РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2023Справа № 922/1743/22
за позовом Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про зобов`язання вчинити дії та внесення змін до договору

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Токарєва К.К.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" звернувся до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.10.2022 роз`єднано позовні вимоги Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" у справі №922/1504/22, виділивши вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" виставити акт приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року; вважати Університет внесеним на платформу оператора ГТС 01.12.2021 року; та внесення змін до пунктів 2.1., 13.1 договору постачання природного газу між Університетом та ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" №19-1284/21-БО-Т від 15.12.2021, в самостійне провадження.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.10.2022 виділеним вимогам присвоєно номер справи №922/1743/22.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.10.2022 передано справу №922/1743/22 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022, справу №922/1743/22 передано на розгляд судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.12.2022.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2022 відкладено підготовче засідання на 25.01.2023.

23.12.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 призначено підготовче засідання на 05.04.2023.

04.05.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

Протокольною ухвалою суду від 05.04.2023 відкладено підготовче засідання на 25.04.2023.

Протокольною ухвалою суду від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.05.2023.

У судовому засіданні 31.05.2023 суд заслухав вступне слово представника позивача, яка підтримувала позовні вимоги, та вступне слово представника відповідача, який заперечував проти позову; суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представників сторін як щодо досліджених доказів, так і по суті позовних вимог та заперечень проти позову.

У судовому засіданні 31.05.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р "Про визначення товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" постачальником "останньої надії" визнано товариство постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможцем конкурсу.

Як вказує позивача, 06.11.2021 припинив дію договір на поставку природного газу попереднім постачальником ТОВ "Енергогазрезерв", який постачав газ за комерційною ціною.

З 06.11.2021 Університет, як споживач газу, зареєстрований на платформі оператора ГТС за постачальником останньої надії ТОВ "ГК "Нафтогаз України" за договором приєднання з фіксованою ціною у розмірі 16 800,00 грн до 30.11.2021.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.10.2021 №1295-р "Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" постановлено попередньо погодити рішення правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо погодження рішення дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" як єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" шляхом погодження рішення учасника зазначеного товариства, що додається до оригіналу, про здійснення товариством постачання природного газу закладам охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладам охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) за примірним договором постачання природного газу бюджетним установам та організаціям, умови якого затверджені рішенням учасника товариства від 12 жовтня 2021 року №208; правлінню акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вжити заходів до укладення договорів відповідно до пункту 1 цього розпорядження.

Пунктом 41-8 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102, постановлено з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2021/22 року Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" разом з Міністерством розвитку громад та територій, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, юридичним особам теплоенергетики державної та комунальної форм власності забезпечити, укладення до 1 грудня 2021 року договорів постачання газу між бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) та постачальником "останньої надії"; укладення підприємствами теплоенергетики, які перебувають в портфелі постачальника "останньої надії", з постачальником "останньої надії" та товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанії "Нафтогаз Трейдинг" договорів постачання природного газу.

Листом за вих. №38-29/1424 від 27.10.2021 Університет звернувся до відповідача із пропозицією проведення переговорів щодо закупівлі природного газу на період з 01.11.2021 по 31.12.2022.

Листом за вих. №38-29/1622 від 06.12.2021 Університет повторно звернувся до відповідача із проханням проведення процедури переговорів щодо закупівлі природного газу на період з грудня 2021 року по 31.12.2022.

15.12.2021 між ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний університет" було укладено договір №19-1284/21-БО-Т постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Замовлений обсяг природного газу у період з грудня 2021 року по грудень 2022 року визначений у п. 2.1 договору.

Відповідно до п. 2.1 договору в редакції додаткових угод №1 від 09.02.2022, №3 від 20.06.2022, №4 від 21.07.2022, за грудень 2021 року замовлений споживачем обсяг природного газу складає 108,40331 тим.куб.м.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС постачальник протягом 3-х робочих днів готує та надає споживачу по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника, а саме: акт на передачу обсягу І (фіксованого) та акт на передачу обсягу II. При цьому, сторони в першу чергу оформляють передачу обсягу ї (фіксованого) природного газу в обсягах, які не можуть перевищувати зазначені в пункті 2.1 цього договору за відповідний розрахунковий період. Різниця між фактично використаним споживачем обсягом газу за відповідний період та обсягом І (фіксованим), оформлюється актом приймання-передачі газу, як обсяг II. Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору.

Згідно п. 13.1 договору, даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до "31" грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Цей Договір може бути підписаний також електронними цифровими підписами уповноважених представників сторін з урахуванням вимог чинного законодавства.

На виконання умов укладеного договору, Університет було зареєстровано в реєстрі споживачів постачальника з 26.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач неправомірно ухилявся від встановлення господарських правовідносин із позивача, що маж наслідком понесення позивачем збитків. Позивач стверджує, що відповідачем не забезпечено своєчасна реєстрація споживача в реєстрі споживачів постачальника, внаслідок чого позивач споживав природний газ у постачальника останньої надії. З огляду на неправомірність дій відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом про зобов`язання відповідача виставити акт приймання-передачі природного газу, вважати Університет внесеним на платформу оператора ГТС 01.12.2021 та внесення змін до договору.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставним та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що реєстрація споживача в реєстрі споживачів постачальника була здійснена у межах визначеного законом строку та не перевищує 21 день з моменту ініціювання споживачем зміни постачальника. Відповідач відзначає, що у грудні 2021 (із 26.12.2021) відповідач поставив природній газ у обсязі 108,40331 тис.куб.м., а позивач оплатив отриманий природній газ, проте акт приймання-передачі за грудень 2021 позивач не підписав. Окрім того, між сторонами укладалися додаткові угоди №1, 3, 4 до договору від 15.12.2021, в яких позивач визнав факт постачання природного газу в грудні 2021 року в обсязі 108,40331 тис.куб.м. Зазначає, що не є належним відповідачем в частині вимог про внесення змін до реєстру споживачів постачальника, оскільки не є оператором системи та не забезпечує функціонування та керування інформаційною платформою.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спір у цій справі безпосередньо пов`язаний зі спором про внесення змін до договору; у межах цього спору необхідно встановити наявність визначених чинним законодавством підстав для внесення таких спірних змін до договору.

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з положеннями статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Доказів звернення позивача до відповідача із пропозицію внести зміни до умов договору в частині п. 2.1, 13.1 договору, матеріали справи не містять.

Зі змісту статті 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Аналіз статті 652 ЦК України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності істотної зміни обставин, за наявності яких спірний договір може бути змінений за рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Проте, позивач просить внести зміни до договору, які фактично стосуються правовідносин, які виникли в минулому, а саме щодо обсягу замовленого природного газу у грудні 2021 року та щодо строку дії договору, визначивши, що положення договору регулюють відносини, які склалися до моменту його укладення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині внесення змін до договору, оскільки позивачем не було реалізовано досудовий порядок внесення змін до договору; позивачем не доведено існування обставин, за яких спірний договір міг бути змінений за рішенням суду.

Окрім того, суд вважає за необхідне відзначити, що сторонами укладалися три додаткові угоди до договору, зокрема №1 від 09.02.2022, №3 від 20.06.2022, №4 від 21.07.2022, якими викладено спірний пункт 2.1 договору в частині замовленого обсягу природного газу за грудень 2021 року в обсязі 108,40331 тис.куб.м. Означене свідчить, що фактично до моменту звернення до суду з позовом у справі №922/1504/22 позивач не заперечував проти умов спірного договору та погоджувався з умовами договору, які йому були достеменно відомі.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині вимог про внесення змін до договору.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; та включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 3 розділу І Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Згідно пункту 5 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді.

Факт укладення договору на постачання природного газу сам по собі не свідчить про здійснення фактичного постачання природного газу. Момент виникнення зобов`язань із поставки природного газу фактично залежить від події - включення споживача до Реєстру споживачів постачальника.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі договору постачання природного газу від 15.12.2021, відповідач (після отримання від позивача інформації щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного договору) подав запит на інформаційній платформі оператора ГТС щодо зміни постачальника позивача.

26.12.2021 оператором ГТС було підтверджено запити та зареєстровано споживача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання з 26.12.2021.

У відповідності до п. 7 розділу ІV Правил постачання природного газу, зміна постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється в порядку, визначеному главою 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, та з дотриманням вимог Закону України "Про ринок природного газу" щодо зміни постачальника протягом періоду, який не перевищує 21 день з моменту ініціювання споживачем (чи за дорученням споживача його постачальником) зміни постачальника.

Таким чином, відповідачем було забезпечено своєчасну реєстрацію позивача як споживача в реєстрі споживачів постачальника - відповідача.

Згідно глави 5 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи, з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Тобто, саме з 26.12.2021 відповідач здійснює фактично постачання природного газу позивачу відповідно до умов укладеному між ними договору.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про зобов`язання відповідача виставити акти приймання-передачі природного газу за період з 1 по 31 грудня 2021 року, оскільки фактично у цей період (до 25.12.2021) відповідач не був постачальником природного газу та у відповідача не було правових підстав для постачання природного газу у зазначений період, а відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім того, як зазначає у відзиві відповідач та не заперечується позивачем, у грудні 2021 року відповідач поставив позивачу природний газ у обсязі 108,40331 тис.куб.м. Позивач у свою чергу оплатив отриманий обсяг природного газу, проте відмовився від підписання акту приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року.

Щодо вимоги вважати внесеним Університет на платформу оператора ГТС 01.12.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу").

За вказаних обставин, суд погоджується із доводами відповідача, та вказує, що відповідач дійсно не є адміністратором Реєстру споживачів постачальника та не здійснює функції із адміністрування відповідного реєстру.

Суд дійшов висновку, що відповідача не є належним відповідачем за вимогами вважати внесеним Університет на платформу оператора ГТС 01.12.2021, а відтак заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Також, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що в результаті протиправних дій відповідача щодо несвоєчасного укладення договору та включення в реєстр споживачів постачальника, позивач поніс збитки. Проте суд зазначає, що чинним законодавством передбачено процедуру відшкодування збитків, які завдані протиправними діями постачальника.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про зобов`язання вчинити дії та внесення змін до договору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.06.2023.

Суддя Н.І. Зеленіна