номер провадження справи 12/123/15-22/38/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 Справа № 908/4187/15

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: Ярешко О.В. - головуючий суддя, судді - члени колегії: Азізбекян Т.А., Науменко А.О.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Якушев С.О., довіреність № 7756-К-Н-О від 07.09.2021

від відповідача - не з`явився

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/4187/15

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гавриленко Ірини Миколаївни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 13 616,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 18.06.2015) Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гавриленко Ірини Миколаївни про стягнення заборгованості за договором № б/н від 15.03.2011 у розмірі 13616,37 грн. (8421,79 грн. - заборгованість за кредитом; 2489,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2245,48 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 460,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом).

15.03.2011 ФОП Гавриленко І.М. через систему інтернет-клієнт-банкінг приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 15.03.2011. Відповідачці був встановлений кредитний ліміт в електронному вигляді. На виконання умов договору позивач надав відповідачці кредитний ліміт у розмірі 16000,00 грн. У період з 01.12.2014 по 10.06.2015 відповідачка скористалася банківськими коштами у сумі 9000,00 грн. Станом на 10.06.2015 відповідачка має заборгованість у розмірі 13616,37 грн., яка складається з: 8421,79 грн. - заборгованість за кредитом; 2489,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2245,48 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 460,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

У письмовому поясненні, що надійшло до суду 31.03.2023, зазначено, що 15.03.2011 ФОП Гавриленко І.М. звернулася до Якимівського відділення Запорізького РУ ПриватБанка з усною заявою про кредитування відкритого їй 04.07.2006 поточного рахунку ФОП № 1740 шляхом встановлення на цьому рахунку кредитного ліміту для покриття ймовірних витрат, які будуть перевищувати залишок власних коштів на поточному рахунку. 04.07.2006 на підставі заяви відповідачки було відкрито додатковий рахунок № НОМЕР_1 до вказаного поточного рахунку - це картковий рахунок з отриманням в цей же день відповідачкою платіжної картки, за допомогою якої остання мала можливість знімати кошти з поточного рахунку та поповнювати грошима свій поточний рахунок. 06.05.2011 відповідачка здійснила поповнення свого поточного рахунку на суму 3500 грн. за допомогою своєї платіжної картки № 268137. Далі, банком було проаналізовано обіг коштів за вказаним поточним рахунком ФОП, та 15.03.2011 прийнято позитивне рішення про кредитування поточного рахунку відповідачки і згідно довідки банку спочатку кредитний ліміт дорівнював 3700 грн., що підтверджується заявою від 15.03.2011, у якій зазначено про можливість встановлення кредитного ліміту на цей рахунок. Заяву від 15.03.2011, як й погодження зі встановленням їй кредитного ліміту на поточний рахунок, було підтверджено клієнткою/відповідачкою в сервісі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24 або електронним підписом, який був підтверджений звичайним введенням паролю до власного Приват24 або введенням ОТП-пароля, який надійшов на її фінансовий телефон НОМЕР_3. Таким чином, у будь-якому разі доступ до Приват24 відповідачки стороння особа не могла мати, бо потрібен пароль для входу в Приват24 та фінансовий телефон, який є тільки у відповідачки. Належними доказами видачі відповідачці кредиту/отримання кредиту саме нею є банківська виписка за її поточним рахунком № НОМЕР_2 за період з 01.04.2011 по 10.06.2015. Перевірка щодо видачі кредиту банком не проводилася. Відповідачка тривалий час, починаючи з листопада 2011 по 23.07.2014 вільно користувалася кредитними коштами та своєчасно здійснювала погашення боргу. Предметом спору є стягнення заборгованості, яка виникла у відповідачки за період з 31.07.2014 по 10.06.2015. Враховуючи особливість реєстрації в Приват24, то де-факто існує презумпція правомірності здійснення всіх дій клієнтом, бо фінансовий телефон, який зареєстрований в системі ПриватБанка, може бути в руках лише самого клієнта банка, а не іншої особи. За допомогою лише одного фінансового телефону клієнта НОМЕР_3, на який приходить ОТП-пароль, можна здійснювати всі банківські операції на рахунках клієнта. Інших доказів не існує. ЄЦП за весь час обслуговування відповідачки як ФОП не видавався. Часткові погашення здійснювалися відповідачкою всіма можливими шляхами: як особистим поповненням рахунку через касу відділення і внесення готівки за допомогою платіжної картки, так й за допомогою автоматичного договірного списання банком коштів за поточним рахунком ФОП за рахунок надходжень коштів.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

ФОП Гавриленко І.М. у письмовій заяві, що надійшла до суду 03.09.2015, повідомила, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір від 15.03.2011 не підписувався, у зв`язку з чим він є недійсним.

