ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. Справа№ 910/5639/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кваша І. В., ордер;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023

у справі №910/5639/22 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент"

про стягнення 701 448,80 грн,

УСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент" (далі - відповідач) про стягнення 701 448,80 грн, у тому числі: 690 746,00 грн боргу за спожиту електричну енергію, 5504,55 грн пені, 825,69 грн - 3% річних та 4372,56 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови Договору про постачання електричної енергії споживачу №06/05/21-44 від 06.05.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 березня 2023 року позов задоволено частково.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут" суму коштів основного боргу в розмірі 680 746,00 грн, суму пені в розмірі 5 504,55 грн, суму інфляційних втрат коштів в розмірі 4372,56 грн, суму 3% річних в розмірі 825,69 грн та суму судового збору в розмірі 10 371,73 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права та не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, оскільки судом не враховані здійснені відповідачем платежі за спожиту у січні 2022 року електроенергію (12.01.2022 в сумі 53591,76 грн, 18.01.2022 в сумі 70000,00 грн та 07.06.2022 в сумі 3395,48 грн), тому сума основного боргу, на його думку, підлягає зменшенню, з відповідним зменшенням інших похідних вимог; невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань було спричинено форс-мажорними обставинами, а саме, введення на території України воєнного стану, що підтверджується листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, які вплинули на фінансово-господарську діяльність підприємства, погіршення його фінансового стану та зростання рівня кредиторської заборгованості.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що зазначені відповідачем платежі були враховані у розрахунку заборгованості (платежі від 12.01.2022 в сумі 53591,76 грн та від 18.01.2022 в сумі 70000,00грн спрямовані на погашення боргу за попередній період, а від 07.06.2022 в сумі 3395,48 грн - в оплату за березень 2022 року), також під час розгляду справи відповідачем було сплачено 10000,00 грн, тому на день прийняття рішення основний борг становив 680 746,00 грн, який і задоволений судом, а інші вимоги розраховані з фактичної суми боргу; відповідач не скористався правом подати відзив, під час розгляду справи визнавав заборгованість і звертався із проханням її реструктурувати, на що позивач не погодився, і з моменту останньої оплати (17.08.2022) відповідач не здійснив жодних проплат, що свідчить про свідоме ухилення від виконання зобов`язань; військова агресія російської федерації вплинула на всі без виключення сфери життя, майже всі підприємства перебувають у скрутному фінансовому становищі, але дотримуються умов взятих на себе господарських зобов`язань; відповідач не надав жодних доказів на підтвердження впливу форс-мажорних обставин на неможливість виконання умов договору, а лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є таким доказом; відсутність коштів не звільняє від відповідальності за невиконання договору.

Сторони були повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду у електронному вигляді через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему на повідомлені адреси електронної пошти, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Представник відповідача адвокат Нор А. Г. у судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з ракетними обстрілами м.Київ та виїздом за його межі з метою забезпечення безпечних умов існування.

Неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

За клопотанням представника позивача судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 06.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент", як споживачем, було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №06/05/21-44 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого постачальник (позивач) зобов`язується передати електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії постачальнику, а також здійснити інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, якщо інше не передбачено комерційною пропозицією.

Згідно з пунктом 5.1 Договору споживач розраховується з позивачем за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Пунктом 5.6 цього Договору встановлено, що розрахунки споживача за цим Договором здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання, зазначений у розділі 14 Договору та на підставі рахунку постачальника на оплату постачання електричної енергії.

Згідно з пунктом 3.1 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) оплата за постачання планового обсягу електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів: 1) до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю, споживач сплачує 50% від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця; 2) до 20 числа розрахункового місяця, споживач сплачує 50% від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця.

Згідно з пунктом 3.2 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію.

За умовами пункту 4.2 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію здійснюється на підставі рахунку на оплату електричної енергії, що надсилається споживачу не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем разом із актом передачі-прийому електричної енергії та актом звірки в порядку, передбаченому п. 1.4 Договору.

На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії протягом грудень 2021 - лютий 2022 року позивачем були підписані та направлені акти купівлі-продажу електричної енергії на загальну суму 690 888,72 грн, з яких:

- №1049 від 31.12.2021 на суму 273 427,85 грн (рахунок на оплату №1481 від 31.12.2021 року (за грудень 2021));

- №68 від 31.01.2022 на суму 251 373,24 грн (рахунок на оплату №173 від 31.01.2022 року (за січень 2022));

- №318 від 28.02.2022 на суму 166 087,63 грн (рахунок на оплату №513 від 28.02.2022 року (за лютий 2022)).

Вказані акти та рахунки у відповідності до п.1.4 Договору та п.4.1 Комерційної пропозиції були направлені на адресу електронної пошти відповідача, які зазначені у договорі, що підтверджується скріншотами програми електронної пошти.

Обсяги поставленої електричної енергії підтверджуються інформацією, наданою Оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

15.06.2022 позивач направив відповідачу вимогу про сплату простроченої заборгованості, в якій вказав, що станом загальна заборгованість становить за договором 690 746,00 грн та вимагав її сплатити. Вказана вимога залишена без відповіді та реагування.

Згідно складеного позивачем акту звірки розрахунків, станом на 23.06.2022 позивачем по договору було поставлено електричну енергію на загальну суму 1 619 960,52 грн (за період з червня 2021 року по березень 2022 року), відповідачем сплачено 929 214,52 грн (за період з червня 2021 року по червень 2022 року), заборгованість становить 690 746,00 грн.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 690 746,00 грн боргу за спожиту електричну енергію, 5504,55 грн пені, 825,69 грн 3% річних та 4372,56 грн інфляційних втрат коштів.

Листом від 22.08.2022 відповідач просив позивача врегулювати питання погашення заборгованості в судовому поряду і реструктурувати її шляхом підписання графіку погашення заборгованості рівними частинами на протязі 5 місяців.

Також 17.08.2022 відповідачем було сплачено 10 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості, про що позивачем надано до матеріалів справи виписку по банківському рахунку.

Листом від 25.08.2022 позивач повідомив відповідачу про те, що врегулювання заборгованості можливе виключно шляхом повного погашення суми боргу.

Справа розглядалась судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідач неодноразово отримував ухвали та повідомлення суду про дати та час судових засідань, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, проте не скористався правом подати відзив на позовну заяву та не спростував позовні вимоги.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки на час прийняття рішення відповідач сплатив частину основного боргу.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору про постачання електричної енергії споживачу №06/05/21-44 від 06.05.2021.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже на час спірних правовідносин був чинним і обов`язковими для сторін.

Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога про стягнення вартості поставленої електричної енергії, а також застосування наслідків порушення строків виконання грошових зобов`язань.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтею 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Пункт 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) також передбачає, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Умовами укладеного сторонами договору також передбачено, що споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії у спосіб, передбачений в комерційній пропозиції.

Положеннями статті 714 ЦК України визначено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У період з червня 2021 року по березень 2022 року позивач поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 1 619 960,52 грн, у тому числі в період з грудня 2021 року по лютий 2022 року на суму 690 888,72 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами купівлі-продажу електричної енергії, рахунками на оплату, актом звірки, інформацією Оператора системи розподілу про показники загального обсягу споживача електричної енергії споживача - ТОВ "Навігатор проперті менеджмент".

Акти купівлі-продажу електричної енергії не підписані відповідачем, проте вони були направлені відповідачу в порядку, встановленому п.1.4 Договору та п.4.1 Комерційної пропозиції, у матеріалах справи відсутні обґрунтовані заперечення до актів, тому згідно п.5.23 Договору акти вважаються погодженими та підписаними споживачем.

Вказані акти є первинними документами, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксують факт здійснення господарських операцій.

Положеннями статті 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 3.1 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) оплата за постачання планового обсягу електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів: 1) до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю, споживач сплачує 50% від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця; 2) до 20 числа розрахункового місяця, споживач сплачує 50% від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця.

Згідно з пунктом 3.2 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію.

За умовами пункту 4.2 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію здійснюється на підставі рахунку на оплату електричної енергії, що надсилається споживачу не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем разом із актом передачі-прийому електричної енергії та актом звірки в порядку, передбаченому п. 1.4 Договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач електричну енергію, отриману в межах договору, оплатив не в повному обсязі, сплативши позивачу грошові кошти в загальній сумі 939214,52 грн, що підтверджується банківською випискою Черкаського обласного управління АТ "Ошадбанк" по рахунку позивача, внаслідок чого на час прийняття судом рішення заборгованість становила 680 746,00 грн.

Доводи відповідача проте, що судом першої інстанції не враховані здійснені відповідачем платежі за спожиту у січні 2022 року електроенергію в загальній сумі 127 087,24 грн (12.01.2022 в сумі 53591,76 грн, 18.01.2022 в сумі 70000,00 грн та 07.06.2022 в сумі 3395,48 грн), не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки вказані платежі були враховані позивачем у розрахунку заборгованості, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом звірки розрахунків, в якому відображено вартість поставленої електричної енергії за весь період дії договору та всі здійсненні відповідачем платежі, які також підтверджені банківською випискою.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, факт наявності заборгованості за поставлену електричну енергію у вказаній в позовній заяві сумі, а тому є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню в сумі 680 746,00 грн.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути 825,69 грн - 3% річних та 4372,56 грн інфляційних втрат коштів, які нараховані окремо по кожному акту за період з 21.01.2022 по 23.02.2022.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат коштів, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що він зроблений арифметично та методологічно правильно, а тому ці позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Крім цього, у сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно пункту 9.4 Договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, споживач сплачує за вимогами постачальника, направленою відповідно до вимог п. 1.4 Договору, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу або у іншому розмірі, визначеному Комерційною пропозицією.

Позивач просив стягнути 5504,55 грн пені, які нараховані окремо по кожному акту за період з 21.01.2022 по 23.02.2022.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає нормам законодавства та обставинам справи, а тому є вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги у вказаній частині позову також є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин та несвоєчасного розрахунку контрагентів, то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, несвоєчасне проведення розрахунків контрагентами відповідача не звільняє останнього від виконання зобов`язань перед позивачем з оплати за поставлену електричну енергію, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований "Всім кого це стосується", на який посилається відповідач, Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Таким чином, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Більша частина заборгованості по Договору виникла за грудні 2021 та січні 2022 року, тобто до початку військову агресію російської федерації проти України та введення воєнного стану, і відповідачем не доведено, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

Крім того, відповідачем також не надано відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого в порядку, встановленому Регламентом ТПП України, який би підтверджував вплив вказаних обставин на неможливість виконання ним умов договору.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки позивачем належними і допустимими доказами доведено факт наявності заборгованості по договору.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20 березня 2023 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.06.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук