ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"12" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1457/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.
за участю представників сторін:
від позивача: адвокат Стаценко В.М. ордер,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1457/23
про стягнення 413 486,01 грн,
1. Позиції учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на виконання робіт у сфері землеустрою від 20.03.2020 № 71 в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних позивачем робіт із землеустрою.
Зокрема, позивач вказує, що враховуючи рішення Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 13.02.2020 № 1493-VII між відповідачем, як замовником робіт, та позивачем, як виконавцем робіт, було укладено договір на виконання робіт у сфері землеустрою від 20.03.2020 № 71, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання виконати землевпорядні роботи з інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту), а відповідач взяв на себе зобов`язання прийняти та оплатити виконанні роботи.
Як стверджує позивач, 30.03.2020 відповідач виконав свої зобов`язання із оплати позивачу 30% від загальної вартості робіт у сумі 116760 грн, як це визначено абзацом першим пункту 3.1. договору.
Позивач наголошує, що виконавши свої зобовязання зі скаладання Технічної документації та на виконання вимог пункту 4.2. договору він супровідним листом передав замовнику технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту), яка має позитивний висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а також акт приймання-здачі виконаних робіт. Вказаний супровідний лист позивача та додані до нього документи було отримано відповідачем 28.10.2020 та зареєстровано за вхідним № 1192.
При цьому, за результатом розгляду наданих документів та матеріалів відповідач, в особі голови Дальницької сільської ради Крутюка С.І., підписав акт приймання-передачі виконаних робіт, яким зокрема підтвердив, що виконанні позивачем роботи із землеустрою щодо інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) задовольняють позивача в повному обсязі, належним чином оформлені та відповідають умовам договору.
Отже, на думку позивача, визначені умови договору та факти належного і повного виконання з його боку своїх зобов`язань за договором свідчать, що відповідач повинен був здійснити остаточні розрахунки із позивачем до 05.11.2020, із розрахунку 28.10.2020 року + 5 (п`ять) робочих днів.
Водночас, 22.12.2020 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони підтвердили, що загальна сума зобов`язань відповідача зменшена на 116 760,00 грн, тобто на суму попередньої оплати у розмірі 30% від вартості договору, яку відповідач сплатив позивачу 30.03.2020 року. Додатковою угодою № 1 сторони визначили, що загальна сума невиконаних відповідачем зобов`язань становить 272 440,00 грн.
Однак, за ствердженням позивача, протягом 2021-2023 років відповідач так і не виконав взяті за умовами договору зобов`язання із повної оплати вартості виконаних позивачем робіт.
З метою досудового врегулювання спору позивач надав відповідачу претензію від 17.01.2023 № 17/01/2023-71, в якій вимагав від Дальницької сільської ради виконати свої зобов`язання за договором та перерахувати на рахунок ТОВ «Геоїд Агро» суму заборгованості в розмірі 272 440 грн, та яка була зареєстрована в Дальницькій сільській раді 17.01.2023 за вхідним № 121.
Відтак, невиконання Дальницькою сільською радою своїх зобов`язань за спірним договором порушує законні права та інтереси позивача на отримання повної оплати за виконані ним роботи із землеустрою.
Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.
Інші заяви по суті до суду не надходили.
2. Процесуальні питання, вирішені судом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2023 позовна заява вх.№ 1513/23 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.04.2023 прийнято позовну заяву (вх. №1513/23 від 07.04.2023) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1457/23. Постановлено розглядати справу № 916/1457/23 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на "09" травня 2023 року об 11:20 год.
09.05.2023 у судовому засіданні по справі № 916/1457/23 судом проголошено протокольну ухвалу про перерву до "25" травня 2023 року о 14:20 год, про що відповідача було повідомлено ухвалою суду від 09.05.2023, постановлено у відповідності до приписів ст. 120 ГПК України.
25.05.2023 у судовому засіданні по справі № 916/1457/23 судом проголошено протокольно перерву до "12" червня 2023 року о 12:00 год. Дальницьку сільську раду Одеського району Одеської області повідомлено про дату, місце та час судового судового засідання у справі № 916/1457/23 відповідною ухвалою суду від 26.05.2023, постановленою в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.
Представник позивача 12.06.2023 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи № 916/1457/23, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи, але процесуальним правом участі в судовому засіданні жодного разу не скористався, повноважного представника не направив, будь-яких клопотань чи заяв до Господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.
Крім того, додатково ухвали суду були направлені судом на електронну пошту відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві та наявну на офіційному сайті відповідача.
Таким чином, судом протягом всього періоду розгляду справи здійснювалися спроби повідомлення відповідача за всіма відомими суду засобами зв`язку з відповідачем; матеріали справи не містять відомостей про будь-які інші засоби зв`язку з відповідачем.
Отже, суд констатує небажання відповідача висловити свою правову позицію у даному спорі.
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.
Додатково суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилалися під час судового розгляду як на підставу своїх вимог і заперечень, а також судом були безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.
12.06.2023 в судовому засіданні Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.
3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
20.03.2020 між Дальницькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області (замовник) та ТОВ «Геоїд Агро» (виконавець) укладено договір № 71 на виконання робітт у сфері землеустрою, за умовами якого виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: показник національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 99999999-9 - «Не відображене в інших розділах» (Землевпорядні роботи з інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.5. договору термін та етапи виконання робіт визначаються погодженим сторонами Календарним планом виконання робіт (далі - календарний план) (додаток 2). Термін виконання робіт: до 31 грудня 2020 року.
Як встановлено п. 1.6. договору, він вважається виконаним, а роботи фактично наданими, після отримання замовником технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту), яка має позитивний висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та підписаного акту приймапня-передачі виконаних робіт, що є підставою для розрахунку.
Згідно п.п. 2.1., 2.2. договору загальна вартість цього договору становить 389 200 гривень 00 коп. без ПДВ, відповідно до Протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 3), що є невід`ємною частиною цього договору. Вартість договору може бути зменшена за згодою сторін у разі зменшення обсягів закупівлі.
Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що розрахунок по договору здійснюється замовником шляхом попередньої оплати у розмірі 30% від вартості договору у сумі 116 760 гривень 00 копійок без ПДВ, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 р. № 1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», протягом 30 (тридцяти) днів з моменту укладення договору.
Остаточні розрахунки за роботи, виконані за цим договором здійснюються замовником протягом 5 робочих днів з дня отримання замовником технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту), яка має позитивний висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про що складається акт приймання-передачі виконаних робіт.
Як передбачено п. 3.5. договору, підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.
Відповідно до п. 4.2. договору, за результатами виконаних робіт виконавець надає замовнику:
- технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту), яка має позитивний висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин;
- Акт приймання-передачі виконаних робіт.
При цьому, у разі виявлення недоліків замовник складає акт із переліком недоліків та термінів їх усунення і передає його виконавцю. Після усунення недоліків сторонами підписується Акт приймання-передачі виконаних робіт (п. 4.4. договору).
Згідно пп. 5.2.2. п. 5.2. договору виконавець має право отримати за виконанні роботи оплату в розмірах, порядку і строки, передбачені цим договором.
Відночас, підпунктом 5.3.1. п. 5.3. договору встановлено зобов`язання замовника прийняти від виконавця результати виконаних робіт, якщо виконані роботи відповідають умовам договору, і оплатити їх в розмірах і в строки, передбачені цим договором.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та діє до 31 грудня 2020 року, якщо інше не буде передбачено додатковими угодами, а в частині оплати - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.п. 8.1., 8.2. договору).
Додатками 1-3 до цього договору є погоджені з обох сторін: завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) (технічне завдання); Календарний план виконання робіт; Протокол погодження договірної ціни на виконання робіт.
ТОВ «Геоїд Агро» на виконання умов договору № 71 від 20.03.2020 супровідним листом надало Дальницькій сільській раді Овідіопольського району Одеської області технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населених пунктів), яка має позитивний висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та акт приймання-передачі виконаних робіт. Вказані документи отримані відповідачем, про що на супровідному листі міститься відмітка про його реєстрацію 28.10.2020 за вх. 1192.
Окрім того, 28.10.2020 сторонами підписано та скріплено печатками сторін акт приймання-передачі виконаних робіт, з якого вбачається, що виконані роботи із землеустрою щодо інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населених пунктів) задовольняють замовника в повному обсязі, належним чином оформлені та відповідають умовам договору. Зауважень та заперечень щодо виконаних робіт на дату підписання даного акту у сторін не має. Також, відповідно до вказаного акту остаточна плата по договору у розмірі 70% від загальної вартості робіт в сумі 389 200, 00 грн без ПДВ здійснена в сумі 272 440,00 грн без ПДВ.
