ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16 червня 2023 року Справа № 926/2578/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Миронюк Сергій Олександрович, розглянувши заяву

заявника-1 Чернівецької обласної ради, м. Чернівці

звявника-2 ОКП «Центр комунального майна», м. Чернівці

до боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Чернівці

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 9589,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2023 року до Господарського суду Чернівецької області звернулися Чернівецька обласна рада та ОКП «Центр комунального майна» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди нерухомого майна №12/09 від 15.06.2009 в сумі 9589,98 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 справу № 926/2578/23 передано на розгляд судді Миронюку С.О.

Розглянувши заяву Чернівецької обласної ради та ОКП «Центр комунального майна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 9589,98 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Статтею 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви (ст. 149 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1-3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що заявниками не дотримано вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, а саме, у заяві про видачу судового наказу не зазначено прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. У заяві про видачу судового наказу, також, не зазначено відомості про відсутність реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, та, як альтернативу, не зазначено номер і серію паспорта боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає за необхідне зазначити, що однією з вимог статті 155 Господарського процесуального кодексу України, у випадку якщо стягувачем або боржником є фізична особа, є зазначення у судовому наказі прізвища, імені та по батькові, реєстраційного номеру облікової картки платника податків стягувача та боржника або номера і серії паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України.

На підставі викладеного, у зв`язку з не дотриманням заявниками вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу на підставі п.1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

При цьому, суд звертає увагу заявників, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 147, 148, 149, 150, 151, 152, 153, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Чернівецькій обласній раді та ОКП «Центр комунального майна» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9589,98 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено і підписано 16.06.2023.

Суддя С.О.Миронюк