СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Харків Справа № 917/1279/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.,

за участю представників:

від позивача - Кобрись О.М. - на підставі довіреності від 04.01.2022р. №2;

від відповідача - Яколенко В.М. - на підставі Ордеру Серії ВІ №1112744 від 09.06.2023р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017", м.Полтава (вх. №864 П/2)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 (повний текст рішення складено 03.04.2023, суддя Іванко Л.А.)

за позовом Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради", м.Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017", м. Полтава

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власником своїм майном,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" про зобов`язання передати йому дизельне паливо в обсязі 80000літрів на загальну суму 1833600,00грн, яке знаходиться на відповідальному безкоштовному зберіганні у відповідача згідно з договором №389 від 09.11.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем, як постачальником за договором, своїх зобов`язань в частині забезпечення належного відпуску (отоварення) талонів (паливних карток) на АЗС, внаслідок чого позивач не має змоги належним чином скористатись належним йому на праві власності товаром, який знаходиться на зберіганні у постачальника (відповідача).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 позовні вимоги Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" задоволено повністю; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Надежда Ритейл 2017» передати Комунальному підприємству «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» 80 000 літрів дизельного палива на загальну суму 1833600,00грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надежда Ритейл 2017» на користь Комунального підприємства «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» 27504,00грн судового збору.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що укладений між сторонами договір №389 від 09.11.2020 містить як елементи договору поставки, так і договору зберігання, зі змісту якого випливають зобов`язання відповідача як постачальника здійснити поставку товару в порядку, визначеному пунктом 5.4 договору (шляхом здійснення заправки автотранспорту замовника дизельним паливом на АЗС) та зобов`язання відповідача, як зберігача на вимогу позивача повернути дизельне паливо, право власності на яке було набуте позивачем відповідно до пункту 1.5 договору, та яке перебуває на зберіганні відповідача відповідно до пункту 1.6 договору. Проте, відповідачем вказані зобов`язання щодо повернення зі зберігання 80000,00літрів дизельного палива виконані не були, що відповідачем не заперечується.

З огляду на встановлений факт невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення зі зберігання майна, право власності на яке було набуте позивачем відповідно до умов договору, господарський суд дійшов висновку, що обраний позивачем у спірних зобов`язально-правових відносинах спосіб захисту (примусове виконання обов`язку в натурі) відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який забезпечує реальне його поновлення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" відмовити повністю.

Одночасно в апеляційні скарзі скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що засобами поштового зв`язку судове рішення не надходило, а отримано представником відповідача нарочно 26.04.2023.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим відповідачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, господарський суд першої інстанції не надав належної оцінки правильності обрання позивачем способу захисту своїх прав, оскільки вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов) відповідає захисту визначеному в пункті 3 частини 2 статті 16 ЦК України - припинення дії, яка порушує право, в той час як однією з умов застосування негаторного позову є відсутність між сторонами договірних відносин, які наявні в межах даного спору.

Крім того, на думку апелянта, місцевий господарський суд самостійно, без належного обґрунтування, змінив предмет позову, в той час, як право вибору способу захисту належить саме позивачу, а втручання суду в це питання порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед судом та принцип диспозитивності.

Апелянт також наголошує, що позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом не було підтверджено належними та допустимими доказами права власності на товар (дизельне паливо) в кількості 80000,00літрів.

Окрім викладеного, скаржник також зазначає, що господарський суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам і доводам відповідача щодо припинення у червні та липні 2021 року користування відповідними автозаправними станціями та припинення діяльності з реалізації пального, з огляду на що, фактичне виконання рішення суду шляхом передачі позивачу дизельного палива є неможливим.

Більш того, апелянт звертає увагу суду на те, що повернув позивачу кошти за неотриманий товар в сумі 1833600,00грн, що підтверджується долученою до апеляційної скарги платіжною інструкцією №56460 від 05.01.2023р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.05.2023р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 та призначено справу до розгляду на "14" червня 2023 р. о 15:45 годині.

09.06.2023 апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 задоволено клопотання представника відповідача (вх.ел.пошти №10436 від 09.06.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №917/1279/22; ухвалено провести судове засідання у справі №917/1279/22 призначене на "14" червня 2023 р. о 15:45 годині, за участю представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

09.06.2023 позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 задоволено клопотання представника позивача (вх.ел.пошти №10410 від 09.06.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №917/1279/22; ухвалено провести судове засідання у справі №917/1279/22 призначене на "14" червня 2023 р. о 15:45 годині, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

12.06.2023р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.36673), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017", рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 14.06.2023 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" відмовити повністю.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 залишити без змін.

