ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" червня 2023 р. Cправа №902/768/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши матеріали справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРОС", м.Київ

до фізичної особи ОСОБА_1 , м.Вінниця

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРОС" б/н від 01.06.2023 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 245000,00 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником договору про надання електронних комунікаційних послуг №010221 від 01.02.2021 в частині здійснення платежів за надані послуги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023 вказану заяву розподілено судді Нешик О.С.

Розглянувши матеріали заяви, суд враховує таке.

За приписами ст.147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з п.16 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Норми ч. 1, 2 ст.154 ГПК України передбачають, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч.1 ст.175 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст.175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Суд звертає увагу, що у згаданій заяві заявник визначив боржником фізичну особу ОСОБА_1 без посилання на її статус як фізична особа-підприємець.

За приписами ч.1 ст.58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст.3 ГК України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Суд зауважує, що з аналізу доданих до заяви документів, зокрема, договору про надання електронних комунікаційних послуг №010221 від 01.02.2021 та угоди від 01.11.2022 про припинення договору про надання електронних комунікаційних послуг №010221 від 01.02.2021 слідує, що такі правочини укладені з ОСОБА_1 без посилання на її статус як фізичної особи-підприємця. Також зі змісту правочинів неможливо встановити, що ОСОБА_1 укладала такі правочини саме для здійснення господарської діяльності як суб`єкт господарювання (фізична особа-підприємець).

Як вказувалося вище, у п.16 ч.1 ст.20 та у ч.3 ст.147 ГПК України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Отже, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а відсутність доказів стосовно статусу боржника як суб`єкта господарювання в спірних правовідносинах унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.152 ГПК України.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст.151 ГПК України).

Керуючись п.4 ч.1 ст.152, п.1 ч.1 ст.175, ст. 147, 148, 150, 152-155, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу у справі №902/768/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРОС" б/н від 01.06.2023 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 245000,00 грн.

2. Ухвала суду від 19.06.2023 підписана суддею та набрала законної сили 19.06.2023 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256 ГПК України.

3. Примірник ухвали суду надіслати згідно переліку.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2 - ТОВ "ЛЕРОС" (пр-т Червонозоряний, буд.115, м.Київ, 03118) - рекомендованим листом;

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - рекомендованим листом