За заявамиТовариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" та Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер Енд Гембл Україна"
проухвалення додаткового рішення
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93"
доТовариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер Енд Гембл Україна"
простягнення 10 428 162,00 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача: Стеченко Я.В.;
від відповідача: Колток О.І.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 позов задоволено повністю.

10 та 15 травня через загальний відділ діловодства суду від позивача та відповідача надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до ухвали суду вказані заяви прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 08.06.2023.

05.06.2023 відповідач надав клопотання про відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

7 та 8 червня від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та заперечення на клопотання відповідача про відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Представники сторін безпосередньо в судовому засіданні 08.06.2023 надали усні пояснення стосовно заяв про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, враховуючи письмові пояснення сторін, за результатами розгляду заяв суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки заява відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла до суду першою, судом вирішено почати судове засідання з вирішення питання про розподіл судових витрат саме із заяви ТОВ "Проктер Енд Гембл Україна".

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, у відзиві на позов відповідачем було заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат в розмірі 863 362,50 грн.

Крім того, судом прийнято до розгляду докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 038 713,76 грн, які було подані разом із заявами від 09.05.2023.

На підтвердження своїх вимог про необхідність відшкодування відповідачу витрат позивачем, представник ТОВ "Проктер Енд Гембл Україна" посилався на положення ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та наголошував, що спір у справі виник саме у зв`язку з неправильними діями ТОВ "Пролог-93".

На доведення понесених витрат відповідачем було долучено наступні докази:

- копію договору про надання професійної правничої допомоги № PG128859 від 12.03.2020;

- копію додаткової угоди № 3 від 03.12.2021 до договору про надання професійної правничої допомоги № PG128859 від 12.03.2020;

- копію додаткової угоди № 4 від 31.08.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги № PG128859 від 12.03.2020;

- копію акту приймання-передачі правової допомоги від 06.03.2023 згідно з договором про надання професійної правничої допомоги № PG128859 від 12.03.2020;

- копію рахунку-фактури № 01-048-0570/23 від 06.03.2023 на суму 718 725, 53 грн;

- копія акту приймання-передачі правової допомоги від 06.04.2023 згідно з договором про надання професійної правничої допомоги № PG128859 від 12.03.2020;;

- копію рахунку-фактури № 02-048-0570/23 від 06.04.2023 на суму 328 726,94 грн;

- інформацію з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвокатів Адвокатського обєднання "Саєнко Харенко", які надавали відповідачу правничу допомогу.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі від 04.05.2023 позовні вимоги ТОВ "Пролог-93" задоволені повністю.

Станом на дату розгляду заяв про розподіл судових витрат вказане рішення не скасоване в апеляційному чи касаційному порядку.

Наразі, у суду відсутні підстави вважати, що спір у справі № 910/14014/22 виник саме внаслідок неправильних дій позивача. Відповідач належними та допустимими доказами неправильність дій ТОВ "Пролог-93", внаслідок яких виник спір, також не довів.

З огляду на наведене, суд відмовляє ТОВ "Проктер Енд Гембл Україна" у задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення.

За результатами розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення встановлено наступне.

У позовній заяві (т. 1 ст. 5) наведено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 105 000,00 грн та повідомлено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані у встановленому законодавством порядку.

04.05.2023 представником позивача подано заяву в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На доведення понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано наступні докази:

- копію договору про надання правової допомоги № 110/20 від 01.09.2020;

- копію додаткової угоди № 20/12/21 від 20.01.2021 до договору про надання правової допомоги № 110/20 від 01.09.2020;

- копію довіреності № 01/2021 від 04.01.2021;

- копію додаткової угоди № 6 від 01.12.2022 до договору про надання правової допомоги № 110/20 від 01.09.2020;

- копію рахунку № 116 від 09.03.2023 на суму 25 000,00 грн;

- копію платіжної інструкції № 6352 від 16.03.2023 на суму 25 000,00 грн;

- детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги від 05.05.2023;

- копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) № 110/20/6/1 від 05.05.2023;

- копію рахунку № 130 від 08.05.2023 на суму 157 000,00 грн;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 22.02.2019 № 000644.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також, за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі № 826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Як вбачається з п.п. 3.1.,3.2. договору № 110/20 від 01.09.2020, гонорар - це винагорода за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатках до договору.

У додатковій угоді № 6 від 01.12.2022 до договору № 110/20 від 01.09.2020 встановлено, що вартість правової допомоги (гонорар) становить: 4 000,00 грн за одну годину надання правової допомоги; участь адвоката в судовому засіданні становить 6 000,00 грн.

Крім того, згідно з п. 4.1. вказаної додаткової угоди, клієнт здійснює оплату авансу в розмірі 25 000,00 грн.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

З наданих ТОВ "Пролог-93" доказів вбачається, що Товариство отримало послуги правової допомоги за договором № 110/20 від 01.09.2020 на загальну суму 182 000,00 грн, а саме участь адвоката в 3 судових засіданнях, 41 год надання адвокатських послуг та аванс в розмірі 25 000,00 грн.

Судом надано оцінку наданим позивачем доказам понесених витрат та обсягу наданих послуг та враховані доводи відповідача. З огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані позивачем доведено розмір та обсяг витрат на професійну правничу допомогу, який становить 182 000,00 грн.

Відповідачем не доведено надмірності понесених ТОВ "Пролог-93" витрат на правову допомогу та не надано доказів про наявність підстав зменшити розмір таких витрат.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником доведено належними та допустимими доказами обсяг виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 182 000,00 грн підлягають задоволенню та покладаються на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України по даній справі судом винесено додаткове рішення, порядок ухвалення якого визначено ознаками ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 234, 244, 255 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер Енд Гембл Україна" (08304, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Завокзальна, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" (04070, м. Київ, вул. Ігорівська/Набережно-Хрещатицька, 13/5; ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 182 000,00 грн. Видати наказ.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Проктер Енд Гембл Україна" у задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 038 713,76 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано - 13.06.2023.

Суддя Ю.О. Підченко