Враховуючи, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 09.11.2020 між Об`єднаним автогосподарством закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надежда Ритейл 2017» (надалі - постачальник) було укладено договір №389 (надалі - договір т.1 а.с.52-56), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався у 2020 році поставити замовнику товар, зазначений в тендерній пропозиції, а замовник - прийняти і оплатити товар, визначений в пункті 1.2. договору (пункт 1.1. договору) Найменування (номенклатура, асортимент) товару: Нафта і дистиляти, код за ДК 021:2015 - 09130000-9 - (09134200-9 - дизельне паливо (талони) - 240 000 л.

У специфікації (додаток №1 до договору) визначено предмет договору дизельне паливо (талони або картки), кількістю 240000 літрів, вартістю 22,92 грн за одиницю товару з ПДВ (т.1 а.с.57).

Талон або паливна картка - є документом встановленого постачальником зразка та форми, одноразового використання, який посвідчує право замовника та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на автозаправній станції (далі - АЗС), зазначеній постачальником у тендерній пропозиції. Талон або паливна картка має певний ступінь захисту, гарантований постачальником (пункт 1.4. договору).

Згідно пункту 1.5. договору право власності на пальне переходить до замовника в момент передачі талонів або паливних карток постачальником і може бути реалізоване в будь-який момент на АЗС, визначених постачальником у тендерній пропозиції, тобто постачальник зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість дизельного палива за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним талону або паливної картки на певній АЗС.

Пунктом 1.6. договору встановлено, що з моменту переходу до замовника права власності на дизельне паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, товар перебуває на відповідальному безкоштовному зберіганні в постачальника.

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна договору становить: 5500800,00грн в т. ч. ПДВ 916800,00грн.

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) та видаткової накладної на товар. Оплату за товар замовник здійснює відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно рахунків-фактур, видаткових накладних у строк, що не перевищує 15 робочих днів з моменту поставки товару. Постачання товару може здійснюватися частинами. Закупівля товару здійснюється за бюджетні кошти. Підтвердженням того, що товар оплачується за рахунок бюджетних коштів, є перерахування коштів з відповідного розрахункового рахунка замовника, який відкритий у Державній казначейській службі України (пункту 4.1. договору).

Згідно з пунктом 4.2. договору, документом, що підтверджує прийом-передачу товару за цим договором, є підписані сторонами видаткові накладні.

Пунктом 5.2. договору визначено, що замовник до 10 числа поточного місяця передає електронною поштою (факсом) постачальнику місячний обсяг поставки пального, який учасник зобов`язаний виконати до 20 числа цього місяця. Зміна обсягів відбувається лише за згодою замовника.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити замовнику товар на умовах DDP (ІНКОТЕРМС 2010р.), місце поставки: Україна, м.Полтава, вул. Коцюбинського, 7 (для талонів); АЗС згідно з додатком 2 до цього договору.

Відповідно до пункту 5.4 договору, постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити товар шляхом здійснення заправки автотранспорту замовника на АЗС. Заправка автотранспорту на АЗС здійснюється на підставі талонів або паливних карток постачальника або його партнерів, далі - талони, встановленого зразка, які є документами суворої звітності. Довіреною особою замовника для взаємовідносин по даному договору вважається особа - пред`явник талонів або паливних карток. Перелік АЗС, на яких буде здійснюватися заправка автотранспорту замовника, визначений у додатку №2 до договору, який є невід`ємною частиною договору (т.1 а.с.58).

Постачальник гарантує заміну невикористаних замовником талонів або паливних карток, строк дії яких закінчився, на інші талони або паливні картки такого ж номіналу та кількості, строк дії яких становить не менше 3 місяців з моменту проведення заміни (пункт 5.5 договору).

Розділом 6 договору визначено права та обов`язки сторін, зокрема, постачальник зобов`язаний:

-забезпечити поставку товару у строки, встановлені п. 5.2. цього договору (пункт 6.3.1. договору);

- забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору (пункт 6.3.2. договору);

-забезпечити передачу дизельного палива через АЗС замовнику або уповноваженому ним користувачу в наступному режимі - безперервно та цілодобово відповідно до кількості та номенклатури дизельного палива, визначеного в пред`явлених талонах або паливних картках, за винятком випадків, коли роботу АЗС припинено внаслідок технічної перерви, технічної аварії або дії форс-мажорних обставин (пункт 6.3.3. договору);

- забезпечити достатню кількість дизельного палива на зазначених АЗС з метою своєчасного та належного виконання своїх обов`язків згідно з договором (пункт 6.3.5. договору);

- замінити невикористані замовником талони або паливні картки, строк дії яких закінчився, на інші талони або паливні картки такого ж номіналу та кількості, строк дії яких становить не менше 3 місяців з моменту проведення заміни (пункт 6.3.7. договору).

Відповідно до пункту 10.1. договору, договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до повного виконання. Строк дії договору продовжено сторонами до 31.07.2021 на підставі додаткових угод від 24.12.2020 №1, від 29.04.2021 № 2.

04.12.2020р. сторонами було підписано видаткову накладну №92241, в якій зазначено про передачу відповідачем як продавцем та прийняття позивачем як покупцем товару - дизельного палива (EN-590) Код УКТЗЕД 2710 19 43 00, кількістю 40000,00літрів на суму 916800,00грн; 07.12.2020 підписана видаткова накладна №92248 про передачу дизельного палива (EN-590) Код УКТЗЕД 2710 19 43 00, кількістю 180000,00 літрів на суму 4125600,00грн; видаткова накладна №92246 про передачу дизельного палива Код УКТЗЕД 2710 19 43 00 кількістю 20000,00л на суму 458400,00грн (т.1 а.с. 38, 42, 44).

На підставі виставлених відповідачем рахунків від 04.12.2020 №13075, від 07.12.2020 №13078, від 07.12.2020 №13077 (т.1 а.с.39, 42, 45), позивачем було проведено оплату за договором, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.12.2020 №2783, від 11.12.2020 №2785, від 11.12.2020 №2784 (т.1 а.с.40,43, 46).

Отже, позивач, як замовник (покупець), в повному обсязі здійснив розрахунок за поставлений товар - дизельне паливо (EN-590) Код УКТЗЕД 2710 19 43 00 в кількості 240000,00літрів на суму 5500800,00грн.

Листом від 09.02.2022 №45 позивач направив відповідачу звернення щодо обміну талонів, придбаних у 2020році відповідно до тендерних договорів, зокрема, талони з номерами D1BS746901 - D1BS748900 кількістю 2000 шт. на 10 літрів, з номерами D1BS750901 - D1BS756900 кількістю 6000шт. на 10 літрів дизельного палива з терміном дії до 31.12.2021 (т.1 а.с.214).

За актом передачі талонів для продовження терміну їх використання від 05.07.2022 позивачем було передано для продовження терміну використання талони на дизельне паливо в кількості 416610 л з терміном дії до 31.12.2021, серед яких, зокрема, талони з зазначеними номерами (т.1 а.с.210).

Відповідно до акту від 17.08.2022 (т.1 а.с.209) позивачу були повернуті талони за серійними номерами:

- D1BS746901 -DBS748900 в кількості 2000 шт. по 10 літрів;

- D1BS750901 -D1BS752900 в кількості 2000 шт. по 10 літрів;

- D1BS752900 -D1BS746900 в кількості 4000 шт. по 10 літрів.

Згідно з актом звірки не отоварених талонів на пальне від 17.08.2022 кількість не отоварених талонів по договору № 389 від 09.11.2020 складає 80000 літрів (в талонах) дизельного пального на суму 1833600,00грн з ПДВ. Зазначений акт підписаний головними бухгалтерами позивача та відповідача та засвідчений відповідними відбитками печаток підприємств (т.1 а.с.47).

Відповідачем не заперечується той факт, що за договором №389 від 09.11.2020, ним не було передано позивачу 80000літрів (в талонах) дизельного пального на суму 1833600,00грн з ПДВ.

У зв`язку із вказаними обставинами, 10.08.2022р. позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу за вих.№266 про виконання умов договорів, в якому просив повідомити підстави та причини не отоварювання паливних талонів з 00 год 00 хв. 08.08.2022 (т.1 а.с.69).

В листі від 18.08.2022 за вих.№54 відповідач зазначив, що з 22.08.2022 паливні талони, які поставлені на виконання умов договору №389 від 09.11.2020 не будуть отоварюватися через істотну зміну обставин, які постачальник - ТОВ «Надежда Ритейл 2017», не міг передбачити на момент участі у тендері та укладенні договору та на які постачальник не може вплинути. В зазначеному листі відповідач також повідомив про готовність повернути грошові кошти в розмірі вартості недопоставленого за договором №389 від 09.11.2020 дизельного палива у кількості 80000 літрів на суму 1833600,00грн (т.1 а.с.71-72).

Позивачем також направлено відповідачу поштовим відправленням з описом вкладення лист (за вих.№321 від 26.09.2022) з вимогою про невідкладне виконання умов договору та повернення 80000 літрів дизельного палива, а також претензію №326 від 28.09.2022 з аналогічною вимогою (т.1 а.с.62-64, 66).

Проте, відповідачем не було в добровільному порядку виконано вимоги викладені позивачем у вказаній вище претензії та вимозі, у зв`язку із чим, 13.10.2022 Комунальне підприємство "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" про зобов`язання передати йому дизельне паливо в обсязі 80000літрів на загальну суму 1833600,00грн, яке знаходиться на відповідальному безкоштовному зберіганні у відповідача згідно з договором №389 від 09.11.2020 року (т.1 а.с.1-82).

Під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідачем було долучено до матеріалів справи платіжну інструкцію №56460 від 05.01.2023, згідно якої він перерахував на рахунок позивача в Державній казначейській службі 1833600,00грн, з призначенням платежу повернення заборгованості по договору №389 від 09.11.2020 (постачання ДП) згідно з актом звірки від 17.08.2022 (т.1 а.с.180).

09.01.2023 позивачем було оформлено платіжне доручення №6 на повернення на рахунок відповідача 1833600,00грн, з підставою платежу повернення помилково зарахованих коштів згідно з випискою банку №56460 від 05.01.2023 (т.1 а.с.207).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у даній справі позов задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.2 а.с.30-43).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що за змістом статей 4,5 Господарського процесуального кодексу України, статті 15 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь- якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.

Судова колегія зазначає, що сутність даного спору полягає в спонуканні відповідача до примусового виконання обов`язку встановленого спірним договором щодо передачі дизельного пального в обсязі 80000,00літрів на суму 1833600,00грн з ПДВ, яке відповідно до пункту 1.6 договору знаходиться у відповідача на відповідальному безкоштовному зберіганні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд самостійно, без належного обґрунтування, змінив предмет позову, в той час, як право вибору способу захисту належить саме позивачу, а втручання суду в це питання порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед судом та принцип диспозитивності.

Проте, судова колегія вважає вказані доводи безпідставними, з огляду на те, що за змістом частин 1 та 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, саме в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Зокрема, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем було чітко визначено позовні вимоги, згідно яких останній просив суд зобов`язати відповідача повернути товар, який знаходиться в нього на відповідальному безкоштовному зберіганні - дизельне пальне у обсязі 80000,00літрів на суму 1833600,00грн з ПДВ, що відповідає способу захисту, передбаченому частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України - примусове виконання обов`язку в натурі.

Та обставина, що за текстом позовної заяви позивач додатково та помилково кваліфікує зазначені позовні вимоги як "усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном", не впливає на правильність вищенаведеного визначення судом першої інстанції предмету позову та не є зміною заявленого позивачем предмету позову.

Приймаючи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, судова колегія вважає, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, що регулюють правовідносини з поставки товару (які згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж), а також правовідносини зі зберігання товару (враховуючи умови договору щодо зберігання товару відповідачем з моменту переходу до замовника права власності на нього та до моменту його фактичного отримання на АЗС).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо визначення норм матеріального права, на підставі яких має вирішуватися питання відносно даного спору.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 334 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, пунктом 1.5 договору сторони погодили, що право власності на пальне переходить до замовника в момент передачі талонів або паливних карток постачальником і може бути реалізоване у будь-який момент на АЗС, визначених постачальником у тендерній пропозиції, тобто постачальник зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість дизельного палива за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним талону або паливної картки на певній АЗС.

Таким чином, умовами договору передбачено, що право власності на дизельне паливо у позивача (замовника) виникає до моменту фактичної передачі відповідного товару у володіння позивача в порядку, визначеному пунктом 5.4 договору (шляхом здійснення заправки автотранспорту замовника на АЗС відповідача).

Як в пункті 1.2 договору, так і в специфікації (додаток №1 до договору) визначено, що предметом договору є дизельне паливо (талони) кількістю 240000,00літрів, а в пункті 5.3 договору визначено порядок виконання зобов`язань відповідача щодо поставки шляхом передачі талонів.

Згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України №281/171/578/155 від 20.05.2008, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008р. №281/171/578/155, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

З урахуванням викладеного судова колегія зазначає, що підписані сторонами видаткові накладні від 04.12.2020 №92241, від 07.12.2020 №92248 та №92246 фактично свідчать про передачу відповідачем саме талонів на дизельне паливо кількістю 240000,00 літрів на суму 5500800,00грн а не про передачу відповідного товару (дизельного палива) позивачу як замовнику (покупцю).

Матеріалами справи підтверджується, як фактичне отримання, так і використання позивачем талонів на дизельне паливо шляхом здійснення заправки автотранспорту на АЗС відповідача у період до 08.08.2022.

Зокрема, підписаним сторонами актом звірки не отоварених талонів на пальне станом на 17.08.2022 підтверджується, що на дату складення та підписання акту звірки позивачем за договором не отримано 80000літрів дизельного палива на суму 1833600,00грн, при цьому в акті звірки зазначено, що звірялась відповідна кількість літрів ДП (дизельного палива) в талонах (т.1 а.с.47). Вказані обставини також не заперечуються відповідачем.

Згідно з пунктом 1.5 договору позивач набув право власності на дизельне паливо кількістю 240000 літрів на суму 5500800,00грн. не пізніше дати підписання видаткових накладних від 04.12.2020р. №92241, від 07.12.2020р. №92248 та №92246.

Статтею 667 Цивільного кодексу України передбачено, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

В пункті 1.6 договору сторони погодили, що з моменту переходу до замовника права власності на дизельне паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, дизельне паливо перебуває на відповідальному безкоштовному зберіганні в постачальника.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини .

Цивільні права та обов`язки також можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

З аналізу приписів статті 667 Цивільного кодексу України та умов укладеного між сторонами договору випливає, що у відповідача виникло зобов`язання щодо зберігання дизельного палива, право власності на яке було набуте позивачем, до моменту його фактичного отримання на АЗС шляхом використання відповідних талонів для заправки автотранспорту.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Так, укладений між сторонами у даній справі договір має елементи договору зберігання.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина 1 статті 936 Цивільного кодексу України).

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого в договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (частини 1 та 2 статті 938 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Стаття 937 Цивільного кодексу України передбачає, що договір зберігання у випадках, встановлених статтею 208 Цивільного кодексу України (зокрема, договір, що укладається між юридичними особами), має бути укладений у письмовій формі.

Відповідна умова щодо зобов`язання відповідача здійснювати відповідальне безкоштовне зберігання дизельного палива, право власності на яке було набуто позивачем відповідно до умов договору, до моменту його фактичного отримання на АЗС, міститься в пункті 1.6 договору, отже сторонами було дотримано вимоги закону щодо письмової форми договору.

Доказами перебування належного позивачу на праві власності дизельного палива на зберіганні у відповідача є видаткові накладні від 04.12.2020 №92241, від 07.12.2020 №92248 та №92246 та акт звірки не отоварених талонів на пальне станом на 17.08.2022.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що позивачем не було надано доказів, якими б підтверджувався факт приймання-передачі на зберігання дизельного пального (зокрема, акт приймання-передачі майна на зберігання), оскільки складання такого акту умовами договору не передбачено, обов`язок такого зберігання випливає з погодженого сторонами механізму поступового виконання умов укладеного договору.

Щодо доводів апелянта про відсутність у нього фізичної можливості для зберігання 240000 літрів дизельного палива судова колегія зазначає, що згідно з пунктом 6.3.5 договору саме на відповідача покладено зобов`язання забезпечити достатню кількість дизельного палива на зазначених АЗС з метою своєчасного та належного виконання своїх обов`язків згідно з договором.

Твердження апелянта про відсутність в нього зобов`язання щодо передачі (поставки) товару після закінчення строку дії спірного договору, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що норми діючого цивільно-господарського законодавства не передбачає такої підстави для припинення невиконаного зобов`язання, як закінчення строку дії договору (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/9167/19)

З урахуванням того, що укладений між сторонами договір містить, як елементи договору поставки, так і елементи договору зберігання, з його змісту випливає зобов`язання відповідача як постачальника здійснити поставку товару в порядку, визначеному пунктом 5.4 договору (шляхом здійснення заправки автотранспорту замовника дизельним паливом на АЗС), які фактично виконані відповідачем частково, шляхом поставки 160000 літрів дизельного палива та зобов`язання відповідача як зберігача на вимогу позивача повернути дизельне паливо, право власності на яке було набуте позивачем відповідно до пункту 1.5 договору та яке перебуває на зберіганні відповідача відповідно до пункту 1.6 договору.

