ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м.Дніпро

Справа № 904/4012/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач),

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

секретар судового засідання: Михайлова К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 (прийняту суддею Первушиним Ю.Ю.) у справі № 904/4012/20

за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА"

про визнання грошових вимог в розмірі 26 217 999 (двадцять шість мільйонів двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп судового збору

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

04.06.2021 до відділу канцелярії суду надійшла заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" у розмірі 26 217 999 (двадцять шість мільйонів двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп судового збору.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у цій справі, грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" в розмірі 26 217 999(двадцять шість мільйонів двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп судового збору - відхилено.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень, на підставі яких було заявлено грошові вимоги.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у справі № 904/4012/20, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по справі № 904/4012/20 у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що на теперішній час триває процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за формою "С" від 07.07.2020 року №; за формою "ПС" від 07.07.2020 року №; за формою "Д" від 03.07.2020 року №; за формою "Д" від 03.07.2020 року №, остаточне рішення відносно даних вимог не винесене, а відтак апелянт вважає пердчасним застосування даних судових рішень, як преюдиційних, у зв`язку з відсутністю остаточного судового рішення по справах.

З приводу грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області які ґрунтуються на підставі податкових повідомлень - рішень: № від 07.07.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 9 405 287,50 грн. в т.ч. основний платіж - 7 524 230 грн, фінансова санкція - 1 881 057,50 грн; № від 07.07.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 14 684 417,50 грн в т.ч. основний платіж - 11 747 534 грн, фінансова санкція - 2 936 883,50 грн; № від 07.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання звітності з транспортного податку в сумі - 170,0 грн, апелянт зазначає наступне.

Скаржник вказує, що здійснення заходів стягнення податкового боргу в порядку ПКУ та в порядку КУЗПБ, ставить в залежність стану боржника (перебування в процедурах банкрутства), а також статусу кредиторських вимог (конкурсних, поточних - в залежності на якому етапі здійснюються такі заходи - в процедурі розпорядження майном, процедурі санації (стягнення поточних вимог або ж заявлення конкурсних кредиторських вимог), в ліквідаційній процедурі (заявлення поточних кредиторських вимог).

Інші обставини, що зумовлюють зміну - форми заходів по забезпеченню погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - на думку ГУ ДПС у Дніпропетровській області відсутні.

Апелянт вказує на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 12 липня 2022 року по справі № 160/7345/20, а саме: питання правомірності податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2018 та нарахування пені за несвоєчасну сплату визначених цим податком повідомленням - рішенням грошових зобов`язань не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки правомірність рішень суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у цій справі, а отже суди не мали процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати такий їх правовий аналіз.

Також апелянт посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 липня 2022 року по справі № 904/4608/21: у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

На переконання скаржника, в даному випадку, як і в справах про стягнення податкового боргу, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства наданих доказів - податкових повідомлень-рішень та (або) нарахованої пені, у разі відсутності інформації про оскарження останніх, де суди мали процесуальні повноваження у межах розгляду справи здійснювати такий їх правовий аналіз або контролюючі органи здійснювали розгляд таких рішень в порядку адміністративного оскарження - та рішень таких юрисдикційних органів, наприклад про скасування рішення контролюючого органу - суд не вправі розглядати такі спори по суті, при розгляді кредиторських вимог, а може лише посилатися на такі рішення, як на підставу для відхилення чи визнання кредиторських вимог.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Згідно поданого відзиву Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. В обґрунтування відзиву зазначає, що заперечення апелянта з приводу оскаржень судових рішень про скасування податкових повідомлень-рішень є безпідставними, оскільки рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 по справі №904/4012/20 (904/1775/21) було залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 січня 2023 року, отже набрало законної сили 17 січня 2023 року; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 року по справі №904/4012/20(904/881/21) було залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 січня 2023 року, отже набрало законної сили 17 січня 2023 року.

Боржник вважає, що заперечення апелянта щодо відсутності у суда першої інстанції при розгляді кредиторських вимог повноважень розглядати спори по суті, не обґрунтовані жодними процесуальними нормами. Також боржник наголошує, що апелянт зазначає про відсутність конкретної практики та позиції Касаційного господарського суду з цього питання.

За доводами боржника, Господарським судом Дніпропетровської області в ухвалі від 20.03.2023 у справі № 904/4012/20 зроблені обґрунтовані правові висновки про те, що як вбачається з Акту перевірки від 24.03.2020 року №14847/04-36-05-03/20246625 з 03.03.2020 до 17.03.2020, в порушення вимог пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України щодо встановлених строків тривалості перевірок, ГУ ДПС у Дніпропетровській області фактично здійснювались перевірочні заходи щодо боржника. При цьому, із змісту Акта перевірки неможливо достеменно відокремити ті висновки, яких дійшов контролюючий орган за результатом контрольних заходів, що здійснені у період з 21.01.2020 по 02.03.2020, що тягне за собою протиправність акта перевірки в цілому, що є також підставою для визнання Акта перевірки таким, що є одержаним з порушенням закону, є недопустимим доказом (частина 2 статті 77 ГПК України). Податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі висновків Акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у справі № 904/4012/20; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 15.06.2023 о 14:00 год.

У судовому засіданні 15.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА", визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Білд Центр Груп" в загальному розмірі 2 226 200,08 грн (1 900 800,00 грн. - основний борг, 213 079,68 грн. - інфляційних втрат, 112 340,40 грн. - 3% річних), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, до 23.01.2020; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Федоренка Дмитра Володимировича.

10.02.2021 постановою Господарського суду Дніпропетровської області визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА"- банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 10.02.2022; ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" призначено арбітражного керуючого Штельманчука Михайла Сергійовича.

04.06.2021 до відділу канцелярії суду надійшла заява головного управління ДПС у Дніпропетровській області з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" у розмірі 26 217 999,20 грн. заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та 4 540,00 грн. судового збору

25.06.2021 до відділу канцелярії суду від ліквідатора надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог №01-32/68-06 від 24.06.2021 (вх. №31616/21), за змістом якого ліквідатором грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відхилено, оскільки грошові зобов`язання по податковим повідомленням-рішенням є неузгодженими.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

Провадження у справі №904/4012/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" перебуває на стадії ліквідації.

Як зазначено вище, 04.06.2021 до відділу канцелярії суду надійшла заява головного управління ДПС у Дніпропетровській області з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" у розмірі 26 217 999,20 грн. заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та 4 540,00 грн судового збору.

Розглянувши подану податковим органом заяву про визнання грошових вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про її необґрунтованість, зазначивши, що заявлені грошові вимоги підлягають відхиленню, оскільки податкові повідомлення-рішення, на підставі яких було заявлено грошові вимоги є протиправними, обставини чого було встановлено судом першої інстанції під час розгляду заяви з кредиторськими вимогами.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до статті 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Положеннями ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства також визначено, що:

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

- забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;

- конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

- поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Як передбачено п. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 КУзПБ з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.

Виходячи з вимог Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі № 904/10198/15).

При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги.

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом.

Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Слід зауважити, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2021 у справі № 814/803/17 зазначила, що визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція Верховного Суду викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18).

З огляду на правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений в постановах від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15 та від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18 обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено на кредитора.

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі № 904/2394/18, наведено правовий висновок, що на стадії звернення кредитора з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.07.2022 у справі № 904/4608/21 зауважив, що заяви з кредиторськими вимогами судам слід розглядати із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Зазначена правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду також у постановах від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 11.02.2020 у справі № 904/8484/16, від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи №910/4994/18).

Грошові вимоги у справі про банкрутство можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (правові висновки, зроблені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 13.10.2021 у справі № 904/2104/19).

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Наведені висновки кореспондуються із правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 27.03.2018 у справі № 909/453/16, а також у постановах від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15, від 27.07.2020 у справі №904/2104/19 (п. 21) про те, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір (або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору - тобто про заборгованість боржника перед кредитором); саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора.

При цьому, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 26.07.2022 у справі № 904/4608/21).

Грошові вимоги заявника обґрунтовані наступним.

Кредитором - ГУ ДПС у Дніпропетровській області за результатами документальної планової виїзної перевірки складено акт від 24.03.2020 №14847/04-36-05-03/20246625 та винесені наступні податкові повідомлення-рішення (далі - ППР):

- № від 07.07.2020 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 9 405 287,50 грн. в т.ч. основний платіж - 7 524 230 грн., фінансова санкція - 1 881 057, 50 грн.;

- № від 07.07.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 14 684 417,50 грн. в т.ч. основний платіж - 11 747 534 грн., фінансова санкція - 2 936 883,50 грн.;

- № від 07.07,2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання звітності з транспортного податку в сумі - 170,0 грн.;

- № від 07.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за порушення терміну розрахунку у сфері ЗЕД в сумі - 1 444 075,83 грн.;

- № від 07.07.2020, яким застосовано штрафну санкції за порушення терміну, декларування валютних, цінностей в сумі - 340,0 грн.;

- № від 03.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб - 18 306,55 грн.;

- № від 03.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб - 665 401,87 грн.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи; Згідно п.41.4 ст. 41 Податкового кодексу України.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до пп. 191.1.45 п. 191.1 ст. 191 Податкового кодексу України, контролюючі органи звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом (в тому числі податкові повідомлення-рішення), можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Таким чином, грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом, яке оскаржене платником податків в судовому порядку, набуває статусу узгодженого з дня набрання судовим рішенням законної сили, у разі якщо процедуру оскарження платник податку не розпочинає, останній має сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Вищезазначені ППР було оскаржено ТОВ "ВП "Гамма" на рівні ДПС України.

Рішеннями ДПС України від 07.09.2020 №27136/6/99-00-06-02-01-06, від 29.09.2020 №28966/6/99-00-06-02-02-06, від 30.09.2020 №29101/6/99-00-06-02-04-06 ППР від 07.07.2020 №, №, №, № та від 03.07.2020 №. № залишено без змін, а скаргу ТОВ "ВП "Гамма" без задоволення.

Вподальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 по справі №904/4012/20(904/1775/21) було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" (49008, місто Дніпро, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 18, офіс 405, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, 17а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) визнано протиправним та скасовано податкове повідомленя-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за формою "С" від 07.07.2020 року №; визнано протиправним та скасовано податкове повідомленя-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за формою "ПС" від 07.07.2020 року №. Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 по справі №904/4012/20(904/1775/21) було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ГАММА" (49008, місто Дніпро, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 18, офіс 405, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, 17а, код ЄДРПОУ ВП 44118658), визнано протиправним та скасовано Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за формою "Д" від 03.07.2020 року №; визнано протиправним та скасовано Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за формою "Д" від 03.07.2020 року №.

Вказані рішення було оскаржено в апеляційному порядку та відповідними постановами Центрального апеляційного господарського суду було залишено без змін.

Так, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 по справі №904/4012/20(904/881/21) апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 у справі №904/4012/20(904/881/21) залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 у справі №904/4012/20(904/881/21) залишено без змін.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 по справі №904/4012/20(904/1775/21) апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 у справі №904/4012/20(904/1775/21) залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2022 у справі №904/4012/20(904/1775/21) залишено без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, вищевказані рішення суду набрали законної сили, що спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги факти встановлені наведеними судовими рішеннями, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що грошові вимоги які випливають з податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а саме:

- № від 07.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за порушення терміну розрахунку у сфері ЗЕД в сумі - 1 444 075,83 грн.;

- № від 07.07.2020, яким застосовано штрафну санкції за порушення терміну, декларування валютних, цінностей в сумі - 340,0 грн.;

- № від 03.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб - 18 306,55 грн.;

- № від 03.07.2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб - 665 401,87 грн. - підлягають відхиленню.

З приводу грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області які ґрунтуються на підставі податкових повідомлень - рішень:

- № від 07.07.2020р. яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 9 405 287,50 грн. в т.ч. основний платіж - 7 524 230 грн., фінансова санкція - 1 881 057.50 грн.;

- № від 07.07.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 14 684 417,50 грн. в т.ч. основний платіж - 11 747 534 грн., фінансова санкція - 2 936 883,50 грн.;

- № від 07.07,2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання звітності з транспортного податку в сумі - 170,0 грн., апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Наведені повідомлення рішення було винесено за результатами документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої було складено акт від 24.03.2020 №14847/04-36-05-03/20246625. До матеріалів заяви додано копію Акту (том-1, арк.с. 9-101).

Як вбачається із матеріалів справи, в судовому порядку вищевказані податкові-повідомлення рішення не оскаржувались.

Колегія суддів наголошує, що при розгляді заяви з грошовими вимогами до боржника, суд не вирішує спір по суті, а лише перевіряє правомірність заявлених вимог.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.07.2022 по справі № 904/4608/21, від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17.

У межах розгляду грошових вимог суб`єкта владних повноважень суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

Оцінка податкового правопорушення, встановленого за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16 та інших.

Таким чином, питання правомірності вказаних вище податкових повідомлень-рішень та нарахування пені за несвоєчасну сплату визначених цим податком повідомленням - рішенням грошових зобов`язань не може бути предметом доказування у межах розгляду заяви з грошовими вимогами, оскільки правомірність рішень суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у цій справі, а отже суд не мав процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати такий їх правовий аналіз.

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду заяви з грошовими вимогами податкового органу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення не були оскаржені в судовому порядку, заявлені грошові вимоги підлягають визнанню за наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

- № від 07.07.2020 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 9 405 287,50 грн, в т.ч. основний платіж - 7 524 230 грн., фінансова санкція - 1 881 057, 50 грн;

- № від 07.07.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 14 684 417,50 грн, в т.ч. основний платіж - 11 747 534 грн, фінансова санкція - 2 936 883,50 грн;

- № від 07.07,2020, яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання звітності з транспортного податку в сумі - 170,0 грн.

У відповідно сті до ч. 1 ст. 64 КУзПБ грошові вимоги підлягають погашенню у наступному порядку:

- 1 черга - 4 540,00 грн (витрати по сплаті судового збору);

- 3 черга - 19 271 764, 00 грн (недоїмка);

- 6 черга - 4 818 111, 00 грн (штрафні санкції).

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених вище обставин, судом першої інстанції оскаржувану ухвалу було прийнято з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення скасуванню, з прийняттям нового рішення.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у справі № 904/4012/20 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у справі № 904/4012/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у сумі 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп (1 черга задоволення - витрати по сплаті судового збору); у сумі 19 271 764 (дев`ятнадцять мільйонів двісті сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят чотири) грн 00 коп (3 черга задоволення - недоїмка); у сумі 4 818 111 (чотири мільйони вісімсот вісімнадцять тисяч сто одинадцять) грн 00 коп (6 черга - штрафні санкції).

Решту вимог - відхилити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.2023.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко