ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа № 924/397/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Іщука О.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Староостропільської сільської ради, с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 71 074,73 грн. заборгованості за спожитий природний газ, з яких 47 973,85 грн. - основний борг, 6 539,56 грн. пеня, 1 730,59 грн. 3% річних та 14 830,73 грн. інфляційні втрати,

представники сторін:

позивача: Пронюк В.Я. згідно довіреності №04 08-2022/07 від 04.08.2022 року (в режимі ВКЗ);

відповідача: Грицай Л.М. згідно ордеру серії ВХ №1042567 від 04.05.2023 року;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути 71 074,73 грн. заборгованості за спожитий природний газ, з яких 47 973,85 грн. - основний борг, 6539,56 грн. пеня, 1730,59 грн. 3% річних та 14830,73 грн. інфляційні втрати. Вимоги мотивує тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є постачальником «останньої надії» на ринку природного газу, відтак обсяги природного газу, спожиті з 01.10.2021 року бюджетними установами без укладення договору із постачальником зараховуються до портфеля позивача. Оскільки Староостропільською сільською радою з 29.10.2021 року здійснювалось споживання природного газу у постачальника "останньої надії", яким є позивач, у відповідача виник обов`язок з його оплати.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача під час судового розгляду справи та у наданому відзиві просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що рахунки на плату спожитого газу не надходили на адресу відповідача, відсутні також докази їх надіслання, позаяк у реєстрі відправленої кореспонденції не назначено назву вулиці та номер будинку Староостропільської сільської ради. Оскільки позивач не надіслав рахунки та прострочив виконання зобов`язання, боржник згідно ст. 613 ЦК України не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Окрім того, позивач не звертався до відповідача про визначення кількості спожитого газу та складання акта звірки, а односторонньо визначив кількість поставленого природного газу, що є недопустимим та суперечить вимогам чинного законодавства.

Вважає, що оскільки відповідач не отримував рахунків, відсутні підстави для їх оплати. У зв`язку з цим не визначений строк оплати зобов`язання, який повинен рахуватись протягом 7 днів з дня отримання вимоги. Зазначає також про відсутність вини відповідача, існування спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки.

Позивач у відповіді на відзив повідомляє, що між сторонами в силу дії пункту 1 розділу IV Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року укладено договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», відтак відносини з постачання природного газу відповідачу у період з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року регулюються, в тому числі, умовами типового договору. Стверджує, що рахунки було надіслано Староостропільській сільській раді, окрім того, 07.07.2022 року позивачем також було надіслано вимогу про сплату заборгованості. Наголошує на правомірності нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені, а також продовження строку позовної давності на період дії воєнного стану.

Відповідач у запереченнях щодо позовних вимог звертає увагу, що тільки з 23.01.2023 року відповідач почав відноситись до Хмельницького району згідно виписки з ЄДРЮО, ФОП та ГФ, тому не зрозуміло, з ким і з якою організацією позивач мав господарські відносини відповідно до умов Типового договору. При цьому документи, на які посилається позивач, є односторонніми документами та не можуть підтверджувати господарські операції. Додатково звертає увагу, що відповідач також не отримував претензію від 07.07.2022 року, крім того вимога виставлялась Староостропільській сільській раді Старокостянтинівського району, а направлялась в Хмельницький район. Зазначає, що позивач у справі не вчинив жодної дії, щоб довести наявність між сторонами договору, акта приймання-передачі природного газу, його кількості та ціни, звірки взаєморозрахунків.

Підсумовує, що позовні вимоги не підтверджені доказами та конкретними обставинами у справі та між сторонами відсутні господарські відносини, відповідно до яких може бути встановлено невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

За пунктом 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (надалі - Кодекс ГТС), постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 (надалі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником "останньої надії" здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії". Наведене узгоджується зі змістом пункту 2 розділу VI Правил постачання природного газу.

У випадку постачання природного газу постачальником "останньої надії" кінцева дата постачання визначається автоматично інформаційною платформою оператора газотранспортної системи відповідно до граничного строку постачання, визначеного Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу (абзац четвертий пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС).

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначається в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі.

26.10.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 і від 09.12.2020 №1236" (надалі - постанова Кабінету Міністрів України №1102).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1102 визначено зобов`язання Акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 01.10.2021 бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Під бюджетними установами розуміють органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими (п. 12 ст. 2 БКУ).