У письмовому запереченні, що надійшло до суду 03.09.2015, зазначено, що між відповідачкою та позивачем договір від 15.03.2011 не укладався; відповідачкою особисто ані в письмовому вигляді, ані в електронному вигляді такий договір не підписувався. Зазначає, що кредитний договір, який є предметом розгляду у справі, шляхом здійснення шахрайських дій зареєструвала працівник банку, відносно якої провадиться досудове слідство. У позові просила відмовити.

У письмовому запереченні, що надійшло до суду 14.09.2015, зазначено, що відповідачка повністю не погоджується з позовними вимогами, оскільки ніяких угод про отримання кредиту чи кредитного ліміту не укладала, заяв на отримання кредитних коштів банку не надавала. Коштами банку заволоділа касир банку, що встановлено слідством. До матеріалів справи позивачем не було додано договору банківського обслуговування від 15.03.2011 з підписом відповідачки, не було надано доказів погодження відповідачки з Умовами та правилами надання банківських послуг та погодження з встановленням кредитного ліміту. Відповідачка ніколи системою інтернет-банкінгу Приват24 не користувалась у зв`язку з тим, що не має комп`ютера чи смартфону. Цифровий підпис відповідачки також відсутній, вона його ніколи не оформляла, програмними засобами, за допомогою яких реалізується підписання документів ЄЦП, не користувалась. Позивач не надає виписок з особистого рахунку відповідачки, з яких би вбачалося, коли, яким чином та на які рахунки переводилися кошти кредитного ліміту, якщо такі події мали місце. Касир ПАТ КБ «Приватбанк» незаконно, без згоди та відома відповідачки, здійснювала шахрайські дії шляхом зняття кредитних коштів з рахунку ФОП Гавриленко І.М., користуючись програмними засобами банку та бездіяльністю служби безпеки банку. У зв`язку з шахрайськими діями касира банку, яка користувалася кредитними коштами банку від імені не лише ФОП Гавриленко І.М., а й від імені інших постраждалих, відповідачка звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області. Згідно довідки від 14.08.2015, наданої Якимівським РВ, за вказаними злочинними діями працівників ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито кримінальне провадження за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України. У ході досудового розслідування було встановлено, що з 01.01.2011 до 03.11.2014, посадові особи Якимівського ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк», зловживаючи посадовим становищем, за результатами проведення несанкціонованих операцій, зняли з рахунку відповідачки грошові кошти в сумі 9000 грн.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2015 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, позовну заяву у справі № 908/4187/15 визначено до розгляду судді Смірнова О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.07.2015 суддею Смірновим О.Г. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/4187/15, справу призначено до розгляду на 30.07.2015.

Ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 15.09.2015 справу прийнято до свого провадження колегією суддів Господарського суду Запорізької області у складі: Смірнов О.Г. - головуючий суддя, судді - члени колегії: Давиденко І.В., Соловйов В.М.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.10.2015 колегією суддів у складі: Смірнов О.Г. - головуючий суддя, судді: Давиденко І.В., Соловйов В.М. зупинено провадження у справі № 908/4187/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Гавриленко Ірини Миколаївни про стягнення 13616,37 грн.; надіслано копії матеріалів справи № 908/4187/15 прокурору Якимівського району Запорізької області для проведення перевірки.

Вказана ухвала залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.11.2015, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2016.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2023, у зв`язку з відрядженням судді Смірнова О.Г з 08.08.2022, звільненням судді Соловйова В.М., перебуванням судді Давиденко І.В. у відпустці з 01.02.2023, судову справу № 908/4187/15 визначено до розгляду колегії суддів Господарського суду Запорізької області у складі: Ярешко О.В. - головуючий суддя, судді - члени колегії: Азізбекян Т.А., Науменко А.О.

