ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Справа№ 910/5483/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання: Новосельцеві О.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Савулій В.О.

від відповідача: Носик Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" та Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022

у справі №910/5483/22 (суддя Головкіна К.І.)

за позовом Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр"

про стягнення зборгованості у сумі 6 821 760,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" (далі - ТОВ "Алтаюр", Товариство, відповідач) про стягнення штрафних санкцій за договором № ПК1/21 від 05.11.2021 (далі - договір поставки) у сумі 6 821 760,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № ПК1/21 від 05.11.2021 в частині своєчасної поставки замовленого позивачем товару, у зв`язку з чим, відповідачу були нараховані штрафні санкції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на користь Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів пеню в сумі 702 240,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 10 533,60 грн. У решті вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції послався на те, що договір поставки № ПК1/21 від 05.11.2021 припинив свою дію 31.12.2021 за закінченням свого строку, а не 22.02.2022 у зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку. Відтак, дія умов договору щодо відповідальності сторін за невиконання зобов`язань припинилася зі спливом строку дії договору, а саме - 31.12.2021, що виключає можливість застосування цих умов договору після вказаної дати, а значить - відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов`язання після 31.12.2021.

Провівши перерахунок заявлених штрафних санкцій з урахуванням встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню подвійна сума пені 702 240,00 грн. (351 120,00 * 2) за період з 18.12.2021 по 31.12.2021, тобто у меншій сумі, ніж просить позивач. А у задоволенні штрафу в сумі 1 755 600,00 грн. суд відмовляє, оскільки прострочення зобов`язання мало місце з 18.12.2021 по 31.12.2021, а тому 30-денний термін для його нарахування, передбачений договором, не настав.

Крім того, суд дійшов висновку, що відповідач не довів поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій; не навів доводів щодо неспівмірності пені розмірам понесених збитків чи заінтересованості кредитора (позивача) у стягненні такої пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 в частині стягнення пені у сумі 702 240,00 грн та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що позивач неправильно здійснює обчислення строку поставки товару, а тому і розрахунок штрафних санкцій неправильний. Зокрема, вказав, що позивач не врахував дату припинення дії умов договору, від чого залежить період обчислення пені та штрафу.

Також, апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності погіршення власного фінансового стану, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завданні йому збитків в результаті дій відповідача з виконання умов договору, що свідчить про відсутність таких обставин, тому, на думку відповідача, стягнута з нього пені у сумі 702 240,00 грн є джерелом без безпідставного збагачення кредитора.

Таким чином апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано доводи відповідача стосовно невірно визначеної позивачем дати спливу строку виконання зобов`язання та непомірний розмір пені з урахуванням відсутності у позивача будь-яких збитків або витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 в частині відмови йому у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Крім того, позивач вважає, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов`язань за договором, зокрема в частині стягнення штрафу, тому, на його думку, помилковим є висновок суду про нарахування штрафу поза межами строку дії договороу за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії цього договору.

Апелянт наголошує на безпідставному посиланні суду про неврахування АРМА факту закінчення 31.12.2021 строку дії договору та про неправомірність нарахування штрафу, розмір якого встановлено пунктом 6.2 договору, оскільки з урахуванням положень ст.599 та ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку дії цього договору не є підставою припинення зобов`язань ТОВ «Алтаюр» з оплати штрафу за прострочення поставки товару у строк, що настав після 17.01.2022.

Також, апелянт у своїй апеляційній скарзі звертає увагу, що доводи апеляційної скарги відповідача про неправомірність стягнення пені , нарахованої поза строком дії договору, також суперечать приписам ч.6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і зазначений строк (6 місяців) жодною нормою ЦК України та ГК України не обмежується терміном дії договору.

Узагальнені доводи відзиву ТОВ «Алтаюр» на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги позивача, ТОВ «Алтаюр» у своєму відзиві, наданому до суду 27.03.2023, не погоджується з доводами апеляційної скарги позивача та просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 залишити без змін.

Вважає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач посилається на те, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання не є тотожними поняттями тому є помилковим висновки Господарського суду м. Києва про нарахування АРМА штрафу поза межами дії договору.

Проте, відповідач вказує, що суд в своєму рішенні і не ототожнював строк виконання зобов`язання та строк дії договору, як безпідставно вказує скаржник.