Староостропільська сільська рада є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки G_MAIL_PLR.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем обсяги природного газу, спожиті Староостропілсьькою сільською радою у період з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року автоматично включені до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу, відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

За відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача Старостропільської сільської ради зазначено ЕІС-код споживача природного газу - 56XS00004В9СТ00Y.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується повідомленням про споживачів ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (лист вих. №ТОВВИХ-22-10477 від 29.09.2022 року), згідно якого Старостропільська сільська рада з ЕІС-кодом 56XS00004В9СТ00Y у період з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року була внесена в алокацію постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та спожила газ в обсязі 3 225,93 куб.м.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (надалі - Договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно з пунктом 3.1 Договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Відповідно до підпункту 4.2 розділу IV Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3 Договору).

Згідно п. 4.4. договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 4.5. договору).

Згідно з підпунктом 1 пункту 5.1 та підпунктом 1 пункту 5.2 Договору споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами договору.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

У пункті 8.2 Договору сторони передбачили, що постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

У пункті 11.1 Договору передбачено, що договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за договором.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XIІ Кодексу газотранспортної системи у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1102.

Цією ж постановою Кабінету Міністрів України №1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,80 грн. за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов Договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price, відповідна роздруківка наявна в матеріалах справи. Ціна природного газу також підтверджується довідкою позивача від 29.09.2022 року.

Порядок здійснення оплати спожитого природного газу визначений пунктом 4.4 Договору, яким передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Позивачем сформовано рахунки на оплату №№26852 щодо сплати відповідачем 954,74 грн. за природний газ за період з 1 по 31 жовтня 2021 року, який надіслано 13.11.2021 року на адресу Староостропільської сільської ради: 31146, Хмельницька область, Хмельницька область, Старий Остропіль; та №34947 на суму 53240,88 грн. за природний газ, поставлений у листопаді 2021 року.

Позивачем направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ непобутовим споживачем постачальнику "останньої надії" № 119/4.3-8711-2022 від 07.07.2022 року, у якій просив сплатити заборгованість за природний газ (основний борг) в сумі 54195,62 грн. до 19.07.2022 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача, останнім сплачено 23.11.2022 року 6221,77 грн. за поставлений позивачем природній газ.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність здійснення відповідачем оплати за поставлений природній газ, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

За змістом статті 1 Закону України "Про ринок природного газу":

- оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників);

- споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

26 жовтня 2021 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №809 від 9 грудня 2020 року № 1236".

Пунктом 2 Постанови КМУ № 1102 визначено зобов`язання Акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 29.10.2021 року, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

За визначенням, наведеним у пункті 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді вебдодатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується:

- листом Оператора ГТС від 29.09.2022 року № ТОВВИХ-22-10477;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10);

Як зазначалося вище, Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника та не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Умови Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501.

З огляду на встановлені обставини споживання природного газу відповідачем без укладеного договору із постачальником за період з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року, а також враховуючи обставини укладення договору постачання природного газу, не приймаються до уваги посилання відповідача на неотримання та непідписання такого договору.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням умов пункту 4.3. договору, постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Відповідно, споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п.4.4. договору).

На виконання умов Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" позивач поставив відповідачу у період з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року природний газ в об`ємі 3 225,93 тис.куб.м на загальну суму 54 195,62 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», тарифами на природний газ та виставленими позивачем рахунками на оплату (природний газ). При цьому, матеріали справи містять докази направлення вказаних рахунків відповідачу, а незазначення у списках відправки поштової кореспонденції назви вулиці та будинку відповідача, з огляду на суб`єкта відповідача - сільську раду, не може безумовно підтверджувати неотримання рахунків.

При цьому, хоча в договорі й зазначено, що "споживач зобов`язаний оплатити рахунок", однак за змістом статті 692 ЦК України та пункту 4.4 Типового договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується "до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу", а не до закінчення місяця, наступного за місяцем, в якому отримано рахунок.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, від 27.03.2023 у справі № 920/1343/21, від 04.04.2023 у справі № 44/258-б (910/15426/20).

Окрім того, інформація щодо кількості отриманого газу також була доведена Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу, на підставі якого складені акти приймання-передачі послуг розподілу газу. Також така інформація доступна відповідачу на інформаційній платформі Оператора ГТС за ЕІС-кодом.

Також позивачем відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ не побутовим споживачем постачальнику «останньої надії», в якій позивач просив відповідача сплатити спірну заборгованість. Проте, відповідачем лише 23.11.2022 року сплачено частину боргу в розмірі 6 221,77 грн.

З приводу зауваження відповідача про вказівку у претензії та адресі надіслання різних районів судом враховується, що внаслідок адміністративно-територіальної реформи у липні 2020 року ліквідовано Старокостянтинівський район та включено населені пункти до Хмельницького району.

Таким чином, з огляду на наявність укладеного між сторонами договору, споживання природного газу відповідачем, яке не може здійснюватись безоплатно, можливістю ознайомитись з умовами Типового договору поставки, існуючими тарифами, а також обізнаність Староостропільської сільської ради з обсягами споживання природного газу у період з 29.10.2021 року по 10.11.2021 року при відсутності укладеного договору із постачальником, судом критично оцінюються доводи відповідача щодо неотримання рахунків, непідписання договору та інших господарських документів та відсутності, у зв`язку з цим, обов`язку оплатити отриманий природний газ.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до договору, у строк та порядок передбачений договором, належним чином та в повному обсязі. Натомість, відповідач не надав докази сплати суми основного боргу в повному розмірі, тому 47 973,85 грн. підлягає стягненню в судовому порядку, а відповідна позовна вимога задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути 3% річних, втрати від інфляції та пеню.

Порядок здійснення оплати визначений пунктом 4.4. публічного Типового Договору, яким передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Відтак у позивача, враховуючи підтверджений факт споживання газу у постачальника «останньої надії» та умови укладеного договору, виник обов`язок зі сплати спожитого ним газу за тарифами, оприлюдненими позивачем, у строк до кінця місяця, наступного за місяцем споживання газу (тобто, 954,74 грн. за спожитий природний газ у жовтні 2021 року слід сплатити до 30.11.2021 року включно, та 53240,88 грн. за спожитий газ у листопаді 2021 року - до 31.12.2021 року включно).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом здійснено перерахунок 3% річних та втрат від інфляції згідно наданого позивачем розрахунку у ІПС «Законодавство», та встановлено, що сума 3% річних за зобов`язаннями жовтня 2021 року становить 28,01 грн., тому у стягненні 0,01 грн. 3% річних суд відмовляє.

Також при перерахунку втрат від інфляції за зобов`язаннями листопада 2021 року у ІПС «Законодавство» судом встановлено, що втрати від інфляції за період з січня 2022 року по жовтень 2022 року, нараховані на 53 240,88 грн. заборгованості, становлять 13 229,95 грн., втрати від інфляції за період з листопада 2022 року по січень 2023 року, нараховані на суму боргу в розмірі 47 973,85 грн., складають 1063,17 грн.; на загальну суму 14 293,12 грн. Тому в стягненні 293,21 грн. втрат від інфляції суд відмовляє.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.5 Типового договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом здійснено перерахунок пені в ІПС «Законодавство» та встановлено, що сума пені за зобов`язаннями листопада 2021 року становить 6 447,25 грн., що має наслідком відмову в стягненні 0,01 грн. пені.

З приводу заявленого відповідачем спливу строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, судом враховується, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX, який набрав чинності з 2 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. N 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236» продовжено на всій території України дію карантину до 30.06.2023 року.

Таким чином, строк позовної давності, в тому числі, спеціальної, продовжено та станом на даний час не пропущено позивачем, тому відсутні підстави для відмови в стягненні пені по причині пропуску строку позовної давності.

Також відповідач зазначає про можливість зменшення розміру штрафних санкцій, проте, не наводить жодних обґрунтувань у даному випадку.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Врахувавши вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на суму 47 973,85 грн. основного боргу, 6 539,55 грн. пені, 1 730,58 грн. 3% річних та 14 537,52 грн. втрат від інфляції. В стягненні 0,01 грн. 3% річних, 0, 01 грн. пені та 293,21 грн. втрат від інфляції суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Староостропільської сільської ради, с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 71074,73 грн. заборгованості за спожитий природний газ, з яких 47 973,85 грн. - основний борг, 6 539,56 грн. пеня, 1 730,59 грн. 3% річних та 14 830,73 грн. інфляційні втрати, задовольнити частково.

Стягнути з Староостропільської сільської ради (31146, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Старий Остропіль, вул. Центральна, буд. 2/14, код 04405461) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код 40121452) 47 973,85 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот сімдесят три грн. 85 коп.) заборгованості, 14 537,52 грн. (чотиринадцять тисяч п`ятсот тридцять сім грн. 52 коп.) втрат від інфляції, 6 539,55 грн. (шість тисяч п`ятсот тридцять дев`ять грн. 55 коп.) пені, 1 730,58 грн. (одна тисяча сімсот тридцять грн. 58 коп.) 3% річних, 2 672,93 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят дві грн. 93 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 0,01 грн. 3% річних, 0, 01 грн. пені та 293,21 грн. втрат від інфляції відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.06.2023 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (31146, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Старий Остропіль, вул. Центральна, буд. 2/14) - рек. з пов. про вручення