Ухвалою суду від 23.02.2023 справу № 908/4187/15 прийнято до розгляду та провадження колегії суддів Господарського суду Запорізької області у складі: Ярешко О.В. - головуючий суддя, судді - члени колегії: Азізбекян Т.А., Науменко А.О.; поновлено провадження у справі № 908/4187/15; ухвалено розгляд справи № 908/4187/15 здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.03.2023.

Оскільки вся територія Мелітопольського району Запорізької області (місцезнаходження відповідачки ФОП Гавриленко І.М.), згідно наказу Мінреінтеграції від 22.12.2022 р. № 309, тимчасово окупована Російською Федерацією, відповідачку, згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлено 23.02.2023 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 15.03.2023, у зв`язку з неявкою сторін, невиконанням позивачем вимог суду, викладених в ухвалі від 23.02.2023, необхідністю витребування у позивача доказів, підготовче засідання відкладено на 20.04.2023.

Відповідачку про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлено 15.03.2023 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 20.04.2023 ухвалено найменуванням позивача у справі вважати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк". На підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, у зв`язку з неявкою сторін та необхідністю витребування у позивача додаткових доказів, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 24.05.2013 включно; підготовче засідання відкладено на 24.05.2023.

Відповідачку про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлено 05.05.2023 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.06.2023.

Відповідачку про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлено 26.05.2023 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні 13.06.2023 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (EasyCon).

Причини неявки представника відповідача в судове засідання суду невідомі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу.

У судовому засіданні 13.06.2023 судом справу розглянуто по суті, підписано та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

04.07.2006 ФОП Гавриленко Ірина Миколаївна звернулася до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з письмовими заявами про відкриття поточного рахунку, згідно яких останній були відкриті рахунки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_1 .

Як зазначив позивач, 15.03.2011 ФОП Гавриленко Ірина Миколаївна звернулася з усною заявою про кредитування відкритого їй поточного рахунку № НОМЕР_2 шляхом встановлення на цьому рахунку кредитного ліміту.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію заяви ФОП Гавриленко І.М. від 15.03.2011 (банк боржника - Якимівське відділення Запорізького РУ), згідно якої Банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на рахунку № НОМЕР_2 . Зазначено, що про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту погашення та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву клієнт погоджується з умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Згідно заяви, клієнтом 15.03.2011 накладено електронно-цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24.

Відповідно до п.п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, копія з витягу яких долучено до позовної заяви, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - ліміт). Про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта. При наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно довідок позивача від 18.06.2015, від 28.07.2015 ФОП Гавриленко І.М. встановлено кредитні ліміти: 15.03.2011 - 3700,00 грн., 05.11.2012 - 8000,00 грн., 04.02.2013 - 10000,00 грн., 15.03.2013 - 16000,00 грн., 01.03.2014 - 16000,00 грн., 02.03.2014 - 15994,75 грн., 01.04.2014 - 10000,00 грн., 23.07.2014 - 9000,00 грн.

Також подано копії виписок з Приват24 по клієнту ФОП Гавриленко І.М. щодо встановлення вказаних кредитних лімітів.

Позивачем подано виписку з 17.11.2014 по 16.06.2015 по рахунку № НОМЕР_2 , згідно якої 01.12.2014 суму в розмірі 9000,00 грн. кредиту винесено на прострочку по договору б/н від 15.03.2011.

Згідно виписки з Приват24 по клієнту ФОП Гавриленко І.М. від 05.06.2014, повідомлено про зміну з 01.07.2014 процентних ставок за користування кредитним лімітом.

Цінним листом з описом вкладення від 25.05.2015 позивач надіслав відповідачці претензію від 20.05.2015 щодо погашення заборгованості станом на 20.05.2015, зокрема, простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8421,79 грн.

Згідно повідомлення Якимівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 14.08.2015, наданого на звернення ФОП Гавриленко І.М. від 14.08.2015, у провадженні Слідчого відділення Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001571 за її заявою. Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001447 та № 0001571 від 24.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, були об`єднані в одне провадження під № 0001447. В ході досудового розслідування було встановлено, що з 01.01.2011 до 03.11.2014 посадові особи Якимівського відділення ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк», зловживаючи своїм службовим становищем, за результатами проведення несанкціонованих операцій зняли з рахунку Гавриленко І.М. грошові кошти в сумі 9000 грн., чим заподіяли Гавриленко І.М. матеріальний збиток на вищевказану суму.

