ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

"20" червня 2023 р. Справа № 903/8/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 р.

постановлене у м. Луцьк, повний текст складено 18.05.2023 р.

у справі № 903/8/23 (суддя Войціховський В. А.)

за позовом заступника керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації

до відповідачів:

1. Литовезька сільська рада

2. Головне управління Держгеокадастру у Волинській області

3. Володимирська районна державна адміністрація

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконними та скасування пунктів додатку до наказу та рішення, скасування реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 р. у справі № 903/8/23 позов заступника керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації до Литовезької сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Володимирської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконними та скасування пунктів додатку до наказу та рішення, скасування реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати.

Відповідно до ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 р. апеляційну скаргу відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 р. залишено без руху. Зобов`язано скаржника Головне управління Держгеокадастру у Волинській області усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 5 (п`яти) днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та негайно представити суду докази сплати судового збору і докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам.

16.06.2023 р. відповідач/скаржник подав до апеляційного суду докази надсилання копіі апеляційної скарги іншим учасникам. Докази сплати судового збору відповідач не надав, натомість подав суду клопотання про відстрочення сплати судового збору, відповідно до якого просить визнати причини неможливості оплати судового збору в розмірі 23089,14 грн. поважними та відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення у справі № 903/8/23.

Клопотання мотивоване тим, що у Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на день подання доказів про усунення недоліків апеляційної скарги відсутні кошти для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, що підтверджується випискою з рахунка за 16.06.2023 р. за кодом економічної класифікації 2800.

Скаржник/відповідач посилається на ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" і просить врахувати майновий стан сторони та відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Відповідач просить звернути увагу на значимість подій, які відбуваються на даний час в країні (введення воєнного стану), вважає, що є достатні підстави для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі № 903/8/23.

Колегія суддів, розглянувши клопотання скаржника, враховує наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її/сторони клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у ст. 5 Закону та є вичерпним.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням. Умови, визначені у п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою.

Щодо третьої умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Таким чином норми ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а норми п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зазначеної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Волинській області не належить до осіб, вказаних у ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", і предметом спору у цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тоді як норми пунктів 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію, тому й підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області не усунуло недоліки апеляційної скарги, оскільки не виконало вимоги суду щодо сплати судового збору.

Щодо клопотання про продовження процесуального строку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 р. у справі № 904/5995/16.

Колегія суддів при цьому звертає увагу, що в обгрунтування клопотання Головне управління Держгеокадастру у Волинській області пояснює про відсутність коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, що підтверджується випискою з рахунка за 16.06.2023 р. за кодом економічної класифікації 2800. Натомість Головне управління Держгеокадастру у Волинській області жодним чином не доводить можливість надходження коштів у відповідній сумі з необхідним призначенням, тому клопотання є необгрунтованим.

За таких обставин колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 903/8/23.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. За умовами ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо особа не усунула недоліки поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з такою заявою.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не усунуті виявлені недоліки протягом встановленого судом строку, а саме - не подано доказів сплати судового збору у розмірі 23089,14 грн. в порядку, визначеному Законом України "Про судовий збір", тому апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду у загальному порядку після усунення вказаних недоліків (ч.2 ст.260, ч.8 ст.174 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 242, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 р. у справі № 903/8/23 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.