ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1043/23

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Маркіна Т.М.

Представники:

від позивача: Рудницький Е.С., адвокат;

від відповідача: Кісілевич Є.Є., адвокат.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" подало до Господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву до Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" в якій просить суд стягнути заборгованість згідно заяви - приєднання № 0942003MMSAT016 від 01.01.2023 у розмірі 5 546 390, 06 грн, яка складається з основного боргу - 5 474 390, 13 грн, 3% річних - 4 049, 88 грн, пеня - 67 498, 05 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10.04.2023.

27.03.2023 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшла відповідь на відзив.

28.03.2023 від відповідача надійшов відзив.

06.04.2023 відповідач надав клопотання по справі.

Ухвалою суду від 10.04.2023 підготовче засідання в режимі відеоконференції відкладено до 16.05.2023.

11.05.2023 від Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 5 474 842, 13 грн, у зв`язку із погашенням заборгованості.

Ухвалою суду від 16.05.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначити до розгляду в засіданні на 14.06.2023.

В ході судового засідання 14.06.2023, суд заслухавши представників сторін, розглянув справу по суті, встановив обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 14.06.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов заяви - приєднання № 0942003MMSAT016 від 01.01.2016 в частині своєчасного розрахунку за послуги з розподілу природного газу за січень 2023 року.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» посилається на розділ X Договору між AT «Дніпровська ТЕЦ» та AT «Дніпропетровськгаз» укладеному шляхом подання 01.01.2016 року заяви - приєднання № 0942003MMSAT016, в якому передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс - мажорних обставин). Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Відповідач зазначає, що про дану обставину та тимчасову неможливість виконання грошового зобов`язання за договором № 0942003MSAT016 від 01.01.2016, AT «Дніпровська ТЕЦ» повідомляло AT «Дніпропетровськгаз».

Отже, AT «Дніпровська ТЕЦ» не може нести відповідальність за невиконання зобов`язання, виконання якого було унеможливлено форс-мажорними обставинами, існування яких підтверджено у встановленому порядку, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення пені та 3 % річних.

Крім того, відповідач посилається на пункт 5 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових, явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 року № 1639-ІХ, (опублікований в офіційному виданні «Голос України» за № 163 від 28.08.2021 року), передбачено, то у разі передачі AT «Дніпровська ТЕЦ». AT «Херсонська ТЕЦ». AT «Криворізька теплоцентраль», ПАТ «Одеська ТЕЦ». ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ». ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», корпоративні права яких належать державі, у власність НАК «Нафтогаз України» на виконавчі провадження, у яких зазначені у цьому пункті теплоелектроцентралі є боржником, протягом п`яти років з дня такої передачі поширюється дія пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчі провадження, зупинені згідно з пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», у яких зазначені у цьому пункті теплоелектроцентралі є боржником, можуть бути поновлені не раніше ніж через п`ять років з дня такої передачі.

11.10.2022 відбулась передача акцій AT «Дніпровська ТЕЦ» до статутного капітал) AT «НАК «Нафтогаз України». На підтвердження цього до відзиву надаються копія договору купівлі - продажу акцій № 90 від 05.10.2022 та копія виписки про операції з цінними паперами з 11.10.2022 по 11.10.2022.

Отже, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, в яких боржником виступає AT «Дніпровська ТЕЦ» також має бути зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, відповідач просить зменшити розмір пені та 3 % річних на 90% та відстрочити виконання рішення на 1 рік.

Позиція позивача викладена у відповіді на відзив з урахуванням доповнень

Позивач не підтримує викладені обставини відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що всупереч вимогам чинного законодавства, що передбачає порядок звільнення від відповідальності внаслідок дії форс-мажорних обставин, відповідачем не доведений причинний зв`язок між дією форс-мажорних обставин та невиконанням зобов`язань за Договором розподілу природного газу, укладеного з AT «Дніпропетровськгаз».

Крім того, отримання збитків у попередньому періоді не звільняє відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" згідно заяви-приєднання № 0942003ММSАТ016 від 01.01.2016 року приєдналось до умов Договору розподілу природного газу (арк. с. 11).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.09.2016 року (арк. с. 12) зобов`язання щодо надання послуг з розподілу природного газу за договором з 01 жовтня 2016 року бере на себе Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу - Дніпродзержинського УЕГГ Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз".

У зв`язку зі зміною назви відповідача з Публічного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" на Приватне акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 3 від 31.05.2017 (арк. с. 15) та в подальшому було укладено додаткову угоду № 4 від 22.05.2018 (арк. с. 16), у зв`язку зі зміною назви Приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" на Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль".

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГРС).

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі - Типовий договір), який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором газорозподільної системи обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів.

Згідно з пунктом 1.1 договору цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1.3 договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання до цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви-приєднання за формою наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими), який є невід`ємною частиною до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до пункту 2.1 Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГМР та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГМР та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим договором (пункти 5.1, 5.2 договору).

Згідно пункту 6.2 договору, тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (пункт 6.3 договору).

Згідно пункту 6.4 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.5 договору визначення фактичного обсягу використання потужності (протягом календарного року) та замовленої споживачем річної потужності здійснюється сумарно по всіх об`єктах споживача, що не є побутовим, що знаходяться в газорозподільній зоні відповідного оператора ГРМ, крім випадків, передбачених главою 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

На виконання указаних норм відповідачеві була визначена річна замовлена потужність на 2022 рік в розмірі 43 451 127, 92 куб м (місячна замовлена потужність 3 620 927, 33 куб м), яка доведена до відома останнього в акті приймання-передачі природного газу від 30.09.2022 № ДГП0069521.

Відповідач, підписавши цей акт, погодився із визначеним обсягом річної замовленої потужності.

Згідно з додатковою угодою № 7 від 06.01.2021 позивач і відповідач дійшли згоди викласти додатки № 4 «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача» до вказаного вище Типового договору в новій редакції (арк. с. 19).

Додатком № 4 було визначено розрахунки втрат і витрат природного газу та перелік точок комерційного обліку споживача (арк. с. 27).

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 2745 від 22.12.2021 року "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз" встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1, 26 грн за 1 м. куб. на місяць (без урахування ПДВ).

Пунктом 6.6 Типового договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. /.../ Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з абз. 2 пункту 6.7 Типового договору у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення. Між позивачем та відповідачем графік погашення заборгованості не було укладено.

Відповідно до п. 8.2. Типового договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Так, на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу:

- в січні 2023 року на суму 5 474 842, 13 грн, що підтверджується Актом № ДГП83000275 від 31.01.2023 наданих послуг з розподілу природного газу (арк. с. 29).

Акт підписано сторонами без зауважень та заперечень.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" надіслало на адресу відповідача вимоги № 49004.1-Сл-2535-0223 від 07.02.2023 про погашення заборгованості.

Вказана претензія та лист залишені без відповіді та задоволення.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому позивач просить стягнути суму основного боргу в розмірі 5 474 842, 13 грн, пеню у розмірі 67 498, 05 грн та 3 % річних у розмірі 4 049, 88 грн.

Відповідач надав докази сплати основного боргу в розмірі 5 474 842, 13 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 451 від 28.04.2023 та не заперечується позивачем.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

З огляду на наявний у матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати поставленої електричної енергії. Відповідно до пункту 6.4 договору, строк оплати поставленої електричної енергії є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем за договором становив 5 474 842, 13 грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява до Господарського суду Дніпропетровської області була подана позивачем через канцелярію суду 27.02.2023, про що свідчить поштовий штемпель на конверті.

Після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем були надані докази оплати боргу в сумі 5 474 842, 13 грн, що становить спірну суму заявленого до стягнення основного боргу, а саме: копію платіжної інструкції № 451 від 28.04.2023.

Таким чином, на момент прийняття рішення у даній справі сума спірного основного боргу відповідача перед позивачем сплачена в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Як на тому наголошено у пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Суд вважає за можливе взяти до уваги вказані вище роз`яснення пленуму Вищого господарського суду України та застосувати їх за аналогією до статті 231 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), зважаючи на відсутність будь-яких роз`яснень щодо спірного питання, враховуючи норми ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VIII.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 5 474 842, 13 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом.

У зв`язку з наведеними обставинами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення з відповідача вищенаведеної суми основного боргу в зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2. Типового договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати поставленого товару, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 67 498, 05 грн за період з 13.02.2023 по 21.02.2022.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі несвоєчасної оплати поставленої продукції, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені у розмірі 67 498, 05 грн.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 90 %.

В обґрунтування заяви про зменшення суми пені відповідач посилається на те, що АТ "Дніпровська ТЕЦ" завжди намагалось дотримуватись своєчасності виконання зобов`язані за договором № 0942003ММSАТ016 від 01.01.2016. Підставами невиконання зобов`язань стали об`єктивні обставини, пов`язані з тими, що не залежали від волі підприємства. Ведення воєнного стану значно відобразилось на стані розрахунків споживачів за послуги теплопостачання, особливо в зазначений в позові період виникнення боргу, що унеможливило виконання сплати кредиторських зобов`язань.

В підтвердження майнового стану відповідач надає довідку про фінансовий стан. Збитковість фінансової діяльності підтверджується Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід).

Крім того, відповідач просить суд врахувати наявність форс-мажорних обставин через військову агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В силу статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних обставин, які стали причиною неможливості своєчасних розрахунків з боку відповідача.

Також, судом враховано, що обставини, на які посилається Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль", вказують на відсутність його вини в певній мірі у несвоєчасному виконанні ним взятих на себе зобов`язань. Господарська діяльність відповідача має соціальне значення для населеного пункту, в якому він розташований.

Крім того, судом враховано, що позивачем під час розгляду справи повністю погашено суму основної заборгованості.

На підставі викладеного суд вбачає підстави для зменшення суми пені на 50% до 33 749, 03 грн, скориставшись правом, наданим нормою частини 3 статті 551 ЦК України

Щодо суми 3 % річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 049, 88 грн за загальний період з 13.02.2023 по 21.02.2023.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат щодо стягнення суми вказаних нарахувань є вірним.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 4 049, 88 грн.

Щодо відстрочення виконання рішення

Статтями 7, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

У заяві про відстрочку виконання рішення відповідач посилається, що всі виконавчі дії у виконавчих провадженнях., в яких AT «Дніпровська ТЕЦ» виступає боржником, зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з включенням AT «Дніпровська ТЕЦ» до переліку об`єктів великої приватизації державної власності згідно з Розпорядженням Кабінету міністрів України № 358-р від 10.05.2018 та Розпорядженням Кабінету міністрів України № 36-р від 16.01.2019 року.

11.10.2022 року відбулась передача акцій AT «Дніпровська ТЕЦ» до статутного капітал) AT «НАК «Нафтогаз України». На підтвердження цього до відзиву надаються копія договору купівлі - продажу акцій № 90 від 05.10.2022 та копія виписки про операції з цінними паперами з 11.10.2022 по 11.10.2022.

Отже, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, в яких боржником виступає AT «Дніпровська ТЕЦ» також має бути зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач також зазначає, що основним видом діяльності AT «Дніпровська ТЕЦ» є комбіноване виробництво електричної та теплової енергії в межах одного технологічного процесу у результаті спалення палива, яким є природний газ.

Метою виробництва теплової енергії є її постачання населенню, бюджетним установам та організаціям, релігійним організаціям та промисловим споживачам м. Кам`янське, Дніпропетровської області, на підставі рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/V11 від 09.07.2020.

Джерелом коштів AT «Дніпровська ТЕЦ» є оплата споживачами послуг теплопостачання. Стан розрахунків споживачів теплової енергії залишається незадовільним.

Отже, єдиним шляхом реального виконання зобов`язань є відстрочення виконання рішення суду до закінчення дії воєнного стану в Україні. Проте враховуючи що відповідно до частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, АТ "Дніпровська ТЕЦ" просить суд відстрочити виконання судового рішення в справі № 904/1043/23 на один рік з моменту набрання цим рішенням законної сили, що дасть можливість підприємству накопичить необхідні кошти отримані від фінансових результатів своєї господарської діяльності і виконати його в добровільному порядку.

Позивач заперечує проти задоволення заяви.

АТ ОРС Дніпропетровськгаз зазначає, що законодавством передбачена лише необхідність зупинення виконавчих проваджень, у випадку передачі корпоративних прав відповідача НАК Нафтогаз України, а тому відсутній причинний зв`язок наведених обставин з відстроченням виконання судового рішення, про яке просить відповідач.

Пункт 1 статті 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю, у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Враховуючи все вищевказане, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 1 рік та роз`яснює відповідачу, що він не позбавлений можливості звернутися повторно з клопотанням про розстрочення або відстрочення виконання рішення суду, враховуючи стягнуту судом суму заборгованості та з відповідним їй обґрунтуванням, в порядку статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому судовий збір у розмірі 83 195, 86 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 5 546 390, 06 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, 2, ідентифікаційний код 00130820) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 03340920) 3% річних у розмірі 4 049, 88 грн, пеню в розмірі 33 749, 03 грн та суму судових витрат у розмірі 83 195, 86 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У заяві Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про відстрочку виконання рішення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.06.2023

Суддя В.І. Ярошенко