РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2023Справа № 910/6322/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Шейк"
простягнення 472 722,10 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Гордійченко В.М.;

від відповідача: Завірюха М.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" (далі також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" (далі також - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 245 910, 00 грн, 152 297, 66 грн пені, 20 726,85 грн 3% річних та інфляційних втрат 41 485, 01 грн.

05.07.2021 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ТОВ "ПСО "Яструб" просить стягнути з відповідача 472 722, 10 грн, з яких 245 910, 00 грн - основний борг, 152 297, 66 грн пеня, 52 231, 28 грн інфляційні втрати, 22 283, 16 грн 3% річних.

Враховуючи те, що дії позивача зі збільшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову - 472 722,10 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 призначено судову почеркознавчу та технічну експертизу, а провадження у справі зупинено до повернення матеріалів справи до суду після проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової почеркознавчої та технічної експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість її проведення).

Оскільки 28.01.2022 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок експертів за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів від 18.01.2022 № 34389/34390/21-32/34391/21-33, то суд вирішив поновити провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 позов залишено без розгляду, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" витрати на проведення експертизи в розмірі 17 332,61 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.03.2023 Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі №910/6322/21 залишено без змін.

Враховуючи вказані вище обставини та повернення матеріалів справи № 910/6322/21 до Господарського суду міста Києва, з метою недопущення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд вирішив за необхідне продовжити розгляд справи. Судове засідання призначене на 01.06.2023.

Безпосередньо в судовому засіданні 01.06.2023 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення на підтвердження своїх вимог.

Представник відповідача, у свою чергу, проти позову заперечував у повному обсязі.

Суд заслухав вступне слово, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

У судовому засіданні 01.06.2023 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" (як охороною) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шейк" (як замовником) було укладено договори про надання охоронних послуг № 337-псо та № 339-псо (далі разом також договори), відповідно до умов яких замовник передає, а охорона приймає під охорону об`єкт, вказаний в дислокації (Додатку № 1), який є невід`ємною частиною даного договору, вид охорони визначається як інспекторсько-сторожова служба охорони.

Згідно з п. 1.2. договорів, вартість 1 (однієї) години роботи 1 (одного) поста охорони складає 35,00 грн з урахуванням 20% податку на додану вартість (далі - ПДВ). Щомісячна вартість послуг одного денного п`ятнадцятигодинного поста охорони складає 35,00 грн*15 годин * кількість днів у місяці з урахуванням 20% ПДВ. Щомісячна вартість послуг одного нічного десятигодинного поста охорони складає - 35,00 грн * 9 годин * кількість днів у місяці з урахуванням 20% ПДВ.

Відповідно до п. 1.3. договору № 337-псо, загальна вартість охоронних послуг за один календарний місяць складається з вартості одного денного п`ятнадцятигодинного поста охорони, одного нічного десятигодинного поста охорони.

Як встановлено в п. 1.3. договору № 339-псо, загальна вартість охоронних послуг за один календарний місяць складається з вартості шести денних п`ятнадцятигодинних постів охорони, трьох нічних десятигодинних постів охорони.

Охорона об`єкту здійснюється у дні і години, вказані у дислокації, (Додатку № 1) до даного договору та згідно регламенту несення служби на постах, визначеного Додатком № 2. Система охорони об`єкту та дислокація постів визначається охороною та узгоджується замовником (п. 1.5. договорів).

У розділі 7 договорів сторони погодили порядок здійснення розрахунків та, зокрема, встановили, що за надані послуги замовник сплачує охороні щомісячно суму, передбачену п. 1.3. даного договору.

Згідно з п. 7.2. договору № 337-псо, оплата щомісячної суми договору здійснюється до 10 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком. У разі дострокового розірвання договору оплата повинна здійснюватися на протязі 2-х банківських днів з моменту підписання акту про надання охоронних послуг.

Пунктом 7.2. договору № 339-псо передбачено, що оплата щомісячної уми договору здійснюється до 5 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком. У разі дострокового розірвання договору оплата повинна здійснюватися на протязі 2-х банківських днів з моменту підписання акту про надання охоронних послуг.

Крім того, як вбачається з пунктів 7.3. договорів, акт про надання охоронних послуг та претензійний акт підписуються сторонами до 5 числа місяця, наступного за звітним. У разі дострокового розірвання договору акт про надання охоронних послуг та претензійний акт підписуються сторонами в останній день дії цього договору. У разі відмови однією зі сторін підписати акт про надання охоронних послуг така сторона зобов`язання протягом 5 днів з моменту отримання акту про надання охоронних послуг надати вмотивовану, викладену у письмовому вигляді та завірену печаткою відмову від підписання акту про надання охоронних послуг. У випадку ненадання такої відмови вважається, що охоронні послуги згідно договору надані в повному об`ємі та належної якості, а акт про надання охоронних послуг підписаний тією стороною, яка не надала відмову.

Відповідно до п. 9.1. договорів, договори набирають чинності з моменту їх підписання та скріплення печатками сторін і діють протягом дванадцяти місяців, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання сторонами.

07.05.2018 сторони підписали Додаток № 1 (Дислокація) до договорів.

Також, 18.06.2018 охорона та замовник уклали Додаткову угоду до договору № 339-псо, якою узгодили, зокрема, зняття 5 денних п`ятнадцятигодинних постів охорони та 2 нічних дев`ятигодинних постів охорони. Тобто, з 18.06.2018 загальна вартість охоронних послуг згідно з п. 1.3. договору № 339-псо за один календарний місяць складається з вартості одного денного п`ятнадцятигодинного поста охорони та одного нічного дев`ятигодинного поста охорони.

Як вбачається із доводів позивача, 11.07.2018 сторони дійшли згоди про припинення дії договорів та зобов`язання замовника оплатити вартість охоронних послуг, наданих згідно з договорами. Крім того, 11.07.2018 о 9:00 год, позивач зняв пости охорони з об`єктів замовника по договорам, про що підписано акти зняття постів охорони.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що він свої зобов`язання протягом строку дії договорів виконував належним чином та в повному обсязі, а відповідач, в порушення п.п. 1.1., 1.3., 7.1., 7.2. договорів не здійснив оплату в повному обсязі за отримані охоронні послуги в травні 2018 - липні 2018.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, здебільшого на таке:

- у зв`язку з неналежним виконання позивачем своїх зобов`язань за договорами обов`язків, на об`єкт охорони вночі з 01.06.2018 на 02.06.2018 проникли невідомі особи та захопили такі об`єкти з усім майном, яке на них знаходилося;

- вперше відповідач отримав акти здачі-прийняття робіт від позивача лише 30.03.2021;

- надані позивачем акти здачі прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 № ОУ-0000714 та № ОУ-0000715 не підписувалися керівником ТОВ "Шейк" та не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених між сторонами договорів, суд дійшов висновку, що вказані договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із змісту ст. 525 ЦК України випливає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог ТОВ "ПСО "Яструб" долучило до справи наступні акти здачі-прийняття наданих робіт (надання послуг):

- № ОУ-0000550 від 31.05.2018 на суму 21 000,00 грн;

- № ОУ-0000551 від 31.05.2018 на суму 102 375,00 грн;

- № ОУ-0000683 від 30.06.2018 на суму 25 200,00 грн;

- № ОУ-0000684 від 30.06.2018 на суму 80 535,00 грн;

- № ОУ-0000714 від 11.07.2018 на суму 8 400,00 грн;

- № ОУ-0000715 від 11.07.2018 на суму 8 400,00 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач наголосив, що послуги, які вказані в актах № ОУ-0000714 та № ОУ-0000715 від 11.07.2018 він не отримував, а керівник Товариства такі акти не підписував.

З метою всебічного та повного розгляду матеріалів справи в їх сукупності, з огляду на виникнення суперечностей у доводах та доказах сторін, відповідно до ухвали від 22.10.2022 у справі № 910/6322/21 призначено судову почеркознавчу та технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

- Чи є підпис на Акті № ОУ-0000714 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 та Акті № ОУ-0000715 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 від імені директора ТОВ "Шейк" Коржука Ю.А. виконаним цією особою - Коржуком Ю.А.?

- Чи є відтиск печатки на Акті № ОУ-0000714 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 та Акті № ОУ-0000715 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 від імені ТОВ "Шейк" виконаним оригінальною печаткою ТОВ "Шейк"?

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до положень ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами проведеного дослідження експертами Оленою Чередниченко, Іриною Тарасюк та Галиною Янкович складено висновок за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів № 34389/34390/21-32/34391/21-33 від 18.01.2022 яким встановлено таке:

1)

- підписи від імені Коржука Ю.А. що містяться: у рядку "Директор __Коржук Ю.А." графи "Від Замовника:" в акті № ОУ-0000714 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 та у рядку "Директор ____Коржук Ю.А." графи "Від Замовника:" в акті № ОУ-0000715 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018, виконані не тією особою, яка виконала підписи, що надані в якості зразків підпису Коржука Ю.А. та містяться: у графі "Від Замовника" в акті надання послуг № 898 від 31.03.2019; у графі "Від Замовника" в акті надання послуг № 898 від 31.03.2019; у графі "Від Замовника" в акті надання послуг № 1106 від 31.03.2019; у графі "Від Замовника" в акті надання послуг № 2066 від 30.06.2019; у графі "Від Замовника" в акті надання послуг № 2295 від 30.06.2019; у графі "ЗАМОВНИК ТОВ "ШЕЙК" в угоді від 11.07.2018 про припинення дії договору № 337-псо від 07.05.2018 про надання послуг по охороні; у графі "ЗАМОВНИК ТОВ "ШЕЙК" в акті знаття постів охорони від 11.07.2018 до договору № 337-псо від 07.05.2018; у графі "ЗАМОВНИК ТОВ "ШЕЙК" в угоді від 11.07.2018 про припинення дії договору № 339-псо від 07.05.2018 про надання послуг по охороні; у графі "ЗАМОВНИК ТОВ "ШЕЙК" в акті зняття постів охорони від 11.07.2018 до договору № 339-псо від 07.05.2018; у рядку "___Ю.А.Коржук" графи "Директор" у договорі № 5497 про надання телекомунікаційних послуг від 01.10.2018 та у рядку "___Ю.А.Коржук" графи "Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" Директор" у додатках № 1 та № 2 до вказаного договору; у рядку "___Ю.А.Коржук" графи "СПОЖИВАЧ Директор" акт № НП-2038 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2019; у рядку "____Коржук Ю.А." графи "Виконавець" в акті № 36 від 28.02.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за лютий до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН"; у рядку "____Коржук Ю.А."графи "Виконавець" в акті № 50 від 28.02.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за лютий до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН" у рядку "____Коржук Ю.А." графи "Виконавець" в акті № 68 від 31.03.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за березень до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН"; у рядку "___Коржук Ю.А." графи "Виконавець" в акті № 88 від 31.03.2019 прийняття-передачі березень до договору з ТОВ "ТАНЖЕРІН"; у рядку "____Коржук Ю.А." графи "Виконавець" в акті № 104 від 30.04.2019 прийняття-передачі квітень до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН"; у рядку "_____Коржук Ю.А." графи "Виконавець" в акті № 127 від 30.04.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за квітень до договору з ТОВ "ТАНЖЕРІН"; у рядку "_____Коржук Ю.А." графи "Виконавець" в акті № 144 від 31.05.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за травень до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН"; у рядку "____Коржук Ю.А" графи "Виконавець" в акті № 145 від 31.05.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (надання послуг) за травень до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН"; у рядку "____Коржук Ю.А" графи "Виконавець" в акті № 159 від 31.05.2019 прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за травень до договору з ТОВ "ТАНДЖЕРІН", а іншою особою;

- підписи від імені Коржука Ю.А., що містяться: у рядку "Директор ____Коржук Ю.А." графи "Від Замовника:" в акті № ОУ-0000714 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 та у рядку "Директор ____Коржук Ю.А." графи "Від Замовника:" в акті № ОУ-0000715 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018, виконані тією особою, яка виконала підписи, що надані в якості зразків підпису Коржука Ю.А. та містяться: у рядку "Директор Коржук Ю.А." графи "ЗАМОВНИК" в угоді від 11.07.2018 про припинення дії договору № 337-псо від 07.05.2018 про надання охоронних послуг; у рядку "Директор Коржук Ю.А." графи "ЗАМОВНИК ТОВ "ШЕЙК" в акті зняття постів охорони від 11.08.2018 до договору про надання охоронних послуг № 337-псо від 07.05.2018; у рядку "Директор Коржук Ю.А." графи "ЗАМОВНИК" в угоді від 11.07.2018 про припинення дії договору № 339-псо від 07.05.2018 року про надання охоронних послуг; у рядку "Директор Коржук Ю.А." графи "ЗАМОВНИК ТОВ "ШЕЙК" в акті зняття постів охорони від 11.07.2018 до договору про надання охоронних послуг;

2)

- відтиск печатки від імені ТОВ "ШЕЙК", який міститься в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000714 від 11.07.2018 та відтиск печатки від імені ТОВ "ШЕЙК", який міститься в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000715 від 11.07.2018, нанесені печаткою ТОВ "ШЕЙК", вільні й експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

З наведених у експертному дослідженні обставин вбачається, що підпис керівника ТОВ "Шейк" Коржука Ю.А. на актах № ОУ-0000714 та № ОУ-0000715 від 11.07.2018 у рядку "Директор __Коржук Ю.А." графи "Від Замовника:" в акті № ОУ-0000714 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 та у рядку "Директор ____Коржук Ю.А." графи "Від Замовника:" в акті № ОУ-0000715 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2018 виконані іншою особою.

Отже, доводи позивача про те, що відповідач прийняв роботи (надані послуги) за актами № ОУ-0000714 та № ОУ-0000715 від 11.07.2018 належним чином та без зауважень не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

У той же час, відповідачем не спростовано факту отримання послуг за договорами відповідно до актів № ОУ-0000550 від 31.05.2018 на суму 21 000,00 грн; № ОУ-0000551 від 31.05.2018 на суму 102 375,00 грн; № ОУ-0000683 від 30.06.2018 на суму 25 200,00 грн; № ОУ-0000684 від 30.06.2018.

Відповідно до п. 2-4 угод від 11.07.2018 про припинення договорів, сторони домовились вважати останнім днем дії договору 11.07.2018; із укладенням даної угоди зобов`язання замовника щодо оплати вартості охоронних послуг, наданих за договором, не припиняються і повинні бути виконані у встановлений договором строк; сторони констатують, що охоронні послуги надавалися згідно умов договору від моменту укладення договору до моменту зняття постів охорони безперервно.

До матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів, які б підтвердили інформацію про проникнення невідомих осіб на об`єкти відповідача в результаті неналежного виконання позивачем умов договорів. ТОВ "Шейк" не зверталося до ТОВ "ПСО "Яструб" зі скаргами чи претензіями про неналежне виконання умов договорів у червні 2018 у зв`язку з подіями, які, нібито, відбулися, вночі з 01.06.2018 на 02.06.2018.

Умови відповідальності охорони за неналежне виконання умов договорів сторони погодили в розділі 5 договорів. Порядок встановлення факту неналежного виконання врегульований в п. 5.9. договорів в яких визначено, що встановлення факту неналежного виконання зобов`язань за договором здійснюється за поданим замовником охороні претензійним актом, за участю замовника (його представника) чи третьої особи. За кожен випадок неналежного виконання зобов`язань за договором охорона, крім відшкодування збитків, сплачує на користь замовника штраф в розмірі 500,00 грн.

Наявні в матеріалах справи угоди про припинення дії договорів та акти зняття постів охорони від 11.07.2018 спростовують твердження відповідача про неналежне виконання позивачем умов договорів.

За змістом частин 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (п. 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

У пунктах 8.15- 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке: "8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вирогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 № 910/8861/20.

Тож, суд зазначає, що долучені позивачем докази надання послуг на суму 229 110,00 грн в їх сукупності є більш вірогідними, ніж доводи відповідача, на спростування заявленого позову в цій частині.

Надані позивачем первинні документи підтверджують факт надання послуг за договорами на загальну суму 229 110,00 грн та прийняття їх відповідачем. Вмотивованої, викладеної у письмовому вигляді та завіреної печаткою відмови від підписання актів наданих послуг (згідно з вимогами п. 7.3. договорів) матеріали справи не містять.

У той же час, судом враховано суперечливість доводів сторін щодо прийняття робіт (наданих послуг) за актами № ОУ-0000714 та № ОУ-0000715 від 11.07.2018 на загальну суму 16 800,00 грн. До позовної заяви спочатку долучені копії цих актів без підпису представника відповідача, а згодом, позивачем було долучено до справи вказані акти, які вже містили підпис представника ТОВ "Шейк" та відтиск печатки підприємства. Натомість, у позовній заяві ТОВ "ПСО "Яструб" наголошувало, що замовник акти за період з травня по липень 2018 взагалі не підписував.

Отже, наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 229 110,00 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем, зокрема, останнім не надано суду доказів оплати наданих на вказану суму послуг, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 16 800,00 грн суд відмовляє.

Крім суми основного боргу позивачем нараховано до стягнення пеню в розмірі 152 297,66 грн, 3% річних в розмірі 22 283,16 грн, інфляційні втрати в розмірі 52 231,28 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та з огляду на задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу на суму 229 110,00 грн судом встановлено, що обґрунтований розмір 3% річних за вказаний позивачем період нарахування становить 20 787,73 грн, а позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на вказану суму.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та з огляду на задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу на суму 229 110,00 грн судом встановлено, що обґрунтований розмір інфляційних втрат за вказаний позивачем період нарахування становить 48 662,96 грн, а позовні вимоги про стягнення інфляційний втрат підлягають частковому задоволенню на таку суму.

Стосовно заявленої до стягнення пені в розмірі 152 297,66 грн суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п.п. 7.4., 7.5. договорів передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати щомісячної суми договорів, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен місяць до повного розрахунку. Строк позовної давності щодо стягнення пені за договорами встановлюється у три роки.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та з огляду на задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу на суму 229 110,00 грн судом встановлено, що обґрунтований розмір пені за вказаний позивачем період нарахування становить 152 130,97 грн, а позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на таку суму.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору за подання позову та судового збору за подання апеляційної скарги на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 100, 104, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" (03083, м. Київ, просп. Науки, 50; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" (79035, м. Львів, вул. Бузкова, будинок 2; ) заборгованість в розмірі 229 110,00 грн, пеню в розмірі 152 130,97 грн, 3% річних в розмірі 20 787,73 грн, інфляційні втрати в розмірі 48 662,96 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 760, 37 грн, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 365,00 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2023 року.

Суддя Ю.О.Підченко