ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року м. Дніпро Справа № 904/1412/20 (904/5005/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 (суддя Соловйова А.Є.; повне рішення складено 11.04.2023) у справі № 904/5005/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд», м. Кам`янське, Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу», м. Кам`янське, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 389755,00 грн,

ухвалене в межах справи № 904/1412/20

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд», м. Каменське, Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд», - арбітражний керуючий Проскурін Дмитро Олександрович, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 06/09/1 від 06.09.2021 у розмірі 389755,00 грн.

Позов мотивований порушенням відповідачем зобов`язання щодо повернення отриманої за договором від 06.09.2021 поворотної фінансової допомоги, право вимоги виконання якого позивач отримав за договором відступлення від 29.10.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 позов у справі № 904/1412/20 (904/5005/22) задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване невиконанням відповідачем умов договору, за яким останній отримав поворотну фінансову допомогу, право вимоги з повернення якої позивач отримав за договором уступки.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 у справі № 904/1412/20 (904/5005/22) скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник вважає, до позивача перейшло право вимоги виконання відповідачем умов договору поворотної фінансової допомоги, оскільки у договорі відступлення, в якості доказу перерахування відповідачу грошових коштів за договором поворотної фінансової допомоги, зазначене платіжне доручення № 7 від 07.09.2021, в той час як насправді передача грошових коштів відбулася за платіжним дорученням № 6 від 07.09.2021, а відповідні зміни до акту прийому-передачі за договором уступки не внесені.

На думку скаржника, договір уступки права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд» укладений неуповноваженою особою, оскільки планом санації не передбачено права керуючого санацією на укладення таких договорів від боржника у справі про банкрутство.

Крім того, всупереч умов договору поворотної фінансової допомоги, договір уступки укладений за відсутності згоди боржника на зміну кредитора у зобов`язанні.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Арбітражний керуючий Проскурін Дмитро Олександрович у відзиві заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін.

Арбітражний керуючий вважає безпідставними доводи скаржника щодо відсутності в матеріалах справи доказів переходу до позивача права вимоги за договором поворотної фінансової допомоги через допущену у договорі уступки помилку стосовно номеру платіжного доручення, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти на виконання умов договору фінансової допомоги, оскільки порушення, допущені при оформленні квитанцій та договорів, не можуть бути підставою для відмови у стягненні боргу. Крім того, зазначене порушення виправлене шляхом укладення сторонами договору уступки додаткової угоди, в якій відповідна помилка виправлена.

Арбітражний керуючий не погоджується з доводами скаржника щодо відсутності у керуючого санацією права на укладення від імені боржника договорів, оскільки вказане право передбачено положеннями частини п`ятої статті 50 Кодексу України з процедур банкрутства.

На думку арбітражного керуючого, посилання скаржника на недійсність договору відступлення права вимоги через його укладення позикодавцем без згоди позичальника є безпідставними, оскільки такий правочин не спричинив несприятливих наслідків для боржника, тому що у даному випадку відбулася лише заміна кредитора у вже існуючому зобов`язанні без зміни самого зобов`язання.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 у справі № 904/1412/20 (904/5005/22).

У судовому засіданні 07.06.2023 оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» (позикодавець) уклало 06.09.2022 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» (позичальник) договір № 06/09/1 про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно умов пункту 1.1 договору позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 3746985,00 грн без ПДВ.

Відповідно до розділу 3 договору № 06/09/1 поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до « 20» вересня 2021 року включно. Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку або в готівковому порядку шляхом видачі з каси позичальника.

Пунктом 8.4 договору № 06/09/1 встановлено, що жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій стороні без письмової згоди другої сторони

На виконання умов договору № 06/09/1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» перерахувало на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» фінансову допомогу у загальному розмірі 1746985,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 5 від 06 09.2021 на суму 500000,00 грн та № 6 від 07.09.2021 на суму 1246985,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» повернуло частину наданої фінансової допомоги у розмірі 1357230,00 грн, що підтверджується випискою з рахунку позичальника за 09.09.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» (цедент) уклало 29.10.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд» (цесіонарій) договір № 29/10/21 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до пункту 1 якого цедент передає цесіонарію, а цесіонарій набуває право вимоги в загальному розмірі 389755,00 грн належне цеденту, і стає кредитором за грошовими вимогами цедента до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу».

Згідно з пунктом 2 договору № 29/10/21 цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання грошового зобов`язання щодо повернення отриманих за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 06/09/1 від 06.09.2021 грошових коштів у сумі 389755,00 грн (залишок неповернутої поворотної фінансової допомоги).

Право вимоги цедента, що відступається цесіонарію за цим договором, засвідчується наступними документами:

- договором про надання поворотної фінансової допомоги № 06/09/1 від 06.09.2021, платіжними дорученнями № 5 від 06.09.2021 та № 7 від 07.09.2021.

Сторони договору № 29/10/21 підписали 04.10.2022 акт приймання-передачі документів по договору уступки відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд» договір про надання поворотної фінансової допомоги № 06/09/1 від 06.09.2021, платіжні доручення № 5 від 06.09.2021 та № 7 від 07.09.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» уклало 03.01.2023 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд» додаткову угоду № 1 за якою до договору № 29/10/21 від 29.10.2021 внесені зміни щодо реквізитів первинних документів, а саме, замість платіжного доручення № 7 від 07.09.2021 зазначено платіжне доручення № 6 від 07.09.2021.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення грошових коштів, наданих відповідачу за договором поворотної фінансової допомоги.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується укладення 06.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» договору про надання поворотної фінансової допомоги № 06/09/1.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір № 06/09/1 є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Господарським судом встановлено і не заперечується сторонами, що на виконання умов договору № 06/09/1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» 1746985,00 грн.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його усток, встановлений договором або законом.

Сторони договору № 06/09/1 погодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 20.09.2021 (пункт 3.1 договору).

Таким чином, строк повернення отриманої за договором № 06/09/1 поворотної фінансової допомоги на момент пред`явлення позову у даній справі настав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» 1357230,00 грн.

Доказів повернення залишку наданої фінансової допомоги у розмірі 389755,00 грн матеріали справи не містять.

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» 29.10.2021 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд» за договором № 29/10/21 право вимоги з повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» 389755,00 грн залишку отриманої за договором № 06/09/1 поворотної фінансової допомоги.

Право вимоги цедента, що відступається цесіонарію за цим договором, підтверджено договором про надання поворотної фінансової допомоги № 06/09/1 від 06.09.2021 та платіжними дорученнями № 5 від 06.09.2021 і № 6 від 07.09.2021.

Доказів погашення заборгованості у повному обсязі матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір поворотної фінансової допомоги № 06/09/1 містить застереження щодо передачі сторонами своїх прав за цим договором третім особам без погодження з іншою стороною договору.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, недійсність оспорюваного правочину має бути доведена в суді.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зазначила, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину.

Наведене означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Якщо презумпція правомірності договору не спростована, то всі набуті сторонами правочину права, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України).

Апеляційний господарський суд зазначає, що навіть за наявності ознак недійсності, правочин не є нікчемним, тобто підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Оскільки на момент розгляду позову у даній справі, місцевим господарським судом не встановлено, а в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги, діє встановлена у статті 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину.

Оскільки первинними документами підтверджена заборгованість відповідача перед позивачем, правочини на підставі яких виникли грошові зобов`язання на момент розгляду позову у даній справі не визнані недійсними, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги.

Доводи скаржника, що підписання договору уступки від 29.10.2021 керуючим санацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд», який на думку відповідача діяв з перевищенням своїх повноважень, також не встановлюють нікчемність цього правочину. Крім того, частиною п`ятою статті 50 Кодексу України з процедур банкрутства керуючому санацією надане право укладати від імені боржника цивільно-правові та інші правочини (договори).

Таким чином, апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на недійсність правочину про відступлення права вимоги, як на підставу для відмови у задоволенні позову у даній справі, оскільки матеріали справи не містять доказів його визнання недійсним у судовому порядку.

Посилання скаржника на допущену сторонами договору уступки права вимоги помилку у номері платіжного доручення, наданого в якості доказу перерахування відповідачу грошових коштів за договором про надання поворотної фінансової допомоги, не спростовує правильність висновків місцевого господарського суду, оскільки порушення, допущені при оформленні квитанцій та договорів, не можуть бути підставою для відмови у стягненні, а свідчать лише про наявність недоліків в оформленні документів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.01.2021, прийнятої за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 747/839/18.

Крім того, зазначене порушення виправлене шляхом укладення сторонами договору уступки додаткової угоди.

Скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у даній справі до розгляду справи № 904/1412/20 (904/1700/23). Клопотання мотивоване положеннями пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, яким на суд покладений обов`язок зупинити провадження у справі в разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи.

У справі № 904/1412/20 (904/1700/23) розглядається спір про визнання недійсним договору № 29/10/21 від 29.10.2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус операнді» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробізнесбуд» право вимоги з повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» 389755,00 грн залишку отриманої за договором № 06/09/1 поворотної фінансової допомоги, тому скаржник вважає, що до її вирішення неможливо розглянути позов у справі № 904/1412/20 (904/5005/22).

Розглянувши клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі, апеляційний господарський суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Апеляційний господарський суд зазначає, що застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України можливе лише у разі, якщо зупинення провадження дійсно необхідне для вирішення спору, тобто за відсутності рішення, яке набрало чинності, в іншій судові справі суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, на що посилається скаржник.

Місцевий господарський суд встановив обставини, які входять до предмету доказування у даній справі і прийняв рішення, перегляд якого є предметом судового розгляду в порядку апеляційного провадження.

Об`єктом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення місцевого господарського суду, прийняте на підставі встановлених обставин у справі, а предметом апеляційного оскарження є порушення прав і законних інтересів особи які відносяться до фактичного та юридичного змісту справи, що мали місце при розгляді й вирішенні справи в суді першої інстанції.

Тобто суд апеляційної інстанції перевіряє матеріали справи, що були досліджені в суді першої інстанції і розглядає всю справу спочатку, однак у межах доводів апеляційної скарги, тому враховуючи презумпцію правомірності правочину, відсутні підстави для зупинення апеляційного провадження по перегляду рішення суду про стягнення грошових коштів на підставі дійсного правочину, до вирішення судом в іншій справі спору про визнання такого правочину недійсним.

За наявності рішення суду, що набрало законної сили, особа не позбавлена можливості звернутися із заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з повернення боргу» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 у справі № 904/1412/20 (904/5005/22) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 у справі № 904/1412/20 (904/5005/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 20.06.2023

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя І. ВЕЧІРКО