Як слідує з витягу з кримінального провадження № 0001447, 24.12.2014 надійшла заява Гавриленко І.М. до чергової частини Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про те, що з 01.01.2011 до 03.11.2014 посадові особи Якимівського відділення ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк», зловживаючи своїм службовим становищем, зловживаючи довірою за результатами проведення несанкціонованих операцій зняли з рахунку ПП Гавриленко І.М. грошові кошти в сумі 9000 грн., чим заподіяли останній матеріальний збиток на вищевказану суму.

Відповідно до опису речей і документів від 11.06.2015, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, у ПАТ КБ «Приватбанк» було вилучено кредитну справу ПП Гавриленко І.М., яка складається з 10-ти аркушів щодо відкриття рахунку № НОМЕР_2 . Згідно протоколу огляду від 20.06.2015, складеного слідчим СВ Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0001447, під час огляду виявлено: картонну папку світлого кольору, на зовнішній стороні якої наклеєно аркуш білого паперу з написом « Гавриленко Ірина Миколаївна ». Всередині папки розташовані документи: акт приймання-передачі юридичної справи корпоративного клієнта, заяви на відкриття рахунків 2605…, 2600.. від 04.07.2006, копія довідки про взяття на облік платника податків № 1071 від 13.02.2003, копія повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків, копія свідоцтва про держреєстрацію СПД Гавриленко І.М. , копія паспорта Гавриленко І.М. , копія ІПН Гавриленко І.М. , анкета Гавриленко І.М. від 04.07.2006, інформація про клієнта, заява Гавриленко І.М. від 04.07.2006, корінці повідомлень від платника податків Гавриленко І.М. про відкриття рахунку в установі банку.

На запит суду, Прокуратурою Запорізької області надано відповідь від 25.05.2017, в якій зазначено, зокрема, що в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001447 було встановлено, що з 14.07.2006 фахівцем з обслуговування корпоративних клієнтів в Якимівському відділенні ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк» працювала ОСОБА_2 , в посадові обов`язки якої, крім іншого, входило відкриття рахунків корпоративним клієнтам. ОСОБА_2 відкривала рахунки корпоративним клієнтам (юридичним особам та приватним підприємцям) та окремим фізичним особам. Після чого в особистих цілях ОСОБА_2 , знаходячись за своїм робочим місцем у приміщенні Якимівського відділення ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк», вводила в систему ПК «Приват 24 «Для бізнесу» особистий номер телефону з метою безперешкодного підтвердження доступу до розрахункового рахунку клієнта через СМС та генерованих електронних цифрових підписів, незаконно, за допомогою комп`ютерної техніки, мереж Інтернет, проводила несанкціоновані операції з грошовими коштами клієнтів. В ході досудового розслідування допитана в якості потерпілої Гавриленко І.М . Кримінальне провадження 05.10.2016 направлено для проведення економічної експертизи до НДЕКЦ в Запорізькій області.

На запит суду, Прокуратурою Запорізької області надано відповідь від 03.09.2018, згідно якої постановою прокурора від 19.12.2017 епізоди, у тому числі за фактом проведення несанкціонованих операцій зі зняття грошових коштів з поточних рахунків ПП Гавриленко І.М. виділені в окреме провадження за № 0000360.

Згідно листа ГУ Національної поліції в Запорізькій області від 08.12.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 від 19.12.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України, здійснюється СВ Відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області. Матеріали кримінального провадження перебувають в адміністративній будівлі Відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка знаходиться на території Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району в Запорізькій області, що перебуває на тимчасово окупованій території. Вказані обставини унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні в умовах воєнного стану.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1, 2 статті 14 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України (в редакції станом на 15.03.2011), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1 статті 1054 ЦК України). Параграф 1 глави 71 ЦК України регулює питання позики та відповідного договору. Так, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

За приписами статей 2, 13, 74, 86 ГПК України, господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначив позивач, відповідачка 15.03.2011 звернулася до Якимівського відділення Запорізького РУ ПриватБанка з усною заявою про кредитування її рахунку, що був відкритий 04.07.2006. Банком 15.03.2011 було прийнято позитивне рішення про кредитування поточного рахунку відповідачки. Заява від 15.03.2011, як й погодження зі встановленням їй кредитного ліміту на поточний рахунок, було підтверджено клієнткою/відповідачкою в сервісі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24 або електронним підписом, який був підтверджений звичайним введенням паролю до власного Приват24, або введенням ОТП-пароля, який надійшов на її фінансовий телефон НОМЕР_3.

Згідно доданої до позовної заяви копії заяви від 15.03.2011, як зазначено в тексті цієї заяви, клієнтом (ФОП Гавриленко І.М.) накладено електронно-цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24.

Згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», який був чинним станом на 15.03.2011, електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних; електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа; засіб електронного цифрового підпису - програмний засіб, програмно-апаратний або апаратний пристрій, призначені для генерації ключів, накладення та/або перевірки електронного цифрового підпису; особистий ключ - параметр криптографічного алгоритму формування електронного цифрового підпису, доступний тільки підписувачу; відкритий ключ - параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб`єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису; засвідчення чинності відкритого ключа - процедура формування сертифіката відкритого ключа; сертифікат відкритого ключа (далі - сертифікат ключа) - документ, виданий центром сертифікації ключів, який засвідчує чинність і належність відкритого ключа підписувачу. Сертифікати ключів можуть розповсюджуватися в електронній формі або у формі документа на папері та використовуватися для ідентифікації особи підписувача.

Статтею 3 даного Закону визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

У статті 5 Закону України «Про електронний цифровий підпис», який був чинним станом на 15.03.2011, визначено, що порядок застосування електронного підпису, у тому числі електронного цифрового підпису в банківській системі України та суб`єктами переказу коштів визначається Національним банком України.

Постановою правління Національного банку України 17.10.2006 № 284 затверджено Положення про центри сертифікації ключів банків України, яке визначає організаційні умови створення центру сертифікації ключів (далі - Центр), який має право надавати послуги електронного цифрового підпису банкам України та їх клієнтам. Згідно пункту 1.4 даного Положення, підписувач - фізична або юридична особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем і від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис на електронний документ та користується послугами електронного цифрового підпису, що надає їй Центр.

Суд ухвалами від 23.02.2023, від 15.03.2023, від 20.04.2023 витребовував у позивача докази накладення відповідачем електронно-цифрового підпису в системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24 на заяву від 15.03.2011, що покладена в підставу позову.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заявленої ним обставини щодо підписання відповідачкою заяви від 15.03.2011 шляхом накладення нею електронно-цифрового підпису в системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24. Зокрема, не надано відповідного посиленого сертифіката ключа не підтвердження електронного цифрового підпису.

Посилання позивача на те, що фінансовий телефон відповідачки НОМЕР_3 , який зареєстрований в системі Приватбанку, та на який приходить ОТП-пароль, може бути в руках лише самого клієнта, а не іншої особи, судом оцінюється критично.

Позивачем не підтверджено ніякими доказами надходження на телефон відповідачки НОМЕР_3 ОТП-пароля; не підтверджено, що саме даний телефон був зареєстрований в системі Приват24 та належав станом на 15.03.2011 відповідачці.

Судом проаналізовано виписку з 01.04.2011 по 10.06.2015 по рахунку відповідачки. 16.12.2011 відображено операцію: «поповнення рахунку власними коштами, 850,00 грн.» та 20.09.2013 відображено операцію: «поповнення рахунку власними коштами, 1300,00 грн.», при цьому кореспондентом зазначено: «СКС карта співробітника банку». Також, сплачувалася комісія за розрахунково-касове обслуговування рахунку згідно договору банківського рахунку від 06.07.2012. Будь-яких пояснень з цього приводу, зокрема, укладення відповідачкою договору банківського рахунку від 06.07.2012, позивачем не надано. З банківської виписки вбачається наявність у відповідачки депозитного договору № 214047 від 25.09.2013.

Згідно даної виписки, 12.06.2013 здійснено перерахування суми 7000,00 грн. та суми 9000,00 грн. ПП Буряковою Валентиною Авсентіївною.

Відповідачкою до матеріалів справи подано пояснення ПП Бурякової В.А., в якому остання зазначає, що ніяких безготівкових розрахунків з ПП Гавриленко І.М. не проводила, у тому числі не перераховувала 12.06.2013 суми 7000,00 грн. та суми 9000,00 грн.; вказані операції були проведені самовільно працівником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2.

В провадженні Господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/4176/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи - підприємця Бурякової Валентини Авксентіївна про стягнення 25610,82 грн. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 року провадження по справі № 908/4176/15 було зупинено до закінчення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001543. Як зазначено в даній ухвалі, в ході досудового розслідування було встановлено, що з 01.01.2011 до 03.11.2014 року посадові особи Якимівського відділення ЗРУ ПАТ КБ "Приватбанк", зловживаючи своїм службовим становищем, за результатами проведення несанкціонованої операції зняли з рахунку ФОП Бурякової В.А. грошові кошти в сумі 15000грн., чим заподіяли останній матеріальний збиток на вищевказану суму.

Господарським судом Запорізької області при розгляді справи № 908/5360/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до Фізичної особи - підприємця Соболь Сергія Олександровича про стягнення на підставі договору банківського обслуговування б/н від 14.04.2011, укладеного сторонами внаслідок приєднання відповідача 14.04.2011 до "Умов та правил надання банківських послуг" та тарифів банку, заборгованості за кредитом, встановлено таке:

«Матеріали справи містять вирок Якимівського районного суду Запорізької області у справі № 330/2687/17 від 02.07.2018 за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначеним вироком Якимівського районного суду Запорізької області встановлено наступне.

Обвинувачена ОСОБА_2 , займаючи посаду менеджера по банківському обслуговуванню юридичних осіб Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк", будучи матеріально-відповідальною особою, якій відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність ввірено та передано у відання чуже майно, у період з 04.05.2012 по листопад 2014 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, діючи повторно заволоділа чужими грошовими коштами, які знаходились на поточних рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк".

На початку 2010 року менеджер по обслуговуванню корпоративних клієнтів (провідний менеджер) Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місті, в приміщенні банківської установи по АДРЕСА_2 , використовуючи надані їй можливості в частині доступу до внутрішньобанківських систем - програмного комплексу "Промінь" та "Приват24", шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки банківської установи, вирішила заволодівати чужими грошовими коштами, які знаходились на особових рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк".

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами клієнтів банку та маскування вчинюваного кримінального правопорушення ОСОБА_2 складалися підроблені електронні документи, які були підставою для здійснення платежів та перерахування коштів клієнтів.

Встановлено, що ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем своєї роботи, маючи умисел на заволодіння коштами клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк", зі свого робочого місця, а саме комп`ютера з ip-адресою 10.5.108.3, використовуючи логіни та паролі фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, незаконно підключилась до автоматизованої системи "Приват24" та без надання згоди клієнтів здійснила незаконне проведення операції по перерахуванню грошових коштів з рахунків, відкритих фізичними особами-підприємцями та юридичними особами, на рахунок № НОМЕР_4 , який належить фізичній особі-підприємцю Соболь С.О . Зокрема, були здійснені перерахування 19.03.2014, 20.03.2014, 28.03.2014 з рахунку ПП Над`ярного В.М . Клієнти, на рахунки яких було незаконно перераховано суми грошових коштів не знали про проведення операцій та не користувались грошовими коштами.

Допитана у якості обвинуваченої ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях визнала повністю і пояснила, що у 2007 році вона була прийнята на роботу до Якимівського відділення КБ "ПриватБанк" менеджером по обслуговуванню корпоративних клієнтів. У 2008 році вона взяла в кредит гроші на вирішення побутових проблем у сумі 32000,00 грн., однак через зменшення заробітної плати не змогла своєчасно погашати кредит та відсотки по ньому, через що були нараховані ще й штрафні санкції, тобто у обвинуваченої склалося дуже складне матеріальне становище. При цьому, у КБ "ПриватБанк" був запроваджений новий продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок клієнта", як працівнику банка їй необхідно було виконувати план по підключенню клієнтів до цієї послуги. Встановивши, хто з клієнтів цією послугою не користується, ОСОБА_2 вирішила підключити їх без їх відому, а також за рахунок кредитних коштів цих клієнтів погасити свій кредит та нарахування по ньому. Обвинувачена за рахунок кредитних коштів клієнтів банку погасила свій кредит. По кредитним рахункам клієнтів погашала проценти шляхом перерахування грошових коштів з рахунків інших клієнтів без їх відома. Так, використовуючи те, що ОСОБА_2 була особисто знайома з клієнтами, вони довіряли їй робити перерахування з їх рахунків без їх присутності, "по дзвінку", реєструвала їх у системі "Приват24", запевняючи клієнтів у такій необхідності, однак вказувала свій особистий номер телефону замість номерів телефонів клієнтів з метою отримання контрольних кодів для перерахування коштів. Після цього, використовуючи логіни та паролі клієнтів, а також одноразові коди, які повідомлялися у смс на її номер телефону, ОСОБА_2 здійснювала перерахування коштів з рахунків клієнтів банку без їх відома.

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області у справі № 330/2687/17 від 02.07.2018 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Вказаний вирок Якимівського районного суду Запорізької області залишений без змін ухвалою Запорізьким апеляційним судом від 06.12.2018».

Позивачем зазначено, що єдиним документальним підтвердженням всіх банківських операцій за договором від 15.03.2011 є банківська виписка за поточним рахунком ФОП Гавриленко І.М. № НОМЕР_2 за період з 01.04.2011 по 10.06.2015. Інші платіжні касові документи не збереглися, бо термін їхнього зберігання за вимогою НБУ - 5 років.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження знищення позивачем документальних доказів на підтвердження видачі особисто відповідачці кредитних коштів суду не надано.

Позивач у поясненні зазначив щодо часткового погашення боргу: 22.08.2014 - 3000,00 грн. - це готівкове надходження власних коштів самим відповідачем. 12.09.2014 відбулося готівкове поповнення рахунку на суму 2000,00 грн., 02.12.2012 - 1200,00 грн.

Так, згідно виписки, 22.08.2014 готівкові надходження від ПП Гавриленко І.М. у сумі 3000,00 грн.; 12.09.2014 готівкові надходження від ПП Гавриленко І.М. у сумі 2000,00 грн., 02.12.2012 готівкові надходження від ПП Гавриленко І.М. у сумі 1200,00 грн. Після цих дат відсутні операції з погашення кредиту, відображено операції: 02.12.2014 погашення по договору банківського обслуговування у сумі 1200,00 грн., 13.02.2015 погашення по договору банківського обслуговування у сумі 194,46 грн., 04.03.2015 погашення по договору банківського обслуговування у сумі 23,61 грн., кореспондент ПАТ КП «Приватбанк».

Як вбачається поданої позивачем виписки за період з 01.04.2011 по 10.06.2015 по рахунку № НОМЕР_2 , кореспондентом ПП Над`ярним В.М., рахунок № НОМЕР_5 , у період з 11.06.2013 по 06.09.2013 здійснювалися перерахування коштів за послуги.

Відповідачкою до матеріалів справи долучено пояснення ПП Над`ярного В.М. від 21.08.2015, в якому зазначено, що він ніяких безготівкових розрахунків зі свого рахунку № НОМЕР_6 не здійснював, у тому числі не перераховував з 11.06.2013 по 06.09.2013 ПП Гавриленко І.М. грошових коштів.

Господарським судом Запорізької області при розгляді справи № 908/3793/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до Фізичної особи - підприємця Над`ярного Василя Миколайовича про стягнення суми заборгованості за договором від 10.03.2011 в розмірі 27007,20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 18000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4581,27 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 3534 ,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 890,94 грн., встановлено таке:

«Матеріали справи містять вирок Якимівського районного суду Запорізької області у справі № 330/2687/17 від 02.07.2018 за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначеним вироком Якимівського районного суду Запорізької області встановлено наступне.

Обвинувачена ОСОБА_2 , займаючи посаду менеджера по банківському обслуговуванню юридичних осіб Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк", будучи матеріально-відповідальною особою, якій відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність ввірено та передано у відання чуже майно, у період з 04.05.2012 по листопад 2014 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, діючи повторно заволоділа чужими грошовими коштами, які знаходились на поточних рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк".

На початку 2010 року менеджер по обслуговуванню корпоративних клієнтів (провідний менеджер) Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місті, в приміщенні банківської установи по АДРЕСА_2 , використовуючи надані їй можливості в частині доступу до внутрішньобанківських систем - програмного комплексу "Промінь" та "Приват24", шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки банківської установи, вирішила заволодівати чужими грошовими коштами, які знаходились на особових рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк".

