ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/400/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Круглецької А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк С.В. - адвокат, довіреність від 14.03.2023,

від відповідачів- 1,2: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка"

до 1) Державного підприємства "Грозинське"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол"

про стягнення 8276720,00грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Грозинське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" про солідарне стягнення 8 276 720,00грн, з яких: 5 000 000,00грн основного боргу, 2 243 520,00грн пені, 1 033 200,00грн штрафу, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 23.06.2022 відкрито провадження у справі №906/400/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.07.2022.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2022 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 07.09.2022.

Ухвалою суду від 07.09.2022 зупинено провадження у справі №906/400/22 до набранням законної сили судовим рішенням у справі Господарського суду Волинської області №903/363/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" про визнання недійсним договору поруки від 20.07.2021.

Ухвалою суду від 21.04.2023 провадження у справі №906/400/22 поновлено та призначено підготовче засідання на 22.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/400/22 до судового розгляду по суті на 12.06.2023.

06.06.2023 через електронний суд від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" надійшла заява від 06.06.2023 про відвід судді Кравець С.Г., яку 07.06.2023 передано судді Кравець С.Г.

07.06.2023, після дослідження доводів поданої ТОВ "Лєтол" заяви про відвід судді, суд у складі судді Кравець С.Г. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді Кравець С.Г. постановив ухвалу про передачу вирішення питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023, для розгляду заяви про відвід судді Кравець С.Г., визначено суддю Соловей Л.А.

Ухвалою суду від 09.06.2023 суддею Соловей Л.А. відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" від 06.06.2023 про відвід судді Кравець С.Г.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.7 ст.39 ГПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Заява представника ТОВ "Лєтол" про відвід судді Кравець С.Г. від розгляду справи №906/400/22 була розглянута судом в строки, визначені ч.7 ст.39 ГПК України. Копії відповідних ухвал були надіслані сторонам у справі та до Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого на офіційному веб-порталі судової влади України безоплатний та цілодобовий.

При цьому суд враховує, що представнику ТОВ "Лєтол" Мисан В.М., як адвокату, відомо про строки, визначені процесуальним кодексом, для розгляду заяви про відвід судді.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).

Відповідачі-1,2 своїх представників в судове засідання 12.06.2023 не направили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчить реєстр поштових відправлень 24.05.2023 (т.2 а.с.15-16). Так, зокрема, за трек-номером 048 вказане відправлення було надіслано ТОВ "Лєтол" за належною адресою та вручено особисто 06.06.2023, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти про відстеження поштової кореспонденції за трек-номером 048.

12.06.2023 на електронну пошту суду від ДП "Грозинське" надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу, в якому відповідач-1 просив розглянути справу №906/400/22 без участі представника ДП "Грозинське", за наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на належне повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, суд не вважає відсутність представників відповідачів в судовому засіданні 12.06.2023 перешкодою для розгляду справи по суті.

Судом враховано, що ДП "Грозинське" в процесі розгляду справи було подано: відзив від 20.07.2022 на позовну заяву з додатками; клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу. ТОВ "Лєтол" було подано: відзив на позовну заяву від 15.07.2022 з додатками, клопотання про виклик свідка від 21.07.2022, клопотання про зупинення провадження у справі від 21.07.2022, додаткові пояснення від 07.09.2022, заяву про долучення документів до матеріалів справи від 07.09.2022. Тобто, відповідачі скористались своїми правами на подачу заяв по суті в яких письмово виклали свої заперечення щодо позовних вимог позивача у справі. Встановлені судом строки для подачі заяв з процесуальних питань закінчились.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судове засідання 12.06.2023 явка представників сторін обов`язковою не визнавалась і нез`явлення представників відповідачів в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Отже, враховуючи те, що судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі представників відповідачів, позиція щодо заявлених позовних вимог достатньо повно була викладена у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів.