Проте, як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо повернення зі зберігання 80000 літрів дизельного палива виконані не були, відповідна вимога позивача про повернення, викладена в листі за вих.№ 321 від 26.09.2022, а також у претензії №326 від 28.09.2022.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник також посилається на те, що задоволена господарським судом першої інстанції вимога позивача про передачу дизельного палива не є ефективним способом захисту та не призведе до відновлення порушеного права позивача, оскільки відповідач не має фактичної можливості передати позивачу 80000 літрів дизельного палива, з огляду на те, що ТОВ «Надежда Ритейл 2017» у 2021 році припинила користування АЗС та не здійснює діяльність з реалізації пального, проте, колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними, з огляду на таке.

Позивач, як власник речей, визначених родовими ознаками (частина 2 статті 186 Цивільного кодексу України), що передані на зберігання відповідачу, в силу приписів частини 1 статті 949 Цивільного кодексу України має право вимагати повернення від зберігача відповідної кількості речей такого самого роду та такої самої якості, що узгоджується зі статтею 953 цього Кодексу та фактично опосередковує такий спосіб судового захисту як спонукання до виконання обов`язку в натурі.

Оскільки даний спосіб захисту прямо передбачений чинним законодавством для випадку в межах спірних правовідносинах, та спрямований на відновлення права власності позивача на приналежне йому майно, родові ознаки якого дозволяють через замінність забезпечити саме необхідну натуральну (товарну) форму, відсутні підстави заперечувати ефективність обраного способу судового захисту у згадуваному відповідачем контексті.

Враховуючи встановлення факту невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення зі зберігання майна, право власності на яке набуте позивачем відповідно до умов договору, судова колегія вважає, що господарський суд дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про вірно обраний позивачем в спірних зобов`язально-правових відносинах спосіб захисту (примусове виконання обов`язку в натурі) відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, відтак є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який забезпечує реальне його поновлення.

Щодо посилання апелянта саме на неможливість виконання оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає, що ані припинення відповідачем використання певних АЗС, ані стверджувана відсутність у відповідача відповідного майна у поточний момент (яка не може вважатись доведеною через відсутність жодних обмежень щодо місць зберігання пального) - не припиняє в розумінні статті 346 Цивільного кодексу України права власності позивача на придбане пальне та обов`язку відповідача з його повернення за статтею 953 Цивільного кодексу України.

Оскільки дизельне пальне присутнє в обігу на ринку України, відповідач не позбавлений можливості придбати відповідне пальне в інших осіб для передання/повернення позивачу.

Також, не є підставою для припиненням права власності позивача на спірний обсяг пального, або обов`язків відповідача з безоплатного його збереження (а отже - і повернення за вимогою поклажодавця), зазначені відповідачем обставини заправлення/не заправлення транспортних засобів на певних АЗС.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що оскаржуване рішення помилково сприймається останнім як таке, що може бути виконано виключно в спосіб відновлення схеми господарської діяльності відповідача та його контрагентів, яка існувала на момент укладення спірного договору та придбання пального.

Оскаржуване рішення відповідного застереження або обмеження щодо способу і порядку його виконання не містить.

Крім того, як під час розгляду справи місцевим господарським судом так і під час апеляційного перегляду даної справи скаржник також посилався на обставину повернення позивачу коштів за неотриманий товар - 80000,00літрів дизельного палива в сумі 1833600,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією 56460 від 05.01.2023 з призначенням платежу повернення заборгованості по договору №389 від 09.11.2020 (постачання ДП) згідно з актом звірки від 17.08.2022 (т.1 а.с.180).

Судова колегія зазначає, що метою звернення з цим позовом є примус відповідача до дій щодо повернення товару (пального), які він має здійснити на виконання зобов`язань за договором та отримання позивачем того, на що він розраховував за наслідком його належного виконання, що не є вимогами про повернення грошових коштів за товар, як помилково вважає апелянт.

Крім того, колегія суддів враховує дії позивача щодо невідкладно вжитих останнім заходів з повернення коштів відповідачу, як помилково перерахованих, що підтверджується платіжним дорученням №6 від 09.01.2023 на суму 1833600,00грн з призначенням платежу "повернення помилково зарахованих коштів згідно виписки банку №56460 від 05.01.2023 " (т.1 а.с.207).

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2023 у справі №917/1279/22 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 16.06.2023

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко