ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023м. ХарківСправа № 922/1451/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, поверх 7; )
до Приватного підприємства "Автоентерпрайз" (61070, м. Харків, вул. Рудика, 6; )
про розірвання договору
за участю представників:

позивача Гнідченка Г.Г., довіреність №21 від 27.03.2023;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 Акціонерне товариство "Мегабанк" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Автоентерпрайз", в якій просить суд розірвати договір №04/09/09-1 від 04.09.2019, укладений між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Приватним підприємством "Автоентерпрайз", а також просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач посилається на непідписання відповідачем додаткової угоди про дострокове розірвання договору №04/09/19-1 від 04.09.2019 та акта здачі-приймання (повернення).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.04.2023 прийнято позовну заяву (вх.№1451/23 від 17.04.2023) Акціонерного товариства "Мегабанк" до Приватного підприємства "Автоентерпрайз" про розірвання договору та відкрито провадження у справі №922/1451/23. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 17.05.2023. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В підготовчому засіданні 17.05.2023 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.06.2023.

Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні 07.06.2023 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Разом з цим, як зазначив позивач та було встановлено судом, під час написання позовної заяви позивачем було допущено технічну описку та замість вірного номеру договору, а саме: "№04/09/19-1", вказано номер "№04/09/09-1".

Відповідач явку свого представника в судове засідання 07.06.2023 не забезпечив, про при чини неявки не повідомив, своїм правом, наданим відповідно до ст.165 ГПК України не скористався - відзив на позов не надав.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу та інформацією із КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в кабінет Електронного Суду.

Зокрема, копію ухвали про відкриття провадження по справі від 18.04.2023 та ухвали-повідомлення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 17.05.2023 судом було надіслано на офіційну поштову адресу Приватного підприємства "Автоентерпрайз", а саме: 61070, м. Харків, вул. Рудика, 6.

Вище вказану судову кореспонденцію вручено представнику відповідача за довіреністю 21.04.2023 та 22.05.2023 відповідно.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 120 ГПК кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 07.06.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову представника позивача у судових дебатах, суд встановив наступне.

04.09.2019 між Приватним підприємством "Автоентерпрайз" (Сторона 1) та Акціонерним товариством "Мегабанк" (Сторона 2) було укладено Договір №04/09/19-1 (надалі - Договір) (а.с.11 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, в порядку та на умовах визначених Договором, Сторона 2 зобов`язується надати Стороні 1 послуги з розміщення обладнання (пристроїв зарядних для електромобілів), а Сторона 1 зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

Тип, серійні номери та адреса, за якою надаються послуги, зазначаються в Акті приймання-передачі такого обладнання, який підписується сторонами з дати підписання цього Договору та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п.1.2. Договору, обладнання належить Стороні 1 на праві власності.

Обладнання Сторони 1 використовується Стороною 2 в якості підвищення комерційної привабливості торгівельної зони Сторони 2 (п.1.3.Договору).

За надані за Договором послуги Сторона 1 щомісячно виплачу Стороні 2 винагороду в розмірі 24,00 грн., в тому числі ПДВ 4,00 грн. (п.3.1.Догоувору).

Винагорода Стороні 2 та компенсація вартості фактично використаної електричної енергії, спожитої внаслідок роботи обладнання здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок (п.3.2.Договору).

Винагорода та компенсація вартості фактично використаної електричної енергії, спожитої внаслідок роботи обладнання Стороні 2 виплачується протягом 10-ти календарних днів з дня складання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг (п.3.3.Договору).

Згідно з п.3.5. Договору, здача-приймання обладнання здійснюється на підставі акту здачі-приймання (Додаток 2), який складається Стороною 2 та підписується сторонами (п.3.5.Договору).

Пунктом 6.1. Договору визначено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до п.6.2. Договору, якщо жодна із сторін за 10 днів до закінчення терміну дії договору не повідомила іншу сторону про намір розірвати його, то він вважається пролонгованим на тих самих умовах на наступний календарний рік.

Згідно з п.6.4. Договору, цей Договір може бути розірваний достроково з ініціативи однієї із сторін з обов`язковим повідомленням іншої сторони за 2 тижні до моменту розірвання договору, а так само в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань іншою стороною.

11.09.2019 Приватним підприємством "Автоентерпрайз" та Акціонерним товариством "Мегабанк" було складено та підписано Акт приймання-передачі до Договору №04/09/19-1 від 04.09.2019 (а.с.12 т.1), згідно якого у відповідності до умов Договору, замовник передає, а виконавець приймає наступне обладнання:

- швидкісний зарядний пристрій для електромобілів, потужністю 20 кВт: номер 2118;

- кабель: ВВГ НГ 5*10-70 м/п;

лічильник 3х Ф: 1 шт.;

- автомат: 3х Ф 63 А - 1 шт.;

- гофротруба: ф32 - 70 м/п;

- шафа обліку: 1 шт.

Обладнання розміщене за адресою: Харківська обл., Черкаська Лозова, Білгородське шосе, 3-А.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.07.2022 №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 21.07.2022 №506 «Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства "Мегабанк" та делегування повноважень ліквідатора банку».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора Акціонерного товариства "Мегабанк", визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білу Ірину Володимирівну строком на три роки з 22 липня 2022 року до 21 липня 2025 року включно.

Під час дії процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконує дії із забезпечення виведення неплатоспроможного банку з ринку, обов`язково керуючись приписами норм чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про система гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним для здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

На виконання приписів норм Закону України «Про система гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку здійснюються заходи направлені на припинення договорів оренди майна Акціонерного товариства "Мегабанк" та інших договорів.

06.12.2022 позивач надіслав на адресу відповідача лист про дострокове розірвання договору вих.№2980 від 02.12.2022, відповідно до змісту якого у зв`язку з початком ліквідаційної процедури Акціонерного товариства "Мегабанк" та виникненням виробничої необхідності в припиненні Договору, керуючись п.6.4. Договору, Акціонерного товариства "Мегабанк" повідомив Приватне підприємство "Автоентерпрайз" про дострокове розірвання Договору з 15.12.2022 та вимагав погасити заборгованість по оплаті за надані послуги, які станом на 24.11.2022 складали 4 476,20 грн. (а.с.13-14 т.1).

Разом з листом позивач надіслав відповідачу для підписання Додаткову угоду до Договору №04/09/19-1 від 04.09.2019 та Акт здачі-приймання.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану кореспонденцію відповідачу було вручено 21.12.2022 за довіреністю (а.с.15 т.1).

Проте, як стверджує позивач, відповідачем проігноровано повідомлення позивача, Додаткову угоду до Договору №04/09/19-1 від 04.09.2019 та Акт здачі-приймання не підписано та не надіслано на адресу позивача, що й стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір №04/09/19-1 від 04.09.2019, укладений між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Приватним підприємством "Автоентерпрайз" є змішаним договором про надання послуг та найму (оренди).

За приписами статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Вимогами статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст.763 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст.905 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до п.6.2. Договору, якщо жодна із сторін за 10 днів до закінчення терміну дії договору не повідомила іншу сторону про намір розірвати його, то він вважається пролонгованим на тих самих умовах на наступний календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, договір №04/09/19-1 від 04.09.2019 було неодноразово пролонговано.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1 ст.188 Господарського кодексу України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 907 Цивільного кодексу України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно з п.6.4. Договору, цей Договір може бути розірваний достроково з ініціативи однієї із сторін з обов`язковим повідомленням іншої сторони за 2 тижні до моменту розірвання договору, а так само в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань іншою стороною.

Згідно постанови Правління НБУ від 21.07.2022 №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 №506 «Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства "Мегабанк" та делегування повноважень ліквідатора банку».

На виконання приписів норм Закону України «Про система гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку здійснюються заходи направлені на припинення договорів оренди майна Акціонерного товариства "Мегабанк" та інших договорів.

Отже, в даному випадку, підставою дострокового розірвання Договору стало відкриття ліквідаційної процедури Акціонерного товариства "Мегабанк" та виникнення виробничої необхідності в припиненні договору №04/09/19-1 від 04.09.2019, укладеного між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Приватним підприємством "Автоентерпрайз".

Як свідчать матеріали справи, 06.12.2022 керуючись п.6.4. Договору позивач надіслав на адресу відповідача лист про дострокове розірвання договору вих.№2980 від 02.12.2022 з 15.12.2022 разом із Додатковою угодою та Актом здачі-приймання. Також, позивач вимагав погасити заборгованість по оплаті за надані послуги, які, згідно листа, станом на 24.11.2022 складали 4 476,20 грн.

За приписами частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на зазначене, оскільки сторони п.6.4. Договору погодили можливість дострокового розірвання Договору з ініціативи однієї із сторін шляхом обов`язкового повідомлення іншої сторони за 2 тижні до моменту розірвання договору, беручи до уваги те, що позивачем на виконання умов п.6.4. Договору було належним чином повідомлено відповідача про намір достроково розірвати Договір, господарський суд вважає, що у позивача виникло право на розірвання спірного Договору.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України).

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.3.5. Договору, здача-приймання обладнання здійснюється на підставі акту здачі-приймання (Додаток 2), який складається Стороною 2 та підписується сторонами.

Доказів підписання відповідачем Додаткової угоди до Договору про його розірвання та акту здачі-приймання (повернення) матеріали справи не містять.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання договору №04/09/19-1 від 04.09.2019, укладеного між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Приватним підприємством "Автоентерпрайз", є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Мегабанк" до Приватного підприємства "Автоентерпрайз" про розірвання договору задовольнити.

Розірвати договір №04/09/19-1 від 04.09.2019, укладений між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Приватним підприємством "Автоентерпрайз".

Стягнути з Приватного підприємства "Автоентерпрайз" (61070, м. Харків, вул. Рудика, 6; ) на користь Акціонерного товариства "Мегабанк" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, поверх 7; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "15" червня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко