ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 Справа № 914/1168/23

За позовом: Львівського комунального підприємства Львівелектротранс, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , с. Шоломинь Львівська область,

про стягнення 14 640, 00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники:

від позивача: Голуб О.Є.- представник;

від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Львівського комунального підприємства Львівелектротранс до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 14 640, 00 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 15.05.2023. Ухвалою суду від 15.05.2023 розгляд справи відкладено на 05.06.2023 у зв`язку з неявкою представників сторін.

В судовому засіданні, яке відбулося 05.06.2023, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, ухвала суду від 17.04.2023 отримана відповідачем 25.04.2023, що підтверджується штрихкодовим ідентифікатором Укрпошти за номером 910, відтак суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату та час судових засідань.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 05.06.2023 справу розглянуто по суті та проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Львівське комунальне підприємство Львівелектротранс (надалі-позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення 14 640, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 вересня 2019 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру № СФ-0026520 для оплати за надання відповідачем послуг друку та розміщення (монтування) на зупинках громадського транспорту постерів - схем руху міського електротранспорту. З метою отримання вищезазначених послуг позивачем, платіжним дорученням від 26.09.2019 № 12356, було здійснено оплату в сумі 14 640,00 грн на рахунок відповідача.

В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач, згідно виставленого ним та оплаченого позивачем рахунку-фактури, послуг останньому не надав.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суд про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 14 640, 00 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач участі представника в судових засіданнях не забезпечив, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не надав, доказів сплати заборгованості не представив, позовні вимоги не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи із таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно p ч. 2 статті 184 ГК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися в спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

За приписами ст. 205 ЦК України. правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як встановлено судом, 17 вересня 2019 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактура № СФ-0026520 на надання послуг друку та розміщення (монтування) на зупинках громадського транспорту постерів - схем руху міського електротранспорту. З метою отримання вищезазначених послуг, позивачем, платіжним дорученням від 26.09.2019 № 12356, було здійснено оплату в сумі 14 640,00 грн на рахунок відповідача.

Згідно з ч. 2. ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем оплачені позивачем послуги не були надані, позивач направив на адресу відповідача вимогу, в якій просив повернути сплачені грошові кошти, що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення та роздруківкою з офіційного сайту УДППЗ Укрпошта за результатами відстеження за штрихкодовим ідентифікатором 602 про отримання 28.12.2021 відповідачем зазначеної вимоги. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак представник відповідача в судові засідання не з`явився, відзиву не подав, доводів позовної заяви не спростував, доказів повернення коштів чи виконання взятих на себе зобов`язань не представив.

На підставі встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача суми в розмірі 14 640, 00 грн.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівського комунального підприємства Львівелектротранс (79013, м. Львів, вул. Сахарова, 2, ) суму в розмірі 17 324, 00 грн, з яких:

- 14 640, 00 грн основного боргу;

- 2 684, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя Манюк П.Т.