УХВАЛА

15 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/4631/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Бакуліної С.В.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І.В. (головуючої), Малашенкової Т. М. та Селіваненка В.П.

від розгляду справи №910/4631/22

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023

та касаційними скаргами Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання дій протиправними та стягнення 209 466 241,60 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах") на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.06.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2023 відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ "КБ "Приватбанк") на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 зі справи №910/4631/22 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 06.06.2023.

Від АТ "КБ "Приватбанк" 01.06.2023 на електронну адресу Верховного Суду надійшла заява, підписана адвокатом з використанням електронного цифрового підпису, про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П. від розгляду справи №910/4631/22.

Заява мотивована тим, що у АТ "КБ "Приватбанк" наявні підстави стверджувати, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П. щодо розгляду даної справи, що у відповідності до положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) є підставою для відводу вказаних суддів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Булгакової І.В. (головуючої), Малашенкової Т.М. і Селіваненка В.П. ухвалою від 05.06.2023 визнав подання АТ "КБ "Приватбанк" заяви про відвід суддям Верховного Суду Малашенковій Т.М. та Селіваненку В.П. у справі №910/4631/22 зловживанням процесуальними правами, а заяву АТ "КБ "Приватбанк" про відвід суддів Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П. у справі № 910/4631/22 залишив без розгляду.

В судовому засіданні 06.06.2023 у розгляді касаційних скарг у вказаній справі було оголошено перерву до 04.07.2023.

08.06.2023 АТ "КБ "Приватбанк" звернувся до Верховного Суду із заявою (підписаною адвокатом Тарасенковим В.В.) про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Булгакової І.В. (головуючої), Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П. від розгляду справи №910/4631/22 у порядку, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК, зокрема зазначаючи про те, що у судовому засіданні 06.06.2023 АТ "КБ "Приватбанк" стало відомо про те, що ухвалою Верховного Суду від 05.06.2023 подання заяви АТ "КБ "Приватбанк" про відвід суддів Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П від розгляду справи №910/4631/22 було визнано зловживанням процесуальними правами та залишено її без розгляду, а, отже, на думку заявника, мотиви та аргументи, викладені останнім у поданій заяві, не були розглянуті Судом, а враховуючи, що про зазначену ухвалу від 05.06.2023 представник АТ "КБ "Приватбанк" дізнався 06.06.2023, то дана зава про відвід подається у строк, визначений частиною третьою статті 38 ГПК. При постановленні вказаної ухвали від 05.06.2023, на думку заявника, Суд діяв у поза процесуальний спосіб, що очевидно свідчить про упередженість даного складу суду.

Також заявник в контексті об`єктивного і суб`єктивного критеріїв вказує на те, що щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності складу суду, колегія суддів зобов`язана була заявити про самовідвід від розгляду даної справи, адже така колегія суддів вже висловила свою позицію щодо правовідносин, які є предметом дослідження у справі №910/4631/22, розглянувши касаційну скаргу Банку на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2023 по справі №904/6015/20 за позовом ПрАТ "СК "Інгосстрах" та ТДВ "СК "Кредо" до AT КБ "Приватбанк" та ТОВ "Естейт Селлінг"; самовідводи з підстав того, що суд вже висловлював власну позицію щодо спірних правовідносин були заявлені та задоволені ухвалами Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 року по справі №201/2485/17, від 27.05.2020 по справі №554/6777/17, від 08.04.2020 по справі №753/15214/16-ц.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Булгакової І.В. (головуючої), Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П. визначено суддю Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бакуліну С.В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023).

За приписами частин сьомої, восьмої статті 39 ГПК питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши вказану заяву, Верховний Суд не вбачає підстав для її задоволення щодо відводу колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Булгакової І.В. (головуючої), Малашенкової Т.М. та Селіваненка В.П. від розгляду справи №910/4631/22 з огляду на таке.

Статтями 38, 42 ГПК закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК.