Водночас, 22.12.2020 між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до договору № 71 від 20.03.2020, з якою судом встановлено, що сторони погодили зменшити суму договору на 116760,00 грн у зв`язку із закінченням бюджетного року. Додатково сторони встановили, що загальна сума договору складає в сумі 272 440,00 грн та продовжили строк дії договору до 31.12.2021.
Як вабчається з виписки ПАТ «МТБ Банк» по рахунку ТОВ «Геоїд Агро» за період з 20.03.2020 по 26.01.2023 відповідачем за договором № 71 від 20.03.2020 було сплачено лише 116760,00 грн.
17.01.2023 позивач надіслав на адресу Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області претензію № 17/01/2023-71, яка отримана та зареєстрована відповідачем 17.01.2023 за вх. № 121, відповідно до якої позивач вимагав від Дальницької сільської ради виконати свої зобов`язання за договором № 71 від 20.03.2020 належним чином та перерахувати на рахунок ТОВ «Геоїд Агро» суму заборгованості в розмірі 272 440,00 грн. Відповідь відповідача на дану претензію в матеріалах справи відсутня.
30.01.2023 позивач звернувся до Головного управління ДКСУ в Одеськії області з адвокатським запитом № 01-30.01.23, де просив повідомити чи надавала Дальницька сільська рада протягом 2021-2023 років платіжні доручення щодо перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Геоїд Агро» з метою виконання зобов`язань, серед іншого, за договором № 71 від 20.03.2020 на суму 272440,00 грн.
Управління Державної казначейської служби України в Овідіопольському районі Одеської області листом № 02-27-08/66 від 02.02.2023 повідомило позивача, що платіжні доручення щодо перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Геоїд Агро» за договором № 71 від 20.03.2020 року на суму 272 440,00 грн. Дальницькою сільською радою протягом 2021-2023 року до Управління не надавалися.
У відповідь на адвокатський запит позивача відповідач листом № 204 від 06.02.2023 повідомив про продовження строку розгляду згаданого адвокатського запиту до 20 робочих днів.
Оскільки, відповідач не здійснив оплату за договором у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права інтереси позивача порушені, що призвело до нарахування інфляційних втрат, 3% річних та звернення позивача до суду за захистом.
4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.
Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.
Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
За приписами частин 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
В силу ч.1 ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника (ч. 3 ст. 853 ЦК України).
Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.
Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодексу України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (стаття 1 Господарського кодексу України).
Так, укладений між сторонами по справі договір, який за своєю суттю є договором підряду, є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України). В свою чергу згідно ст. 629 ЦК України вказаний договір є обов`язковим для виконання його сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору на виконання робіт у сфері землеустрою № 71 від 20.03.2020, укладеного із Дальницькою сільською радою Одеського району Одеської області, виконав землевпорядні роботи з проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, про свідчить відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт від 28.10.2020.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів належне виконання останнім своїх зобов`язань з виконання роботи з проведення інвентаризації земель села Доброолександрівка Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, вартість яких відповідно до п. 2.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 22.12.2020, з урахуванням сплати відповідачем 30% передплати, становить 272440,00 грн.
В той же час як було встановлено судом вище, відповідач, отримавши акт приймання - передачі виконаних робіт від 28.10.2020, не надав позивачу обґрунтовану відмову від прийняття робіт і підписання акта (не склав протокол розбіжностей), а навпаки підписав його буз зауважень та заперечень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про виявлені та заявлені відповідачем претензії щодо якості чи обсягу виконаних робіт на момент отримання та підписання замовником акта.
Отже, у відповідача виник обов`язок оплатити виконані позивачем роботи на суму 272440,00 грн, які є предметом спору у даній справі, в строк встановлений п. 3.1. спірного договору.
Відтак, під час розгляду справи судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору від 20.03.2020 № 71, а саме нездійснення у визначений договором строк (до 04.11.2020 включно) остаточних розрахунків за виконані позивачем роботи на суму 272 440,00 грн. При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що порушення відповідачем зобов`язання у спірних правовідносинах сторін мало місце не з його вини.
Отже, оскільки відповідачем не спростовані обставини щодо порушення ним зобов`язання за укладеним між сторонами договором, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення з останнього суми заборгованості разом з нарахованими відсотками та інфляційними втратами,. Розрахунок спірних сум, який наведений позивачем у позовній заяві, судом перевірено та встановлено його вірність умовам договору та нормам права.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
17.10.2019 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів2.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyondreasonabledoubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, сплачений останнім при поданні позову судовий збір в розмірі 4961,83 грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 202, 233, 237 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Позов - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19 червня 2023 р.

Суддя О.В. Цісельський