Відповідач зауважує, що згідно з п. 6.2. договору, підставою нарахування штрафу є прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів.

Підставою відмови для задоволення позовної вимоги про стягнення штрафу суд вказав на те, що на момент спливу строку дії договору 30-денний термін для нарахування штрафу, передбачений договором, не настав.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі не заперечує, що станом на 31.12.2021 прострочення виконання зобов`язання було менш ніж 30 днів.

Таким чином, відповідач вказує, що будь-якого обґрунтування щодо застосування умов договору, дія якого сплила 31.12.2021 до обставин, які виникли після цієї дати позивач не наводить, тому доводи апеляційної скарги позивача важає безпідставними.

Узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 справу № 910/5483/22 з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2023 справу № 910/5483/22 з апеляційною скаргою Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 апеляціну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" залишено без розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 апеляціну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів залишено без розгляду.

24.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" надійшла заява про усунення недоліків, з доданим оригіналом платіжної інструкції №54 від 22.02.2023 та доказами направлення заяви з додатками позивачу.

01.03.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів надійшла заява про усунення недоліків, з доданим платіжним дорученням №80 від 21.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/5483/22 та призначено справу до розгляду на 24.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 поновлено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/5483/22, відкрито провадження за апеляційною скагою та призначено справу до розгляду на 24.04.2023. Розгляд апеляційних справи № 910/5483/22 ухвалено здійснювати в одному апеляційному провадженні.

Протокольною ухвалою Північним апеляційним господарським судом у судовому засіданні 24.04.2023 та 01.05.2023 було оголошено перерви до 01.05.2023 та відповідно до 05.06.2023.

24.04.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (через електронний суд) від відповідача надійшли письмові пояснення щодо наданих позивачем доказів до суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою Північного апеляційного господарського суду 05.06.2023 колегія суддів на підставі ст. 207 ГПК України залишила без розгляду надані письмові пояснення ТОВ «Алтаюр», як такі, що без поважних причин не були заявлені у підготовчому провадженні або у строк, визначений судом.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 05.06.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти задовлення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 05.06.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Проти задовлення апеляційної скарги позивача заперечував.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.11.2021 між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (замовник) та ТОВ "Алтаюр" (виконавець) був укладений договір № ПК1/21 (далі - договір), за умовами якого виконавець зобов`язується поставити та передати у власність замовнику мережеве обладнання ДК 021:20-3 (апаратно-програмний комплекс для забезпечення роботи Єдиного державного реєстру активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні з монтажем та пусконалагодженням обладнання відповідно до специфікації, а замовник зобов`язується прийняти товар і оплатити на умовах договору (п. 1.1).

Асортимент, кількість, комплектність, ціна товару визначена у специфікації (додаток), що є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору). Загальна ціна цього договору становить 25 080 000,00 грн. відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору місцем поставки товару є адреса замовника: вул. Бориса Грінченка, 1, м. Київ, 01001; поставка здійснюється силами і засобами виконавця.

Виконавець здійснює поставку товару і монтаж та пусконалагодження товару не пізніше ніж протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами договору, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж 17.12.2021 (п. 3.2 договору). Моментом здійснення поставки товару є його отримання замовником з відповідними відмітками у товаросупровідний документації (видатковій накладній і акті монтажу та пусконалагодження товару) (п. 3.3 договору). Виконавець буде вважатись таким, який належно виконав зобов`язання з поставки товару, якщо він у строк поставив товар з усією товаросупровідною документацією, яка вимагається законодавством України та цим договором у кількості та якості, передбаченими умовами цього договору, і здійснив монтаж та пусконалагодження товару на місцях його безпосередньої експлуатації (п. 3.5 договору).

Згідно з п. 4.1.1 договору виконавець зобов`язаний здійснити поставку товару в строк, визначений цим договором, та здійснити монтаж та пусконалагодження товару на місцях його безпосередньої експлуатації.

Пунктом 2.2, 2.3 договору передбачено, що оплата здійснюється на рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 6431010, шляхом безготівкового перерахування замовником на рахунок виконавця протягом 10 календарних днів з моменту поставки товару, монтажу та пусконалагодження товару. У разі затримки бюджетного фінансування оплата здійснюється замовником протягом 5 робочих днів з дати отримання замовником асигнувань на свій реєстраційний рахунок (п. 2.5 договору).

Договір набирає чинності з моменту його укладення, а саме - з дати підписання сторонами договору і скріплення печаткою (за умови використання у своїй діяльності), і діє до 31.12.2021, а в частині зобов`язань, що лишились невиконаними, до їх повного виконання (п. 8.1).

Згідно з п. 9.3, 9.4 договору замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір або припинити виконання умов договору, надіславши повідомлення виконавцю у разі невиконання або неналежного виконавцем своїх зобов`язань. У разі, якщо рішення про розірвання договору або припинення виконання умов договору приймається відповідно до умов п. 9.3, договір вважається розірваним або припиненим з дня одержання іншою стороною повідомлення про таке рішення.

У додатку до договору сторони погодили специфікацію товару на загальну суму 25 080 000,00 грн., його технічні характеристики та кількість.

У п. 6.2 договору сторони також погодили, що у разі порушення господарського зобов`язання замовник має право до виконавця застосувати штрафні санкції, а саме - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі, якщо виконавець не виконує зобов`язання за договором на день закінчення договору, розмір штрафних санкцій подвоюється.

Звертаючись з позовними вимогами позивач послався на не невиконання відповідачем зобов`язання (поставки товару), у зв`язку з чим, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленого в строк товару на суму 1 655 280,00 грн. за період з 18.12.2021 по 21.02.2022 та 7 % штрафу у сумі 1 755 600,00 грн. У своєму розрахунку АРМА пов`язує період нарахування пені з направленням 18.02.2022 відповідачу повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з істотним порушенням договору, яке ТОВ "Алтаюр" отримало 22.02.2022, а тому позивач вважає, що згідно з п. 9.3, 9.4 договору, він є розірваним з 22.02.2022.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та ТОВ "Алтаюр", за своєю правовою природою відноситься до договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Алтаюр" поставку обумовленого товару на суму 25 080 000,00 грн. у визначений договором строк (до 17.12.2021) не здійснило, а 18.01.2022 направило на адресу АРМА лист № 180/01-1, у якому вказало, що поставка товару затримується, оскільки країною більшості невід`ємних комплектуючих предмета закупівлі є Китай, у якому протягом 2021, у зв`язку з пандемією коронавірусу, неодноразово закривались термінали міжнародних вантажних портів та вводились інші обмеження міжнародної торгівлі. У цьому ж листі ТОВ "Алтаюр" зобов`язувалось виконати умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі щодо невиконання постачальником зобов`язання, а також щодо наявності підстав для нарахування пені та штрафу, визнаються сторонами, у той час, як спір між ними виник стосовно розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У договорі сторони також погодили (п. 6.2), що у разі порушення господарського зобов`язання замовник має право до виконавця застосувати штрафні санкції, а саме - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі, якщо виконавець не виконує зобов`язання за договором на день закінчення договору, розмір штрафних санкцій подвоюється.

На підставі викладеного, враховуючи підтверджений факт невиконання відповідачем зобов`язання (поставки товару) та зміст договору, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимоги про нарахування штрафних санкцій позивачем заявлені правомірно.

Так, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленого в строк товару на суму 1 655 280,00 грн. за період з 18.12.2021 по 21.02.2022 та 7 % штрафу у сумі 1 755 600,00 грн. У своєму розрахунку АРМА пов`язує період нарахування пені з направленням 18.02.2022 відповідачу повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з істотним порушенням договору, яке ТОВ "Алтаюр" отримало 22.02.2022, а тому позивач вважає, що згідно з п. 9.3, 9.4 договору він є розірваним з 22.02.2022.

Однак, колегія суддів, як і суд першої інстанції, не погоджується із такими доводами позивача, оскільки АРМА не вірно трактує відповідні положення закону та договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 267 ГК України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін.

Частиною 7 ст. 180 ГК України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення, а саме - з дати підписання сторонами договору та скріплення печаткою (за умови використання у своїй діяльності), і діє до 31.12.2021, а в частині зобов`язань, що лишилися невиконаними, - до їх повного виконання.

Таким чином, сторони за взаємною згодою чітко визначили термін дії договору - до 31.12.2021, а після закінчення строку договору він продовжує свою дію виключно в частині зобов`язань, що лишилися невиконаними. У той же час, штрафні санкції відповідно до чинного цивільного та господарського законодавства не є зобов`язаннями, а є різновидом правової відповідальності.

За змістом ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть реалізувати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. З урахуванням цього розірванню підлягає чинний договір, а не договір, строк дії якого закінчився. Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 р. у справі № 910/16750/18, від 12.05.2020 у справі № 911/991/19.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договір поставки № ПК1/21 від 05.11.2021 припинив свою дію 31.12.2021 за закінченням свого строку, а не 22.02.2022 у зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку. Відтак, дія умов договору щодо відповідальності сторін за невиконання зобов`язань припинилася зі спливом строку дії договору, а саме - 31.12.2021 року, що виключає можливість застосування цих умов договору після вказаної дати, а значить - відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов`язання після 31.12.2021 року.

Перевіриши розрахунок заявлених штрафних санкцій, з урахуванням перерахунку судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню подвійна сума пені у розмірі 702 240,00 грн. за період з 18.12.2021 по 31.12.2021. А у задоволенні штрафу в сумі 1 755 600,00 грн. суд першої інстанції правомірно відмовив, оскільки прострочення зобов`язання мало місце з 18.12.2021 по 31.12.2021, а тому 30-денний термін для його нарахування, передбачений договором, не настав.

Стосовно заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90 % від заявленої у позові суми, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеної заяви ТОВ "Алтаюр" послалось на обставини, які не залежали від волі відповідача (невиконання поставки його контрагентами), відсутність контролю з боку позивача за строками поставки, завищений розмір неустойки, відсутність доказів, що свідчать про погіршення фінансового становища позивача. За результатами розгляду вказаної заяви суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також за приписами ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за наявності визначених у них умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду.

У даному випадку колегія суддів вважає, що відповідач не довів суду наявності виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру пені, не навів поважних причин порушення зобов`язання, що стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем.

Доводи відповідача про те, що невиконання іноземними контрагентами відповідача призвело до порушення ТОВ "Алтаюр" обов`язків договору поставки, суд першої інстанції вірно відхилив, оскільки вказані відповідачем обставини не підтверджені належними доказами.

Також карантин, який діє і на час розгляду даної справи був введений на всій території України з 12.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із внесеними до неї змінами). Тобто, на момент укладення договору поставки (у листопаді 2021) відповідач був обізнаний про вказані обставини, зокрема, про наявність карантинних обмежень, введених у 2020 році, у тому числі й у країні виробника комплектуючих деталей (КНР), а тому мав зважати на них під час підписання договору для належного виконання зобов`язань з поставки позивачу замовленого товару. Отже, посилання відповідача на вказані обмеження не є підставою для звільнення його від відповідальності за договором.

При цьому слід зазначити, що ТОВ "Алтаюр" здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому має враховувати відомі йому обставини при плануванні обсягів поставки продукції своїм контрагентам, щоб уникати прострочення зобов`язання.

Крім того, розмір пені був погоджений відповідачем при укладенні договору закупівлі, та сума пені не є значною у порівнянні з ціною договору (25 080 000,00 грн.). З іншого боку, неналежне виконання постачальником зобов`язань вплинуло й на інтереси замовника, що полягало у справедливому сподіванні позивача на належне виконання відповідачем договору (отримання обладнання), а також досягнення мети неустойки - стимулювання відповідача до належного виконання зобов`язання.

Посилання ТОВ "Алтаюр" на нездійснення позивачем контролю за строками поставки колегія суддів вважає також безпідставними, оскільки пунктом 4.4.1 договору закріплене право позивача контролювати поставку в строк, встановлений договором, у той час, як за умовами п. 4.1 договору здійснення поставки в строк є обов`язком виконавця.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій; не навів доводів щодо неспівмірності пені розмірам понесених збитків чи заінтересованості кредитора (позивача) у стягненні такої пені.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для зменшення штрафних санкцій (пені) у визначеному судом розмірі, при встановленому та підтвердженому факті прострочення зобов`язання з поставки товару.

Інші доводи апеляційних скарг, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтами не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які вони посилаються у своїх апеляційних скаргах. Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" та Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/5483/22 задоволенню не підлягають. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/5483/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянтів в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" та Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/5483/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/5483/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи №910/5483/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, порядку та строку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 14.06.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко