухаючись на належному відповідачу автомобілі «DAF XF95480» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та не врахував дорожню обстановку, що призвело до зіткнення та пошкодження належного позивачу автомобіля марки «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Ухвалою від 24.10.2022 позовну заяву (вх. № 2852/22 від 17.10.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2758/22, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.11.2022, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

23.11.2022 до суду надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи, продовження на 10 днів строку на подачу відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

У зв`язку з перебоями електропостачання у м. Одесі, враховуючи відсутність електропостачання у Господарському суді Одеської області, судове засідання, яке було призначено на 23.11.2022, не відбулося.

Ухвалою від 29.11.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відкладено на 14.12.2022.

Протокольною ухвалою від 14.12.2022 судове засідання відкладено на 09.01.2023.

05.01.2023 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

У відзиві відповідач вказав, що ОСОБА_2 як власник транспортного засобу не керував автомобілем «DAF XF95.480» реєстраційний номер НОМЕР_2 під час ДТП, яка сталася 31.05.2022 року.

Зазначив, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб, у зв`язку з чим в даному випадку водій ОСОБА_1 , на законних підставах володів транспортним засобом.

Вважає, що відповідальність по відшкодуванню матеріальної шкоди позивачу лежить саме на винному у скоєні дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_1 , а не на ФОП Крочмар О.С.

Звернув увагу, що позивачем не надано жодного доказу, що матеріальна шкода від ДТП була спричинена внаслідок господарської діяльності відповідача ФОП Крочмара О.С.

Також зауважив, що саме зі Страховика повинно бути стягнуто недоплачене страхове відшкодування в розмірі 17 365,76 грн., а різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди у сумі 75 437,08 грн повинна бути стягнута з особи, яка є завдавачем шкоди та відповідальна за її відшкодування, в даному випадку з водія автомобіля «DAF XF95.480» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою від 09.01.2023 суд залучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, задовольнив клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 26.01.2023.

16.01.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, а також клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_1 у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на його переконання між відповідачем та ОСОБА_1 існують трудові відносини. Вважає, що позов подано до належного відповідача.

Крім того, вказав, що схожа справа № 920/542/18 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, перебувала у провадженні Господарського суду Сумської області та рішенням від 28.03.2019 позовні вимоги до ФОП Крочмара О.С. було задоволено.

26.01.2023р. з 07 год. 19 хв. до 12 год. 12 хв. у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, всі працівники суду та учасники процесу перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі та судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 26.01.2023 повідомлено сторін про те, що підготовче судове засідання відкладено на 09.02.2023.

09.02.2023 до суду надійшло клопотання позивача про витребування у відповідача копій документів, що стали підставою для передачі у користування транспортного засобу «DAF XF95480», державний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 .

Ухвалою від 09.02.2023 задоволено заяву позивача про залучення третьої особи, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , якому запропоновано надати письмові пояснення по суті спору з урахуванням ст. 168 ГПК України. Цією ж ухвалою відкладено підготовче судове засідання на 06.03.2023.

Протокольною ухвалою від 09.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів з підстав порушення останнім приписів ч. 2 ст. 81 ГПК України.

06.03.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення доказів, а саме письмової заяви ОСОБА_2 про те, що Рогачов І.В. на момент ДТП 31.05.2022 не знаходився з ФОП Крочмаром О.С. у трудових відносинах.

Протокольною ухвалою від 06.03.2023 підготовче судове засідання відкладено на 03.04.2023.

03.04.2023 суд за усним клопотанням представника позивача відклав підготовче судове засідання на 03.05.2023.

Протокольною ухвалою від 03.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2023.

У судовому засіданні, яке відбулося 01.06.2023, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, явку представника не забезпечив, пояснень в порядку ст. 168 ГПК України не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

01.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2022р. у справі № 496/2085/22, яка набрала законної сили 06.09.2022, встановлено, що Рогачов Іван Вікторович, водій ТОВ «Нова Пошта», 31.05.2022 року о 08:45 в Одеській області, траса М-05 «Київ-Одеса» 465 км рухаючись на автомобілі «DAF XF95480», державний номер НОМЕР_2 з причепом «SHMITZ» держаний номерний знак НОМЕР_4 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_3 .

Частиною 6 ст. 75 ГПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний ТОВ «Інфокс» транспортний засіб марки «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження.

Згідно з Висновком експерта № 51-22 від 20.06.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля LEXUS LS 460, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 31.05.2022, визначається рівною 51669,12 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS LS 460, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 31.05.2022, визначається рівною 114216,17 грн.

Як вказав позивач, власником автомобіля «DAF XF95480», державний номер НОМЕР_2 з причіпом «SHMITZ» держаний номерний знак НОМЕР_4 є Крочмар Олександр Сергійович, що відповідачем не заперечувалося.

З огляду на встановлені вище обставини, спірні правовідносини пов`язані з відшкодуванням майнової шкоди, завданої внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Конституційним Судом України у рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 року надано тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституціїі, законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2022р. у справі № 496/2085/22, яка набрала законної сили 06.09.2022, встановлено, що ОСОБА_1 , водій ТОВ «Нова Пошта», 31.05.2022 року о 08:45 в Одеській області, траса М-05 «Київ-Одеса» 465 км рухаючись на автомобілі «DAF XF95480», державний номер НОМЕР_2 з причепом «SHMITZ» держаний номерний знак НОМЕР_4 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_3 .

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 у справі № 646/989/18.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Досліджуючи питання наявності спеціальних умов деліктної відповідальності у цій справі, судом встановлено, що на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_1 на час ДТП у трудових відносинах з ФОП Крочмаром О.С. позивачем не подано жодних доказів.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2022 у справі № 496/2085/22, яка набрала законної сили 06.09.2022 та на яку посилається у позовній заяві сам позивач, Рогачов Іван Вікторович водій ТОВ «Нова Пошта»…

Так, у матеріалах справи відсутні докази, які б прямо чи опосередковано свідчили про перебування водія ОСОБА_1 на момент ДТП у трудових відносинах із відповідачем, і що він керував транспортним засобом «DAF XF95480», державний номер НОМЕР_2 з причепом «SHMITZ» держаний номерний знак НОМЕР_4 у зв`язку із виконанням своїх трудових обов`язків.

Наведена обставина є тією підставою, яка виключає можливість покладення на відповідача обов`язку відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України відшкодувати шкоду, завдану водієм ОСОБА_1 , та ст. 1187 Цивільного кодексу України відшкодувати шкоду, як власником джерела підвищеної небезпеки, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що суд критично відноситься до посилань позивача на схожу, на його думку, справу № 920/542/18, яка розглядалася Господарським судом Сумської області.

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Господарського суду Сумської області перебувала справа № 920/542/18 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія «Зурбаган» до Фізичної особи-підприємця Крочмара Олександра Сергійовича, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення 18 567 грн. 32 коп. відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Суд враховує правові висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини справи - це факти, які мають значення для вирішення спору, як-от: вчинення чи невчинення особою певної дії; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій або настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності (статті 76-79 ГПК України) суд виснує про доведеність чи недоведеність певних обставин.

Господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

З огляду на викладене, а також виходячи зі змісту норми частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що обставини справи № 920/542/18, не можуть вважатися преюдиційними в рамках справи № 916/2758/22, а висновки, до яких дійшов господарський суд у справі № 920/542/18, не є обов`язковими у справі, що розглядається.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 5; ) в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 26472133) до Фізичної особи-підприємця Крочмара Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 96 302,84 грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено у судовому засіданні 01 червня 2023 р. Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2023 р.

Суддя Р.В. Волков