ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа№ 925/32/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Грека Б.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 14.06.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни

на рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023

та додаткове рішення господарського суду Черкаської області від 06.04.2023

у справі №925/32/23

за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав"

до Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни

про стягнення 30 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.03.2023, крім іншого, позов задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" - 30 000,00 грн. плати на підставі договору № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Крім того, додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 заяву позивача від 28.03.23 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; прийнято у справі додаткове рішення та стягнуто з Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" - 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в решті вимог по заяві відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець Тимошенко Еріка Самедівна звернулася безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження та розгляд проводити за участі сторін; рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі № 925/32/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи-підприємця Тимошенко Еріки Самедівни про стягнення в сумі 30 000,00 грн. відмовити повністю та скасувати додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 у справі № 925/32/23 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Пантелієнко В.О. та Грека Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/32/23 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни про стягнення 30 000,00 грн.; відкладено розгляд питання про поновлення чи відмову у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження, відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 та додаткове рішення від 06.04.2023 у справі №925/32/23 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №925/32/23.

15.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/32/23 у 2-х томах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 та додаткове рішення господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 у справі №925/32/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 14.06.2023 о 10 год. 30 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 05.06.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 12.06.2023.

05.06.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення без змін. На думку позивача, закінчення акредитації позивача у сфері колективного управління не припиняє його права по договору отримувати з відповідача платежі за договором, виходячи з істотних умов, як особливостей договору між сторонами у цьому конкретному спорі.

06.06.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій остання просить надати їй (адреса електронної пошти: ), - можливість взяти участь у судовому засіданні у справі №925/32/23, призначеному на 14.06.2023 о 10:30, у Північному апеляційному господарському суді - в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відмовлено Фізичній особі - підприємцю Тимошенко Е. С. в задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні у справі № 925/32/23, призначеному на 14.06.2023, в режимі відеоконференції.

У судове засідання 14.06.2023 з`явився представник позивача. Решта учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі сторін, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Як зазначає апелянт, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки починаючи з 29.05.2022 позивач не був акредитованою організацією та не мав правових підстав в подальшому нараховувати відповідачу платежі, у зв`язку з чим, на думку скаржника, у відповідача відсутній обов`язок сплачувати позивачу будь-яку винагороду. Також скаржник вважає, що додаткове оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки є невід`ємною частиною оскаржуваного судового рішення від 24.03.2023.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни слід задовольнити частково. Рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі №925/32/23 слід скасувати в частині стягнення 24000,00 грн заборгованості з Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав". В цій частині слід прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоленні вказаних позовних вимог. В решті рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі №925/32/23 слід залишити без змін. Додаткове рішення господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 у справі №925/32/23 - залишити без змін, з огляду на наступне.

01.10.2019 між фізичною особою - підприємцем Тимошенко Ерікою Самедівною (далі - Користувач, відповідач), Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав" (далі - Суміжна ОКУ, позивач), Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими правами та суміжними правами (далі - Авторська ОКУ) та Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (далі - Організація) було укладено договір № КБР285/10/19-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Користувач доручає Організації укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими Користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів) так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Згідно з п. 1.2. договору сторони цим договором передбачають особливий порядок перерахування коштів від Користувача до Авторської ОКУ та Суміжної ОКУ, який, при цьому, не пов`язаний із жодними додатковими витратами з боку Користувача, а направлений на раціональний поділ роялті за напрямками оплати за використання об`єктів авторського права та суміжних прав.

У відповідності до п. 3.1. договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

Договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором (пункт 3.2 Договору).

За договорами, зазначеними в пунктах 3.1 і 3.2 Договору, користувач здійснює оплату за 1 (один) рік шляхом виплат в розстрочку, а саме, здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому, Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (далі також - "Єдиний сукупний платіж за майнові права) в розмірі, що зазначений в додатку №3 до Договору (з урахуванням інших положень Договору) на рахунок Організації (Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"). Організацією може надсилатися Користувачу рахунок-фактуру в електронній формі, підписаний із використанням електронного цифрового підпису за допомогою системи електронного документообігу (пункт 3.3 Договору).

Механізм розстрочки, передбачений Договором, діє таким чином: користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого єдиного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання Договору; режим розстрочки за загальним правилом за Договором діє без обмеження строку; в той же час, якщо користувач не сплачував єдиний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови повної оплати за весь строк дії ліцензійних договорів (умови повної оплати означають: оплату за весь строк у вигляді повної передплати, при чому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів як стосовно авторських прав, так і щодо суміжних прав); підставою для оплати у цьому випадку є сам Договір із додатками до нього (пункт 3.4 Договору).

Якщо Позивач (як Користувач) бажає здійснити одноразовий річний платіж на рахунок Суміжної ОКУ та Авторської ОКУ, то Користувач через Організацію запитує у них відповідні рахунки-фактури (п. 3.5).

Отриманий Організацією від Користувача єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується Організацією на рахунок Суміжної ОКУ та на рахунок Авторської ОКУ. Пропорції щодо перерахування Суміжній ОКУ та на та Авторську ОКУ дотримуються Організацією завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу Користувача має отримати Суміжна ОКУ (Позивач), а інші 50% Авторська ОКУ (пункт 3.6 Договору).

Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав оформлений у вигляді додатка №1 до Договору і є його невід`ємною частиною (пункт 4.1 Договору).

Надання дозволу, строк його дії, спосіб використання об`єктів авторського права та суміжних прав визначаються безпосередньо у додатках №1 і №2 до Договору. Строк дії Договору визначається строком дії того дозволу, який буде діяти довше (враховуючи додаток №1 і додаток №2 до Договору). Адреса публічного закладу (адреси публічних закладів) (прим. - територія), в яких Користувач отримує дозволи використовувати об`єкти авторського права та суміжних прав, визначені в додатку №3 до Договору; розмір винагороди (роялті) визначається сторонами як в додатку №3 та і в додатках №1 і №2 відповідно стосовно суміжних прав та стосовно авторських прав. Порядок виплати сукупної суми винагороди (роялті) Користувачем на рахунок Організації встановлений Договором та додатком №3 до нього, при цьому, порядок сплати винагороди роялті Організації (від імені і за рахунок Користувача) на користь Авторської ОКУ та Суміжної ОКУ встановлений також відповідно додатками №1 і №2 до Договору. Сторони можуть дооформити інші додатки та додаткові угоди до Договору (пункт 4.3 Договору).

Також сторонами Договору обумовлено, що у разі виникнення заборгованості у Користувача за Договором (основним договором із додатками до нього) позов (позови) на стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо Авторською ОКУ щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Авторською ОКУ, окремо Суміжною ОКУ (Позивачем) до Користувача щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Суміжною ОКУ, а також у разі досягнення домовленості між Авторською ОКУ та Суміжною ОКУ ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з користувача (пункт 5.1 Договору).

Сторонами у пункті 5.2. договору погоджено, що в разі втрати Суміжною ОКУ (Позивачем) статусу акредитованої організації колективного управління, правовідносини між Суміжною ОКУ та іншими сторонами Договору можуть бути призупинені (або розірвані) в односторонньому порядку за рішенням Організації. При цьому суми винагороди (роялті), які на такий час знаходяться в Організації мають бути притримані і перераховані вже новій акредитованій організації в такій сфері.

Як Додаток №1 до Договору між користувачем і Суміжною ОКУ був укладений Договір про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав від 01.10.2019.

Як Додаток №2 до Договору між користувачем і Авторською ОКУ був укладений Договір про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права від 01.10.2019.

У Додатку №3 до Договору сторонами погоджений заклад, в якому користувач здійснює використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторського права (Ресторан "Ферма" по вул. Шевченка, 222 в м. Черкаси), а також розмір єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права, який становить 3000,00 грн.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є ліцензійним договором.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За визначенням у ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" добровільне колективне управління майновими авторськими та суміжними правами може здійснюватися в будь-якій сфері управління правами, крім тих, у яких здійснюється розширене або обов`язкове колективне управління.

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" Розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.

Розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом.

Розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах:

1) публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів;

2) публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції;

3) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою;

4) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції;

Перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється розширене колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.

За кожною сферою розширеного колективного управління визначається одна акредитована організація за умови відсутності будь-яких конфліктів інтересів між основною категорією правовласників, в інтересах якої діє така організація, та іншими категоріями правовласників, на користь яких має збиратись дохід від прав у відповідній сфері розширеного колективного управління.

Позивач був акредитованою організацією колективного управління, у сфері розширеного колективного управління "право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою" (наказ Мінекономрозвитку від 29.05.2019 № 912); строк акредитації - 3 роки, з 29.05.2019; дата включення до реєстру - 06.02.2019.

Отже, Позивач був акредитованою організацією колективного управління, строком на три роки, тобто до 29.05.2022.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про втрату Позивачем прав акредитованої організації колективного управління, а відтак, і права на збір, розподіл та виплату доходу правовласникам від використання об`єктів, в даному випадку, суміжних прав за період після втрати позивачем акредитації.

Крім того, судовою колегію враховано, що втративши права акредитованої організації колективного управління, позивач не може надавати повний обсяг прав відповідачу, які зобов`язувався надати за умовами укладеного договору. Прострочення зобов`язання щодо оплати з боку відповідача можливе за умови виконання позивачем повного обсягу своїх обов`язків за цим Договором. Позивач не довів, що виконував у повному обсязі свої зобов`язання за цим Договором перед Відповідачем після втрати Позивачем акредитації.

Колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог в частині стягнення роялті за період з червня 2022 по вересень 2023.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції на зазначені обставини справи уваги не звернув, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин та задоволення позовних вимог в повному обсязі за весь спірний період.

За висновком суду апеляційної інстанції до стягнення належить борг за чотири місяці третього року чинності Договору, а саме з лютого по травень 2022 в сумі 6000,00 грн (4 місяці * 3000,00 грн / 50%).

За період з жовтня по січень 2022 позивач позовні вимоги не заявляв, позаяк, у позовній заяві та у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції підтвердив, що відповідачем здійснена оплата за вказаний період.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, враховуючи що у позивача з 29.05.2022 закінчився термін акредитації у сфері розширеного колективного управління, а суд першої інстанції таких обставин справи не з`ясував, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог на суму 24000,00 грн із прийняттям нового рішення у цій частині, відмовивши у задоволенні цих вимог. В решті оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, оскільки 6000,00 грн стягнуті за період з лютого по травень 2022 правомірно, на виконання умов Договору, який у цей період виконувався позивачем у повному обсязі.

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 заяву позивача від 28.03.2023 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; прийнято у справі додаткове рішення та стягнуто з Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" - 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в решті вимог по заяві відмовлено.

Колегія суддів вважає відповідне додаткове рішення обгрунтованим, з огляду на наступне.

Частина 1ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Разом із тим, у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, під час розгляду справи інтереси позивача за договором від 09.11.22 № 22.12-Н про надання професійної правничої допомоги між позивачем та АО "Інтелкрафтс" представляв адвокат Гуйда Д.М., що діяв на підставі довіреності.

За умовами вказаного договору Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати послуги позивачу з професійної правничої допомоги по підготовці позовної заяви, документів для звернення до суду в судах всіх інстанцій за позовом клієнта до ФОП Тимошенко Е.С. про стягнення боргу за договором від 01.10.2019 № КБР-285/10/19-Н. Винагорода адвокатському об`єднанню визначена у розмірі - 10 000,00 грн. за підготовку, звернення до суду та за представництво в суді першої інстанції.

Додатком № 1 від 27.03.2023 до Договору його сторони збільшили вартість винагороди для Адвокатського Об`єднання "Інтелкрафтс" до 20 000,00 грн. за послуги по вирішенню спору у першій інстанції.

Платіжними дорученнями від 16.03.23 № 559 та від 27.03.2023 № 578 позивач на користь Адвокатського об`єднання сплатив загальну суму 20000,00 грн. в якості оплати за професійну правничу допомогу за договором від 09.11.2022 №22.15 по справі № 925/32/23 в суді першої інстанції.

Актом приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 27.03.2023 позивач та Адвокатське об`єднання підтвердили, що Адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс" надана правнича допомога у даній справі на загальну суму 20000,00 грн., яка включає в себе надання відповіді на відзив, письмового пояснення щодо пропуску строку подання зустрічної позовної заяви, письмового пояснення, заперечення, клопотань про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, заяв з процесуальних питань, заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, підготовка і засвідчення всіх копій документів, участь адвоката у п`яти судових засіданнях.

Форма, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України) законодавством не визначена, тому суд першої інстанції вірно зазначив, що описом робіт може слугувати і вказаний Акт приймання-передачі наданих послуг, який його сторонами підписано без зауважень.

Клопотанням від 04.04.2023 відповідач просила зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, зазначивши, що її обґрунтований розмір становить не більше 2000,00 грн, виходячи із складності спору, видів робіт адвоката та розміру позовних вимог.

При зверненні до суду орієнтовний розмірі витрат на послуги адвоката позивачем було вказано в сумі 10000,00 грн.

Згідно ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Велика Палата Верховного Суду, правові висновки якої є обов`язковими для врахування судом першої інстанції в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, зазначені у Акті приймання-передачі наданих послуг види наданої правничої допомоги, з урахуванням категорії та складності справи, що була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, характер та обсяг наданих адвокатом послуг, які за своїм змістом не потребують значних витрат часу, з урахування ціни заявленого позову (30000,00 грн.), виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд першої інстанції, керуючись частиною 4 статті 129 Господарського кодексу України, дійшов обгрунтованого висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в розмірі 3000,00 грн., що становить 10% від заявленого розміру позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993).

Доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного додаткового судового рішення та впливали на його правильність в апеляційній скарзі не наведено.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни слід задовольнити частково. Рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі №925/32/23 слід скасувати в частині стягнення 24000,00 грн заборгованості з Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав". В цій частині слід прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоленні вказаних позовних вимог. В решті рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі №925/32/23 слід залишити без змін. Додаткове рішення господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 у справі №925/32/23 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни задовольнити частково.

Рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі №925/32/23 скасувати в частині стягнення 24000,00 грн заборгованості з Фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав".

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоленні вказаних позовних вимог.

В решті рішення господарського суду Черкаської області від 24.03.2023 у справі №925/32/23 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Черкаської області від 06.04.2023 у справі №925/32/23 залишити без змін.

Матеріали справи №925/32/23 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 19.06.2023

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Б.М. Грек

В.О. Пантелієнко