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами клієнта банку та маскування вчинюваного кримінального правопорушення ОСОБА_2 складалися підроблені електронні документи, які були підставою для здійснення платежів та перерахування коштів клієнтів.

10.02.2010 між Запорізьким регіональним управлінням ПАТ КБ "ПриватБанк" та приватним підприємцем Над`ярним В.М. було укладено договір про відкриття та подальше розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку у національній валюті України № НОМЕР_5 .

У невстановлений досудовим слідством день та час, ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місті, запевнивши Над`ярного В.М. в обов`язковості реєстрації клієнта, з метою належного обслуговування банківського рахунку, у внутрішньобанківській системі - програмному комплексі "Приват24", скориставшись особливою довірою останнього, який не цікавився процедурою реєстрації та не виявляв бажання освоювання програмного комплексу, використовуючи свій мобільний телефон, провела реєстрацію клієнта в програмному комплексі "Приват24". В подальшому ОСОБА_2 , продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами Над`ярного В.М. , без надання останнім відповідної згоди на отримання та розголошення своїх персональних даних, а саме - логіну, паролю від входу до вказаного програмного комплексу та особистого цифрового підпису клієнта здійснила їх фіксування у своєму блокноті та копіювання на свій персональний комп`ютер та флеш-носій інформації відповідно.

Встановлено, що ОСОБА_2 , використовуючи надані їй повноваження у зв`язку із займанням посади провідного менеджера банку, зловживаючи надмірною довірою Над`ярного В.М. , з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами клієнта, шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, а саме з робочого місця - комп`ютера з ip-адресою 10.5.108.3, отримала повний доступ до поточного рахунку № НОМЕР_5 останнього.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами Над`ярного В.М. , в період з 20.07.2012 по 13.10.2014, ОСОБА_2 , усвідомлюючи незаконність своїх дій та маючи всі необхідні дані для входу в автоматизовану систему "Приват 24" від імені Над`ярного В.М. здійснила ряд незаконних операцій по списанню грошових коштів з рахунку клієнта № НОМЕР_5 , на рахунки, що належать іншим приватним підприємцям.

Клієнти, на рахунки яких було незаконно перераховано суми грошових коштів з рахунку картки клієнта банку № НОМЕР_5 , відкритого на ім`я Над`ярного В.М. , не знали про проведення операцій та не користувались грошовими коштами».

Наведеним вище спростовується твердження позивача про те, що пароль для підтвердження введення пароля до Приват24 відповідачки надходив на її власний фінансовий телефон.

Саме банк має відповідати за те, аби його співробітники оформлювали усі документи належним чином, банк має виступати гарантом надійності та законності укладеного договору, інакше будь-яка особа, яка звертається до банку, ризикує бути ошуканою.

Як повідомив представник позивача, службова перевірка з приводу видачі відповідачці кредиту не проводилася. Разом з тим, позивачу достеменно відомо щодо вчинення працівником Якимівського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 , в якому обслуговувалась відповідачка, незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки банківської установи та заволодіння чужими грошовими коштами, які знаходились на особових рахунках клієнтів ПАТ КБ "ПриватБанк".

Як зазначалося вище, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження підписання відповідачкою заяви від 15.03.2011 шляхом накладення нею електронно-цифрового підпису в системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24.

Відтак, позивачем не підтверджено укладення ФОП Гавриленко І.М. договору банківського обслуговування № б/н від 15.03.2011 та отримання відповідачкою особисто кредитних коштів.

Довідки позивача про розміри кредитних лімітів також не дають підстав встановити щодо встановлення/зміни кредитних лімітів саме відповідачки, оскільки цей документ складений одноособово позивачем, у ньому не зазначено номера картки.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог господарського судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, з огляду на недоведеність позивачем укладення ФОП Гавриленко І.М. договору № б/н від 15.03.2011 та отримання нею кредитних коштів, судом відмовляється у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки 8421,79 грн. заборгованості за кредитом, 2489,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 460,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, судом відмовляється у задоволенні позовної вимоги про стягнення 2245,48 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором № б/н від 15.03.2011.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог судом відмовляється повністю.

6. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1, п. 21 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 19 червня 2023.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Ярешко

Суддя Т.А. Азізбекян

Суддя А.О. Науменко