УХВАЛА

м. Київ

15.06.2023Справа № 910/9130/23

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи-підприємця Коваль Вікторії Вікторівни

до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Луньо Іллі Вікторовича

про стягнення 1 111 406,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Коваль Вікторія Вікторівна (далі - позивач, ФОП Коваль В.В.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Луньо Іллі Вікторовича (далі - відповідач, АТ «Міжнародний резервний банк») про стягнення заборгованості в розмірі 1 111 406,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди від 02.09.2019 в частині внесення плати за користування майном, яке передане в піднайм (суборенду).

Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом та приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, частиною 3 статті 30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, що виникають зі спорів щодо нерухомого майна, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, частина 3 статті 30 ГПК України визначає розширений перелік спорів, до яких застосовуються правила виключної підсудності.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 № 911/2390/18 зроблено наступні висновки: за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість та нараховану неустойку у зв`язку з неповерненням майна у встановлений договором строк в розмірі подвійної плати за користування річчю в заявленому до стягнення розмірі.

При цьому, як вбачається з п. 1.1 договору суборенди, об`єкт оренди розташований за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Соборна, буд 13/39.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки заявлено вимоги про стягнення з відповідача несплачених орендних платежів та комунальних витрат за майно, яке розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Соборна, буд 13/39, а відтак даний спір відповідно до вимог частини третьої статті 30 ГПК України має розглядатись за місцезнаходженням майна, тобто Господарським судом Полтавської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, позовні матеріали підлягають направленню до Господарського суду Київської області.

Керуючись статтею 27, статтями 30, 31, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Коваль Вікторії Вікторівни до Акціонерного товариство "Міжнародний резервний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Луньо Іллі Вікторовича про стягнення 1 111 406,72 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області (вулиця Зигіна, 1, Полтава, Полтавська область, 36000).

Ухвала набирає законної сили 15.06.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова