ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Справа № 903/965/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Мельник О.В. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

за участю представників сторін:

позивача ТОВ "Вітагро Партнер"- адвокат Лотоцька О.Б.

відповідача - не з`явився

скаржник ОСОБА_1 - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023р.

про повернення позовної заяви ОСОБА_1

постановлену у м. Луцьку, повний текст складено 07.04.2023 р.

у справі № 903/965/22 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

про стягнення 893918,19 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер"

про визнання договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021 р. недійсним

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі № 903/965/22 позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021 повернуто заявнику і відмовлено ОСОБА_1 у вступі у справу № 903/965/22 у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу № 903/965/22 до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до розгляду.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Пояснює, що звертаючись до суду із заявою про залучення її до участі у справі № 903/965/22 третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, вона доводить, що правочин, укладений органом управління юридичної особи від її імені може мати вплив на майновий стан такої юридичної особи, і як наслідок порушувати особисті майнові чи немайнові права безпосереднього учасника (-ів) такої юридичної особи; стягнення з ТОВ «Сотік Агро» на користь «Вітагро Партнер» заборгованості за договором поставки неминуче призведе до порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, істотного зменшення її прибутків, втраті майна.

Вважає, що поданий ОСОБА_1 позов повністю відповідає вимогам закону, взаємопов`язаний з первісним позовом (стосується його підстав та предмету) і його задоволення може виключити повністю задоволення первісного позову, тому суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. ст. 49, 180 ГПК України.

Посилається при цьому на Європейський суд з прав людини та зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010 р.).

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що спір між сторонами у справі за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо заборгованості на підставі договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021, тобто - щодо виконання договірних зобов`язань, і не стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 як учасника товариства, оскільки вона не є стороною договору поставки.

Доводить, що заявлений фізичною особою ОСОБА_1 позов не є взаємопов`язаним ні з первісним позовом, ні із зустрічним позовом, оскільки вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які врегульовані нормами права з питань корпоративних правовідносин, а тому це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом. Виходячи з предмету за первісним позовом (стягнення заборгованості за договором поставки) та предмету за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (визнання недійсним договору поставки з підстав порушення її корпоративних прав), ці позови є різними за своєю правовою природою, виникли з різних правовідносин, заявлені вимоги не є однорідними, що зумовлює самостійний предмет їх доказування. Тому їх об`єднання в одне провадження та спільний розгляд судом визнано недоцільним, та таким, що може ускладнити вирішення справи (у справі вже прийнято зустрічний позов), та призвело б до невиправданого затягування розгляду справи за первісним позовом, враховуючи також те, що позов ОСОБА_1 поданий на стадії завершення підготовчого провадження.

Скаржник ОСОБА_1 та відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" не забезпечили участь представників в судовому засіданні 06.06.2023 р., тоді як про дату, час і місце судового засідання учасники повідомлені судом в установленому порядку /а.с. 38, 40, у т.1/.

Ухвала суду про відкриття даного апеляційного провадження від 17.05.2023 р. надсилалася скаржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною нею в апеляційній скарзі та заяві про направлення документів та судових рішень /а.с. 21, 30 у т.1/, але вручена не була і повернута поштою з підстав за закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується відомостями поштового відділення від 22.05.2023 р. /а.с. 58 у т.1/.

Оскільки скаржник ОСОБА_1 не повідомила суду про зміну адреси, тому повідомлення ОСОБА_1 про дату і час судового засідання, надіслане за останньою відомою суду адресою, вважається врученим відповідно до норм ч.2.3,7 ст.120 ГПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що сторони зобов`язані виявляти належну зацікавленість у розгляді справи, що узгоджується з позицією, викладеною у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Пономарьов проти України", «Осман проти Сполученого королівства», «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії». Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права і зазначає, що скаржник як учасник провадження, порушеного за його апеляційною скаргою, є зацікавленою особою і враховуючи принцип диспозитивності, зокрема, не позбавлена можливості вільно користуватись своїми процесуальними правами та отримувати інформацію, пов`язану із розглядом справи, що оприлюднюється відповідно до вимог Закону України "Про доступ до судових рішень" та є у вільному доступі.

В судовому засіданні 06.06.2023 представник позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи "EasyCon", не заперечив проти розгляду справи за відсутності представників скаржника та відповідача. Заперечив проти доводів скаржника, ухвалу суду першої інстанції підтримав, звернув увагу суду, що спір виник щодо зобов`язальних правовідносин, а скаржник не є стороною договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021 р.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення скаржника та сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників скаржника та відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" 19.12.2022 р. звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором поставки.

16.01.2023 р. Господарський суд Волинської області відкрив провадження у справі.

09.02.2023 р. відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сотік Агро» звернувся до господарського суду із зустрічною позовною заявою про визнання договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021 недійсним.

22.02.2023 р. Господарський суд Волинської області прийняв зустрічний позов відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про визнання договору поставки недійсним для спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро партнер" про стягнення заборгованості за договором поставки.

05.04.2023 р. фізична особа ОСОБА_1 звернулася до господарського суду із позовною заявою про вступ у справу № 903/965/22 як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, і просить у позові визнати недійсним договір поставки №В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021. Звернення з позовом обгрунтовує ч.ч.1, 2 ст.4, ч.1 ст.5, ч.2 ст.20, п.3 ч.1 ст.20 ГПК України, ст. 167 Господарського кодексу України, ст.10 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 96, 116 Цивільного кодексу України.

На обгрунтування позову посилається на те, що правочин, укладений органом управління юридичної особи від її імені може мати вплив на майновий стан такої юридичної особи та як наслідок - порушувати особисті майнові чи немайнові права безпосереднього учасника (-ів) такої юридичної особи; стягнення з ТОВ "Сотік Агро" на користь "Вітагро Партнер" заборгованості за договором поставки неминуче призведе до порушення майнових прав та інтересів ОСОБА_1 , зокрема, істотного зменшення її прибутків, втраті майна.

Позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору подано у встановлений законом строк - до закінчення підготовчого провадження.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 07.04.2023 р. у справі № 903/965/22 позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021 повернув заявнику і відмовив ОСОБА_1 у вступі в справу у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Суд мотивував таке рішення тим, що спір між сторонами у справі за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо заборгованості на підставі договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021, тобто - щодо виконання договірних зобов`язань, і не стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 як учасника товариства; ОСОБА_1 не є стороною договору поставки.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті.

Судом встановлено, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021 р. має підставою захист корпоративних правовідносини ОСОБА_1 , яка є учасником ТОВ "Сотік Агро" і шляхом визнання недійсним договору прагне перешкодити зменшенню її прибутків як учасника цієї юридичної особи.

Натомість спір між позивачем і відповідачем у даній справі виник із зобов`язальних відносин за договором поставки № В1-01/22ВЛ-Р від 26.07.2021, тобто щодо виконання договірних зобов`язань, і не стосується прав чи обов`язків ОСОБА_1 як учасника товариства. Отже, заявлена третьою особою позовна заява з самостійними вимогами безпосередньо не спрямована на предмет спору, який виник між позивачем і відповідачем, містить інше правове навантаження, стосується інших досудових правовідносин, що обумовлює дослідження інших обставин і доказів. Спільний розгляд таких позовних вимог суперечить принципу процесуальної економії (економного використання процесуальних засобів) та нормам ст.49 ГПК України.

Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові, який буде розглядатись як корпоративний спір.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, від 13.08.2019 у справі № 916/3245/17 та від 19.06.2018 у справі № 904/9129/17.

Оскільки до позову третьої особи з самостійними вимогами застосовуються положення статті 180 ГПК України, то відповідно до ч. 6 статті 180 ГПК України така заява підлягає поверненню заявнику, а її копія приєднується до матеріалів справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі № 903/965/22 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для її зміни чи скасування. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023р. у справі № 903/965/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали оскарження ухвали № 903/965/22 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 19.06.2023 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.