За приписами ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Роль національних судів полягає в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву №34 від 20.07.2022 проти позову заперечив, зокрема, зазначив, що директор підприємства Перехрест М.Ю. не виконав відповідну вимогу органу управління та не мав повноважень для підписання договору поставки. Вказав, що зобов`язання державного підприємства за договором поставки було штучно збільшено на 1 560 000,00грн з ПДВ, однак зазначене збільшення суми значного правочину не було погоджено з Фондом державного майна України. Доводить, що невиконання договору поставки, що призвело до солідарної відповідальності за договором поруки позивача, відбулось у період та під керівництвом особи, яка в минулому обіймала посаду директора і є чинним бенефіціаром ТОВ "Лєтол".

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву від 15.07.2022 проти позову заперечив, зокрема, зазначив, що договір поруки від 20.07.2021 директор ТОВ "Лєтол" Камалов А.Ш. ніколи не підписував, ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Лєтол" ніколи в договірних відносинах не перебували. Вказує, що в протоколі №3 відсутні рішення по питанню №1-2 порядку денного, відсутня печатка ТОВ "Лєтол", а підпис від імені ОСОБА_1 вчинений невідомою особою. Також відповідачем-2 було подано клопотання від від 21.07.2022 про виклик свідка - директора позивача ОСОБА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні 12.06.2023 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві №1-4/390 від 20.06.2022 та відповіді на відзив №1-4/476 від 01.08.2022, просив позов задовольнити у повному обсязі (т.1, а.с.1-4, 138-139). Проти задоволенні клопотання ТОВ "Лєтол" про виклик свідка заперечив, з підстав зазначених у додаткових поясненнях №1-4/556 від 06.09.2022 (т.1, а.с.170).

Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 від 21.07.2022 про виклик свідка - директора позивача ОСОБА_2 зважаючи на недотримання заявником приписів ст.88-89 ГПК України. Так, з аналізу даних норм слідує, що клопотання про виклик свідка може бути задоволене у випадку одночасного існування таких умов: 1) наявність у матеріалах справи письмової нотаріально засвідченої заяви свідка; 2) обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

В матеріалах справи відсутня письмова нотаріально засвідчена заява свідка - ОСОБА_2 , і як наслідок відсутні підстави для виклику свідка, відповідно до приписів ч.1 ст. 89 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (покупець/позивач) та Державним підприємством "Грозинське" (постачальник/відповідач-1) укладено договір поставки майбутнього врожаю 2021 року (далі - договір від 20.07.2021) (т.1, а.с.10-14).

Згідно п.1.1 договору поставки, в порядку та на умовах цього Договору Постачальник у визначений сторонами строк передає покупцю у власність наступний товар (далі - Товар): кукурудза, якісні показники: вологість - не більше 14,0%, смітна домішка - не більше 2,0%, зернова домішка - не більше 10%, кількість 2400 тон, а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його.

Відповідно до пункту 1.3 договору поставки, поставка вважається здійсненою в момент підписання видаткової накладної та/або акту приймання-передачі Товару на базисі поставки та видачі Покупцеві складської квитанції на Товар відповідно до умов цього Договору.

Загальна сума даного Договору визначається як сума всіх видаткових накладних, відповідно до яких Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар в межах цього Договору (пункт 1.5 договору поставки).

Пунктом 3.1 договору поставки сторони погодили, що на момент укладення даного Договору, загальна вартість Товару (сума Договору), становить 13 200 000,00 грн. без ПДВ. Вказана сума розрахована виходячи з цін на Товар, діючих на момент укладення Договору і підлягає коригуванню у порядку передбаченому цим Договором.

Сторони погоджуються, що сплата штрафних санкцій не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (пункти 6.5, 6.6 договору поставки).

Пунктом 9.2 договору поставки, сторони передбачили, що договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами повного обсягу зобов`язань по цьому Договору.

Договір підписаний представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лєтол" (поручитель/відповідач-2) було укладено договір поруки (далі - договір поруки) (т.1, а.с.21).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Державним підприємством "Грозинське", (надалі за текстом - Боржник), зобов`язань останнього, які випливають з укладеного між Кредитором і Боржником договору поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20 липня 2021р. (далі - Основний договір), відповідно до умов якого Боржник взяв на себе зобов`язання поставити на користь Кредитора товар - кукурудзу врожаю 2021 року в кількості 2400 тон, орієнтовна вартість якого на момент укладення цього договору складає 13 200 000,00 грн. без ПДВ та в подальшому коригується на умовах передбачених Основним договором.

Порукою забезпечується виконання будь-яких зобов`язань Боржника, що випливають з умов Основного договору та додатків до нього і є дійсними на дату укладення договору поруки або можуть виникнути в майбутньому, в тому числі, але не обмежуючись, обов`язки зі сплати штрафних санкцій, виплати процентів за користування коштами, компенсації завданих збитків, тощо.

За умовами пункту 1.2 договору поруки, сторони домовились, що зобов`язання, встановлені цим Договором, залишаються дійсними та незмінними в разі внесення будь-яких змін чи доповнень до Основного договору, якщо інше не передбачено чинним законодавством України або цим Договором.

Згідно п.2.1 договору поруки, відповідальність Поручителя настає з моменту порушення Основного договору.

Пунктом 2.3 договору поруки сторони погодили, Поручитель зобов`язується в повному обсязі виконати зобов`язання Боржника, що випливають з умов Основного договору не пізніше ніж через 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги від Кредитора.

За умовами пункту 5.1 договору поруки, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання зобов`язань Боржника, передбачених Основним договором.

Договір підписаний представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

У зв`язку з невиконанням ДП "Грозинське" умов договору поставки майбутнього врожаю 2021 від 20.07.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" зверталось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ДП "Грозинське" та ТОВ "Лєтол" про солідарне стягнення пені у сумі 324 720,00грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.06.2022 у справі №906/30/22 позов було задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Державного підприємства "Грозинське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка": 324 720,00грн пені, 4 870,80грн витрат по сплаті судового збору. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 вказане рішення залишено без змін.

Питання щодо визнання недійсним договору поруки від 20.07.2021 року, укладеного між ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Лєтол" було предметом розгляду у справі №903/363/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства "Грозинське".

Рішенням Господарського суду Волинської області від 26.12.2022 у справі №903/363/22 було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства "Грозинське" про визнання недійсним договору поруки від 20.07.2021 року, укладеного між ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Лєтол" (т.1, а.с.194-205). Вказане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 року (т.1,а.с.205 на звороті).

Питання щодо визнання недійсним договору поставки майбутнього врожаю 2021 року, укладеного 20.07.2021 між ТОВ "Агротехніка" та ДП "Грозинське" було предметом розгляду у справі №906/1207/22 за позовом Державного підприємства "Грозинське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка".

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.02.2023 у справі №906/1207/22 відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства "Грозинське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" про визнання недійсним договору поставки майбутнього врожаю 2021 року, укладеного 20.07.2021 між ТОВ "Агротехніка" та ДП "Грозинське" (в ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/109361721). Вказане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 року (в ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/110878175).

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені судовими рішеннями у справах №906/30/22, №903/363/22, №906/1207/22 обставини, зокрема щодо неналежного виконання відповідачем-1 умов договору поставки майбутнього врожаю 2021 від 20.07.2021, а також щодо дійсності договору поставки майбутнього врожаю 2021 від 20.07.2021 та договору поруки від 20.07.2021 року, мають преюдиційне значення для вирішення спору у даній справі та не потребують доказування. Рішення у вказаних справах набрали законної сили.

Позивач посилаючись на неналежним виконанням відповідачем-1 зобов`язань за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021 та договору поруки від 20.07.2021 року, укладеного між ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Лєтол" в забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки від 20.07.2021, просить стягнути солідарно з відповідачів 5 000 000,00грн основного боргу, 2 243 520,00грн пені, 1 033 200,00грн штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань по поставці товару.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 3.2 договору поставки, протягом 7 (семи) робочих днів після підписання даного Договору та виконання Постачальником умов п.2.2 Договору, покупець здійснює часткову попередню оплату вартості товару у розмірі 5 000 000 грн.

На виконання п.3.2 умов договору поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021, позивач 21.07.2021 перерахував на рахунок ДП "Грозинське" оплату за кукурудзу в сумі 5 000 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №9697 від 21.07.2021 (т.1, а.с.22).

Отже, позивач виконав умови п.3.2 договору щодо часткової попередньої оплати вартості товару у розмірі 5 000 000,00грн.

За умовами пункту 1.2 договору поставки, строк поставки Товару: до 15.11.2021 року. Поставка товару здійснюється в межах вказаного строку, згідно погодженого між сторонами графіку.

16.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" звернулось до ДП "Грозинське" з листом №1-4/727 від 16.11.2021, в якому з метою виконання зобов`язань за укладеним договором пропонувало: визначити ціну товару (кукурудзи), що підлягає передачі покупцеві за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року в розмірі 5980,00грн з ПДВ за одну тону (пропозиція про встановлення ціни товару додається); надати на погодження покупцеві графік поставки товару. До вказаного листа було додано пропозицію щодо встановлення ціни товару для ДП "Грозинське" (т.1, а.с.23-24, доказ надіслання т.1, а.с. 25).

ДП "Грозинське" в листі за №66 від 22.11.2021, адресованому ТОВ "Агротехніка", просило поставку товару - кукурудзи в кількості 2400 тон, згідно укладеного договору поставки майбутнього врожаю 2021 від 20.07.2021, в зв`язку з погодно-кліматичними умовами, розпочати відгрузку товару з 29.11.2021року. Також у вказаному листі ДП "Грозинське" просило визначити ціну товару (кукурудзи) врожаю 2021 року в розмірі 6600,00грн з ПДВ так, як дана цін є середня статистична по району (т.1, а.с.26).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" у відповідь на лист ДП "Грозинське" №66 від 22.11.2021, листом №1-4/751 від 22.11.2021 запропонувало: поставку врожаю в кількості 2400 тонн згідно укладеного договору поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021 року здійснити з 24.11.2021 року до 15.12.2021 року включно довільними партіями у повному обсязі; погодити розрахунок ціноутворення та затвердити кінцеву вартість тонни продукції виходячи з індикативної вартості "Цс = 6600грн/т" та враховуючи змінену кінцеву дату поставки у розмірі 6150 грн/т з ПДВ (т.1, а.с.27).

25.11.2021 ДП "Грозинське" звернулось до позивача з листом №69 від 25.11.2021 в якому повідомило, що підприємство погоджує розрахунок ціноутворення та затверджує кінцеву вартість тони продукції виходячи з індикативної вартості "ЦС = 6600грн/т" та враховуючи змінену кінцеву дату поставки у розмірі 6150 грн/т з ПДВ (т.1, а.с.28).

07.12.2021 між ДП "Грозинське" та ТОВ "Агротехніка" було складено та підписано Специфікацію №1 до Договору поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021, за умовами якої сторони погодили, що предметом поставки за договором є кукурудза 3-го класу, кількість 2400 тон, за ціною 6150,00грн за тону, загальна сума складає 14 760 000,00грн з ПДВ (т.1, а.с.29).

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поставці товару, позивач направив відповідачам вимогу №1-4/780 від 09.12.2021 в якій вимагав невідкладно і в повному обсязі виконати зобов`язання передбачені договором поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021р, поставивши на користь ТОВ "Агротехніка" кукурудзу в кількості 2400 тон. Також позивач зазначив, що у випадку не виконання законних вимог ТОВ "Агротехніка" з метою захисту своїх порушених прав та інтересів буде вимушене звернутися до господарського суду з відповідним позовом до ДП "Грозинське" та ТОВ "Лєтол" як солідарних відповідачів (т.1, а.с.30, докази надіслання та вручення - т.1, а.с.31,33).

Однак, відповідачі відповіді на зазначену вимогу позивача не надали, відповідач-1 товар позивачу не поставив.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №912/2275/17).

У даному випадку, позивачем було обрано такий варіант правової поведінки боржника, як повернення суми попередньої оплати, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Проте, станом на час розгляду справи сума попередньої оплати відповідачем-1 не повернута. Тоді як, в силу приписів ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на вищенаведені встановлені обставини справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 боргу у вигляді повернення попередньої оплати в сумі 5 000 000,00грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути 2 243 520,00грн пені та 1 033 200,00грн штрафу.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 6.1 договору поставки, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та Договором.

За умовами пункту 6.2 договору поставки, за несвоєчасне постачання товару, зазначеного в пункті 1.1. Договору, Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 2 243 520,00грн за період з 07.01.2022 по 07.06.2022 та штраф у сумі 1 033 200,00грн (розрахунок т.1, а.с.3).

Із змісту рішення господарського суду у справах №906/30/22 вбачається, що у даній справі позивачем заявлялись вимоги про стягнення з відповідачів пені за період з 16.12.2021 по 06.01.2022.

Враховуючи, що відповідач-1 є боржником, який прострочив виконання свого зобов`язання з поставки товару, позивач заявив до стягнення з відповідача-1 пені в сумі 2 243 520,00грн, нарахованої на суму непоставленого товару в розмірі 14 760 000,00грн за період з 07.01.2022 по 07.06.2022, тобто за наступний період.

Господарський суд, перевіривши за допомогою калькулятора "Ліга:Закон" наданий позивачем розрахунок пені (розрахунок т.1, а.с.3), встановив обґрунтованість нарахування пені в сумі 2 243 520,00грн за визначений позивачем період (07.01.2022 по 07.06.2022, сума боргу 14 760 000,00грн, кількість днів прострочення - 152).

Перевіривши проведені позивачем нарахування заявленого до стягнення з відповідача-1 штрафу в сумі 1 033 200,00грн, за умовами п.6.2 договору, господарський суд встановив, що вказані нарахування проведено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства і умов договору.

За викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 пені в сумі 2 243 520,00грн та штрафу в сумі 1 033 200,00грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом відхиляються доводи відповідача-1 щодо того, що директор підприємства Перехрест М.Ю. не виконав відповідну вимогу органу управління та не мав повноважень для підписання договору поставки, а також посилання на те, що збільшення суми значного правочину не було погоджено з Фондом державного майна України, з огляду на те, що дослідження даних питань було предметом розгляду у справі №906/1207/22 про визнання недійсним договору поставки майбутнього врожаю 2021 року, укладеного 20.07.2021 між ТОВ "Агротехніка" та ДП "Грозинське". Так, судом першої інстанції у справі №906/1207/22 у позові ДП "Грозинське" до ТОВ "Агротехніка" про визнання недійсним договору поставки майбутнього врожаю 2021 року, укладеного між ними, було відмовлено. Дане рішення залишено без змін апеляційною інстанцією та набрало законної сили.

Щодо вимоги позивача про стягнення попередньої оплати, штрафу та пені з відповідачів в солідарному порядку суд враховує, що з огляду на невиконання відповідачем-1 умов договору поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021, позивач набув право вимоги до поручителя як солідарного боржника щодо повернення попередньої оплати, пені та штрафу за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року від 20.07.2021, укладеним між позивачем та відповідачем-1.

Відповідач-2, заперечуючи проти позову зазначає, що не визнає факту укладення договору поруки, оскільки ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Лєтол" ніколи в договірних відносинах не перебували. Вважає, що договір поруки директор ТОВ "Лєтол" - ОСОБА_3 не підписував; підпис наявний на договорі Камалову А.Ш. не належить. Вказує, що в протоколі №3 відсутні рішення по питанню №1-2 порядку денного, відсутня печатка ТОВ "Лєтол", а підпис від імені ОСОБА_1 вчинений невідомою особою.

Як уже зазначалось, у провадженні Господарського суду Волинської області перебувала справа №903/363/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства "Грозинське", про визнання недійсним договору поруки від 20.07.2021 року, укладеного між ТОВ "Агротехніка" та ТОВ "Лєтол", за результатами якої судом першої інстанції у позові було відмовлено. Апеляційна інстанція дане рішення залишила без змін.

У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована рішенням суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, мають безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

В ході розгляду справи №903/363/22 суди встановили:

- що належність підпису на договорі поруки від 20.07.2021 директору ТОВ "ЛЄТОЛ" Камалову Альберту Шамгуновичу підтверджена висновком судового експерта Волинського НДЕКЦ МВС України № СE-19/103-22/7643-ПЧ від 03.11.2022;

- договір поруки від 20.07.2021р у розділі 7. Реквізити та підписи сторін, в графі "Поручитель", окрім підпису директора ОСОБА_3 , скріплений печаткою ТОВ "ЛЄТОЛ", так само - у графі "Кредитор" договору містяться підпис в.о. директора ТОВ "Агротехніка" Дацюка А.П. та відбиток печатки товариства;

- маючи в наявності на момент укладення із ТОВ "ЛЄТОЛ" договору поруки від 20.07.2021р примірник протоколу загальних зборів учасників (засновників) ТОВ "ЛЄТОЛ" від 09.07.2021р, ТОВ "Агротехніка" в повній мірі було переконане у наявності у директора ТОВ "ЛЄТОЛ" Камалова А.Ш. відповідних повноважень на укладення угоди та відсутність будь-яких ризиків у зв`язку з цим.

Також судами під час розгляду справи № 903/363/22 були встановлені обставини щодо вільного волевиявлення ТОВ "ЛЄТОЛ" як учасника правочину на укладення договору поруки, а також не встановлено невідповідності такого правочину нормам ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України, тому суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову і апеляційної скарги ТОВ "Лєтол".

Відтак, відповідачем-2 не доведено тих обставин, на які він посилається у спростування позовних вимог у даній справі, а в силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Згідно зі ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За умовами пунктів 1.1, 2.2 договору поруки, порукою забезпечується виконання будь-яких зобов`язань боржника, що випливають з умов основного договору та додатків до нього і є дійсними на дату укладення договору поруки або можуть виникнути в майбутньому, в тому числі, але не обмежуючись, обов`язки зі сплати штрафних санкцій, виплати процентів за користування коштами, компенсації завданих збитків, тощо. У випадку невиконання (неналежного виконання) Основного договору Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. При цьому Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання як основного зобов`язання, так і зобов`язань з відшкодування шкоди та зобов`язань зі сплати штрафних санкцій, процентів річних, передбачених Основним договором.

З урахуванням наведеного, у ході вирішення спору судом встановлено факт несвоєчасного виконання відповідачем-1 зобов`язань по поставці товару, а також щодо повернення сплачених позивачем відповідачу-1 коштів на виконання умов п.3.2 договору поставки майбутнього врожаю 2021. За викладеного, враховуючи умови п.1.1, п.2.2 договору поруки від 20.07.2021, вимоги позивача про стягнення з відповідачів в солідарному порядку боргу у вигляді повернення попередньої оплати, пені та штрафу підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Державного підприємства "Грозинське" (11542, Житомирська область, Коростенський район, село Грозине, ідентифікаційний код 00724809) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" (19951, Черкаська область, Чорнобаївський район, село Скородистик(з), вул.Соборна, буд.30, ідентифікаційний код 35579073) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (43026, Волинська область, м.Луцьк, вул.Єршова, буд. 11, код ідентифікаційний код 21750952):

- 5 000 000,00грн в рахунок повернення попередньої оплати,

- 2 243 520,00грн пені,

- 1 033 200,00грн штрафу,

- 124 150,80грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.06.23

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2-4 - сторонам (рек.).