В силу положень частин другої та третьої статті 38 ГПК з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частини першої статті 35 ГПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви, Суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, процесуальні рішення судді, рішення в іншій справі, висловлена публічно думка щодо юридичного питання (правова оцінка), висловлена зокрема і у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями суддів, рішеннями суддів в іншій справі не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість у справі, рішення по якій ще не прийняте, та не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК.

Виходячи з викладеного, Суд зазначає, що доводи AT КБ "Приватбанк" щодо необхідності відводу суддів саме з підстав незгоди з їх процесуальними рішеннями, рішеннями в іншій справі, в якій вони оцінували аргументи заяви та виснували відповідно до встановлених обставин відповідно (1) не підтверджують того, що колегія суддів до початку розгляду справи вже сформулювала певну позицію щодо доводів, наведених в касаційній скарзі у цій справі, та (2) прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Крім того, Суд зазначає, що посилання AT КБ "Приватбанк" на те, що, постановляючи ухвалу від 05.06.2023 у справі №910/4631/22 про залишення його заяви про відвід без розгляду, Суд діяв у поза процесуальний спосіб, що також може свідчити про упередженість, оскільки вдався до встановлення обставини на підставі доказів, які містяться у матеріалах іншої справи №904/6015/20, та відсутні у матеріалах цієї справи №910/4631/22, є безпідставними, адже: по-перше, чинним ГПК, зокрема статтею 43, передбачено право суду визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать господарському судочинству та обов`язок вживати заходів для запобігання зловживанням процесуальними правами; по-друге, в ухвалі про залишення заяви про відвід без розгляду Суд не встановлював обставин по суті спору у цій справі та не виснував щодо них, а лише констатував факт постановлення ухвали про відкриття провадження у справі №904/6015/20, що є відкритою та загальнодоступною інформацією, та оцінюючи доводи заявника, які були викладені у його ж заяві та які містили посилання на вказану справу №904/6015/20, навів лише міркування з яких виходив.

Також, посилання на те, що самовідводи з підстав того, що суд вже висловлював власну позицію щодо спірних правовідносин були заявлені та задоволені ухвалами Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 року по справі №201/2485/17, від 27.05.2020 по справі №554/6777/17, від 08.04.2020 по справі №753/15214/16-ц, не є слушними доводами щодо підстав для відводу колегії суддів у даній справі.

Таким чином, заява AT КБ "Приватбанк" про відвід суддів Булгакової І.В. (головуюча) та Малашенкової Т.М. від розгляду справи №910/4685/18 не містить обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявленого відводу цим суддям. Саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі, й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід суддів. Обґрунтованих обставин, які б підтверджували недотримання суддями Булгаковою І.В. (головуюча) та Малашенковою Т.М. об`єктивного та суб`єктивного критеріїв безсторонності суду під час розгляду справи №910/4631/22 скаржник не навів, а Верховний Суд не встановив, а тому у задоволенні заяви щодо відводу від розгляду справи цих суддів необхідно відмовити.

Відносно доводів заяви AT КБ "Приватбанк" про відвід судді Селіваненка В.П. від розгляду справи №910/4631/22 Верховний Суд зазначає, що оскільки відповідно до даних автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду", а саме протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023, суддя Селіваненко В.П. не входить до складу колегії суддів з розгляду цієї судової справи, адже вказаним протоколом визначено передати її на розгляд колегії суддів у складі: Булгакова І.В. - головуючий суддя, Малашенкова Т.М., Бенедисюк І.М., а відвід може бути заявлений лише щодо суддів, які розглядають справу, до судді Селіваненка В.П. не може бути превентивно застосовано відвід, а тому відповідні щодо нього доводи заяви залишаються без розгляду.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234, 235 ГПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про відвід суддів Булгакової І.В. (головуюча) та Малашенкової Т.М. від розгляду справи №910/4631/22 відмовити.

2. Заяву Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Селіваненка В.П. від розгляду справи №910/4685/18 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя С.В. Бакуліна