ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2023 Справа №905/502/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ»

до Приватного акціонерного товариства «Завод Обважнювачів»

про стягнення заборгованості

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» через підсистему «Електронний Суд» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Завод обважнювачів» про стягнення основного боргу у розмірі 190812,61 грн, 3% річних у розмірі 674,38 грн, пені у розмірі 4495,86 грн та штрафу у розмірі 9540,63 грн

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору №К-ПГ-С/22-01/197 постачання природного газу від 20.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/502/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Проте, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Згідно з наказом Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати та тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області, зміст ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі №905/502/22 від 20.06.2022 повідомлено сторонам шляхом телефонограм від 21.06.2022.

Телефонограму від 21.06.2022 прийнято представником позивача - адвокатом Алфьоровим Г.І., телефонограму від 21.06.2022 відповідачу судом не вдалося передати, у зв`язку з неможливістю встановити зв`язок.

Крім того, судом при винесенні ухвали від 20.06.2022 було здійснено підсписку сторін на отримання процесуальних документів електронною поштою по справі №905/502/22, зокрема: позивача за електронною адресою - (вказана електронна пошта зазначена у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі Інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою та на титульному аркуші позовної заяви), а відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (вказані електронні пошти зазначені позивачем на титульному аркуші позовної заяви, як контакти відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_4 (вказана електронна пошта зазначена у п. 10.6 договору №К-ПГ-С/22-01/197 постачання природного газу від 20.12.2021, листі відповідача б/н, б/д позивачу який міститься в матеріалах справи).

Після підписання електронним цифровим підписом судді процесуальних документів по справі, програма «Діловодство спеціалізованого суду» направляє автоматично всім учасникам справи всі процесуальні рішення на їх електронні пошти. При цьому, відомості у програмі «Діловодство спеціалізованого суду» містяться не лише щодо дати доставки, а й щодо часу доставки такого електронного листа.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Як вбачається із автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.06.2022 була доставлена на електронну адресу Приватного акціонерного товариства «Завод Обважнювачів» - 21.06.2022 о 15 год 47 хв.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у відповідності до господарського процесуального закону ухвала суду від 20.06.2022 є такою, що вручена відповідачу 21.06.2022.

Також, 08.07.2022 судом було розмішено оголошення на сайті Господарського суду Донецької області для відповідача, в якому було повідомлено зміст ухвали від 20.06.2022.

Разом з тим, після відновлення відправлення вихідної поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області судом було здійснено направлення ухвали про відкриття провадження у справі №905/502/22 від 20.06.2022 рекомендованими листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача.

Місцезнаходженням відповідача є: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул.О.Тихого, 99, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, 14.12.2023 відповідне поштове відправлення було повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» та надійшло до суду 27.12.2023.

У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 роз`яснено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до п. 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Верховний Суд у постанові від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, здійснивши аналіз статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, Господарський суд Донецької області зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на 16.06.2023 не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з приводу процесуальних питань від відповідача не надходило.

04.07.2022 через підсистему «Електронний суд» та 20.07.2022 на поштову адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній повідомив суд про ухилення відповідача від отримання позову та просив суд врахувати при повідомлені відповідача контакти які офіційно надав відповідач в анкеті контрагента, та на офіційному сайті відповідача.

04.08.2022, 30.08.2022, 23.09.2022, 07.11.2022, 15.11.2022, 12.12.2022, 17.01.2023 до суду від позивача надходили листи, в яких останній повідомляв суд про ухилення відповідача від отримання позову, не подання відповідачем відзиву у відведений судом термін згідно вимог Господарського процесуального кодексу та просив суд розглядати справу за наявними матеріалами і винести рішення у справі.

22.09.2022 до суду від позивача надійшла заява про відмову у прийнятті листа Приватного акціонерного товариства «Завод обважнювачів» №210/22_від 08.09.2022 «Щодо виникнення форс-мажорних обставин».

27.02.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

13.03.2023 до суду від позивача надійшла заява про направлення додаткових пояснень на адресу відповідача.

29.03.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, до яких останнім долучено податкову накладну та квитанцію про її реєстрацію.

В той же час, судом враховано, що ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від відповідача впродовж всього строку розгляду Господарським судом Донецької області справи №905/502/22 не надходило будь-яких повідомлень щодо обставин неможливості подати відзив на позов.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Завод Обважнювачів» (споживач, відповідач) підписано договір №К-ПГ-С/22-01/197 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник не є видобувним підприємством, код EIC: НОМЕР_4.

За умовами п. 1.2 Договору споживач підтверджує наявність діючих договорів розподілу/транспортування газу, а саме з ПАТ «Донецькоблгаз» (найменування оператора ГРМ/ГТС).

Згідно з п. 1.3 Договору споживач використовує газ для власного споживання. Споживачу присвоєні наступний (наступні) EIC-код (-коди): НОМЕР_3.

Природний газ, який передається у власність споживачу за Договором, знаходиться в межах відповідальності Оператора ПСГ та Оператора ГТС, тому сторони запевняють та підписанням Договору підтверджують свою згоду на те, що належне виконання умов Договору не є єдиною достатньою обставиною на умовою стабільного постачання природного газу. Постачальник запевняє, що виконує та виконуватиме добросовісно притримуватиметься умов договорів з Оператором ПСГ та Оператором ГТС та всі їх вимоги. Тому дії чи бездіяльність вказаних третіх осіб, які перешкоджатимуть та/або унеможливлять газопостачання за Договором, є такими, на які сторони не можуть вплинути на які сторони не можуть передбачити (п. 1.6 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживача, а споживач - прийняти і сплатити на умовах цього Договору газу природного, надалі - газ (код товару: 2711).

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що плановий обсяг газу, який постачальник зобов`язується передати, а споживач прийняти та оплатити, зазначається в додаткових угодах до даного Договору на кожен розрахунковий період - газовий місяць (місяць постачання, місяць передачі, звітний місяць). Зміни місячних обсягів газу встановлюється сторонами шляхом укладання відповідних додаткових угод до Договору, зокрема, в порядку, передбаченому п. 4.2 Договору. Без визначення місячних обсягів постачання газу, планової ціни за 1000 м3 газу та планової вартості газу додатковою угодою постачання за Договором не розпочинається.

Ціна договору становить суму визначену в п. 3.2 та п. 3.7 Договору. Ця сума відповідає загальній вартості газу, який постачальник передає споживачу, визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого газу на підставі актів приймання-передачі газу, оформлених в порядку визначеному п. 4.4 Договору (п. 2.4 Договору).

Згідно з п. 2.5 Договору обсяги газу, що визначені п. 2.3 цього Договору, є плановими та можуть змінюватись сторонами шляхом корегування, у тому числі впродовж поточного газового місяця виключно за наявності письмового повідомлення споживача, яку споживач надає постачальнику у спосіб, терміни та строки встановлені п. 5.3.9 Договору.

У відповідності до п. 2.6 Договору фактичне постачання газу здійснюється постачальником виключно після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді.

Згідно з п. 3.1 Договору планова ціна за 1000 м3 газу та планова вартість газу у відповідному газовому місяці встановлюється сторонами у відповідній Додатковій угоді до Договору згідно п. 2.3 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору загальна сума Договору складається із остаточної вартості обсягів газу. Переданого згідно актів приймання-передачі газу, оформленого в порядку, визначеному п. 4.4 Договору.

У розділі 3 Договору сторонами погоджено ціну, загальну вартість газу та порядок розрахунків, згідно з положеннями якого до остаточної вартості фактично спожитого газу додається ПДВ 20% та вартість послуги транспортування газу.

У п. 3.9 Договору сторонами встановлено, що оплата вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Договорі та Додатковій угоді, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Кількість газу, яка запланована до передачі на газовий місяць визначається у додаткових угодах до Договору, які укладаються сторонами перед початком розрахункового (газового) місяця згідно п. 2.3 Договору (п. 4.2 Договору).

Згідно з п. 4.3 Договору за результатами передачі газу за звітний місяць сторонами оформляється акт прийому-передачі газу. Достовірним та єдиним джерелом відомостей про фактичний обсяг газу, спожитий споживачем протягом газового місяця (підсумок місячного споживання), сторони узгодили вважати Інформаційну платформу Оператора ГТС (згідно пункту 6 Глави 3 розділу 9, пунктів 1, 4, 5 глави 1 розділу 10 Кодексу ГРМ, пунктів 1, 4 глави 1 пунктів 1-3 глави 7 Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 4.4 Договору до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим (газовим), споживач зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) газу споживачу за відповідний розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акту приймання-передачі газу від постачальником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту прийому-передачі газу (фактично переданого газу), або відсутності вмотивованої відмови споживача від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а газ переданий споживачу.

У зв`язку з тим, що акт приймання-передачі складено постачальником на основі даних інформаційної платформи Оператора ГТС, у разі надання в належний строк споживачем мотивованої відмови від підписання відповідного акту, до врегулювання сторонами спору в судовому або позасудовому порядку, остаточний обсяг та остаточна вартість газу рахується за даними постачальника.

За умовами п. 5.1 Договору постачальник зобов`язаний: здійснити передачу газу споживачу в точці виходу з газотранспортної системи а обсязі та строки, визначені додатковими угодами до даного Договору (п.5.1.1 Договору); надати споживачу акт приймання-передачі газу, що підтверджує фактично переданий обсяг газу по Договору (п.5.1.3 Договору).

За правилами п. 5.3 Договору споживач зобов`язаний: прийняти газ в обсязі та на умовах, передбачених Договором та додатковими угодами до даного Договору (п. 5.3.1 Договору); оплатити постачальнику у строки передбачені Договором та відповідною Додатковою угодою до Договору планову вартість газу у порядку та остаточну вартість обсягів газу, переданого згідно актів приймання-передачі газу (п.5.3.2 Договору); оформити з постачальником акти приймання-передачі газу в порядку, передбаченому цим Договором (п. 5.3.5 Договору).

У відповідності до п. 10.2 Договору всі доповнення, зміни та додатки до цього Договору, а також щодо розірвання або припинення Договору, виконуються у вигляді Додаткових угод, які підписуються сторонами і є його невід`ємними частинами.

Сторони домовилися про можливість укладати додатки до Договору за допомогою інформаціно-телекомунікаційних систем, здійснюючи фіксацію волевиявлення одним зі способів підписання документу, передбачених ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі - кваліфікованим або удосконаленим електронним цифровим підписом уповноваженого представника сторони.

Сканкопії цього Договору, та додаткових угод до нього та інших документів щодо зміни, виконання та припинення Договору, направлені на електронні адреси сторін мають юридичну силу до моменту отримання сторонами їх оригіналів. Належною електронною адресою постачальника для обміну сканкопіями документів є електронна адреса та/або будь-яка адреса постачальника із доменом , що є дійсною на момент відправлення/отримання електронного повідомлення. Належною електронною адресою споживача для обміну сканкопіями документів є будь-яка електронна адреса споживача, що міститься в загальному доступі, або з якої надходять електронні повідомлення постачальника, якщо споживач не повідомить постачальнику свої електронні адреси.

Договір діє до 31.12.2022 включно, в частині постачання газу, а в іншій частині зобов`язань до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 днів до дати, встановленої цим пунктом Договору, не повідомить іншу про своє бажання припинити Договір, він автоматично пролонгується на один рік, та кожного наступного року, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 днів до закінчення річного строку не повідомити іншу про своє бажання припинити Договір, він автоматично пролонгується на один рік (п. 10.3 Договору).

У відповідності до п. 10.6 Договору всі повідомлення, заявки, графіки, які стосуються інформації щодобового та місячного балансування, їх коригування, вважаються наданими споживачем належним чином, якщо вони оформленні уповноваженими особами споживача та:

- передані в оригіналі постачальнику під розпис та/або

- надіслані уповноваженими особами споживача електронною поштою на адреси уповноважених осіб постачальника.

Уповноваженими особами постачальника є:

- (ПІБ): ОСОБА_1, тел.: НОМЕР_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

Уповноваженими особами споживача є:

- (ПІБ): ОСОБА_2, тел.: - НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вбачається з матеріалів справи, та як зазначає позивач, у лютому 2022 року відповідач звернувся до нього з листом, в якому прохав поставити у березні 2022 року природний газ в об`ємі 60 тисяч куб.м за ціною 26,41 грн/куб.м без ПДВ та без врахування вартості транспортування.

В лютому 2022 року позивач направив на електронну адресу відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 підписану Додаткову угоду, згідно якої ним запропоновано у березні 2022 року поставити 60 тисяч куб.м за ціною 26546,60 грн, ПДВ - 5309,32 грн з урахуванням транспортування ціна запропонована у розмірі - 31 855,92 грн.

На виконання умов Договору позивач у березні 2022 року поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 5,89685 тис.м3 на суму 190812,61 грн, на підтвердження чого позивачем складено та підписано акт прийому-передачі газу природного від 31.03.2022.

Позивач визначив обсяги поставленого газу на підставі даних інформаційної платформи Оператора ГТС, склав акт прийому-передачі газу природного від 31.03.2022, який 13.04.2022 направив електронним листом на електронну пошту відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також, 13.04.2022 позивачем було направлено на електронну адресу відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 розрахунок вартості природного газу.

При цьому в підтведження факту щоденного споживання відповідачем газу у період березня 2022 року позивачем долучено до матеріалів справи щоденні номінації відповідача на поставку газу.

Однак, як вказує позивач, відповідач підписаного акту не повернув, зауважень до акту не висунув, оплату за поставлений газ не здійснив.

Також в якості доказів здійснення позивачем господарських операцій з постачання природного газу відповідачу позивачем надано до матеріалів справи складену та зареєстровану постачальником податкову накладну.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обов`язки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено ст. 664 Цивільного кодексу України , згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1-3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 1 п. 5 Розділу IV Кодексу газотранспортної системи постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Розділу IV Кодексу газотранспортної системи з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач пропозицій позивачу щодо припинення договірних відносин та виключення його з реєстру споживачів не надавав, протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VII цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Як зазначалося вище, акт прийому-передачі газу природного від 31.03.2022 було направлено позивачем 11.04.2022 на електронну пошту відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зазначена у п. 10.6 Договору.

Однак, даний акт відповідачем підписано не було.

В свою чергу, доводячи факт споживання відповідачем природного газу у березні 2022 року за Договором в обсязі в обсязі 5,89685 тис.м3 позивач посилається на дані інформаційної платформи Оператора ГТС

Згідно Кодексу газорозподільних систем ЕІС-кодом (Energy Identification Code) є персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний Оператором газорозподільної системи в установленому цим Кодексом порядку.

За умовами розділу 1 Договору відповідачем було підтверджено наявність діючих договорів розподілу (транспортування) газу, а саме з ПАТ «Донецькоблгаз», та використання газу для власного споживання. При цьому, відповідачу присвоєно наступний ЕІС-код - НОМЕР_4.

За змістом відомостей Інформаційної платформи (електронної платформи оператора газотранспортної системи у формі веб-додатка в мережі Інтернет, створеної відповідно до вимог Кодексу ГТС), витяги з якої додані позивачем до матеріалів справи, наявні відомості щодо обсягів споживання відповідачем з ЕІС-кодом НОМЕР_4 природного газу у спірний період.

Вказані відомості відповідачем не спростовані, доказів, які б містили інші відомості, ніж зазначені позивачем, відповідачем до справи не додано.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними згідно із ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінивши надані позивачем до справи докази в їх сукупності, суд приймає їх в якості належних, таких, якими підтверджено, зокрема, постачання позивачем відповідачу природного газу у березні 2022 року в обсязі 5,89685 тис.м3 на суму 190812,61 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги надані до матеріалів справи відомості інформаційної платформи Оператора ГТС за точкою ЕІС-код НОМЕР_4, відсутність вмотивованої відмови відповідача від підписання акту прийому-передачі газу природного від 31.03.2022, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 190812,61грн, та відповідно про їх задоволення.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 674,38грн, пеню у розмірі 4495,86 грн та штраф 5% від вартості фактично переданого у відповідному газовому місяці газу за ухилення від підписання та/або надання акту приймання-передачі газу у розмірі 9540,63 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.2 Договору за порушення сторонами умов та/або порядку, встановленого п. 4.4 та/або п.5.1.3 та/або 5.3.5 (в тому числі за ухилення від підписання та/або надання відповідній стороні актів приймання-передачі газу у передбачені Договором строки) - винна сторона сплачує на користь іншої сторони штраф у розмірі 5% від вартості фактично переданого у відповідному газовому місяці газу.

Пунктом 6.3 Договору сторонами встановлено, що за порушення грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно Договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони, кірм суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені за різні порушення зобов`язань не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України штраф є формою неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та пені є правомірними.

Вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 674,38 грн та пені у розмірі 4495,86грн підлягають задоволенню за розрахунком позивача перевіреним судом та неоспореним відповідачем.

Як встановлено вище, відповідач акт прийому-передачі газу природного від 31.03.2022 у строки передбачені п. 4.4 Договору не підписав, вмотивованої відмови від підписання акту позивачу не надав, отже нарахування штрафу 5% від вартості фактично переданого у відповідному газовому місяці газу за ухилення від підписання та/або надання є правомірним.

Вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 9540,63 грн підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 2481,00 грн.

Судом розглядались позовна вимога майнового характеру про стягнення 205523,48 грн.

Отже, з огляду на приписи вказаного Закону позивачем у даному випадку повинно бути сплачено за зазначені позовні вимоги судовий збір у розмірі 3082,85 грн.

При поданні даного позову позивачем згідно платіжного доручень №395 від 10.06.2022 сплачено судовий збір у розмірі 3082,85 грн.

В той же час, ч. 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір» (п. 8.23).

Відтак, враховуючи, що даний позов подано в електронній формі за допомогою системи «Електронний суд», то для визначення розміру судового збору підлягає застосуванню встановлений наведеною нормою коефіцієнт пониження, виходячи з якого розмір судового збору, яким підлягає оплаті заявлена за поданим позовом майнова вимога становить 2466,28 грн (3082,85грн * 0,8).

Таким чином, 616,57 грн судового збору сплачено позивачем надмірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд не вирішує питання повернення позивачу надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 616,57 грн під час прийняття рішення у справі, оскільки клопотання про повернення цієї суми з Державного бюджету не надходило.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 2466,28 грн покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Завод Обважнювачів» (85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 99, ідентифікаційний код 00136751) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 3А, ідентифікаційний код 42601505) основний борг у розмірі 190812 (сто дев`яносто тисяч вісімсот дванадцять) грн 61 коп., 3% річних у розмірі 674 (шістсот сімдесят чотири) грн 38 коп., пеню у розмірі 4495 (чотири тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн 86 коп., штраф у розмірі 9540 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок) грн 63 коп. та судовий збір у розмірі 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн 28 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова