ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" червня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3098/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ про розірвання договору, виселення та стягнення 1992417,82грн

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» в якому просить:

- розірвати договір оренди №884/1 від 21.10.2019р укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ»;

- виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» заборгованість з орендної плати в сумі 1775805,65грн, пеню в сумі 216612,17грн.;

В обґрунтування позовних вимог Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилається неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» умов укладеного між сторонами договору оренди №884/1 від 21.10.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2022р відкрито провадження у справі №916/3098/22, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.12.2022р о 10:50.

В підготовчому засіданні від 15.12.2022р було оголошено перерву на 24.01.2023р о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2022р повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 24.01.2023р було оголошено перерву на 09.03.2023р о 12:10, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.01.2023р повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовче засідання від 09.03.2023р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2023р відкладено підготовче засідання на 23.03.2023р о 12:20 повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовче засідання від 23.03.2023р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2023р закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 02.05.2023р о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 02.05.2023р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2023р відкладено судове засідання на 13.06.2023р о 12:00 повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 13.06.2023р представники сторін не з`явилися.

В судовому засіданні від 13.06.2023р було винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/3098/22.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

21.10.2019р між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (позивач, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №884/1 (далі договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування об`єкт комунальної власності - нежитлові приміщення підвалу, першого та третього поверхів, загальною площею 629,0кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4 (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.3. договору термін дії договору 21.10.2019р 21.10.2022р.

31.01.2020 р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» було укладено Додатковий договір предмет якого викладено у наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4», а також перераховану місячну орендну плату на підставі рішення Одеської міської ради від 30.01.2019р №4214-VІІ «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси».

Як вказує позивач, у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» зобов`язань за договором оренди, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» про стягнення заборгованості за договором оренди №884/1 від 21.10.2019р у розмірі 2938370,22грн, з яких 2856204,26грн основного боргу, 82166,07грн пені. Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.02.2022р по справі №916/3046/21 позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість за договором оренди №884/1 від 21.10.2019р у розмірі 2856204,26грн заборгованості з орендної плати та 82166,07грн пені. Рішення набрало законної сили 10.03.2022р та в апеляційній інстанції не оскаржувалось.

Позивач зазначає, що в порушення вказаних вище вимог законодавства України, відповідач неналежним чином не виконує взяті на себе за договором оренди зобов`язання. Орендарем систематично не сплачується орендна плата, що є порушенням умов договору, визначених в п.п. 2.2., 2.4. договору оренди (щодо сплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі). Тим самим, відповідачем також порушуються вимоги ст. 762 Цивільного кодексу України, ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якими визначені обов`язки орендаря по сплаті орендної плати. Так, із розрахунку заборгованості від 19.09.2022р вбачається, що відповідачем систематично не сплачується орендна плата у повному обсязі. Заборгованість станом на 19.09.2022р становить 1775805,65грн за період 01.10.2021р 30.09.2022р. Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 19.09.2022р сума пені становить 216612,17грн. за період 16.10.2021р 30.09.2022р.

Позивач вказує, що несплата відповідачем орендної плати призводить до того, що до місцевого бюджету м. Одеси не надходять належні кошти, чим порушуються права територіальної громади міста Одеси та значною мірою позбавляє Департамент того, на що він розраховував при укладенні договору оренди. Таким чином, договір оренди №884/1 від 21.10.2019р підлягає розірванню у судовому порядку, оскільки відповідачем систематично істотно порушуються умови договору, зокрема у зв`язку з невнесенням відповідачем орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди. Отже, відповідача необхідно виселити з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: розірвати договір оренди №884/1 від 21.10.2019р укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ», виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» заборгованість з орендної плати в сумі 1775805,65грн, пеню в сумі 216612,17грн.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Стаття 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2019р між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення №884/1 відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування об`єкт комунальної власності - нежитлові приміщення підвалу, першого та третього поверхів, загальною площею 629,0кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4.

Відповідно до п.1.3. договору термін дії договору 21.10.2019р 21.10.2022р.

31.01.2020р між Департаментом комунальної власності Одеської міської та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» було укладено Додатковий договір предмет якого викладено у наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4», а також перераховану місячну орендну плату на підставі рішення Одеської міської ради від 30.01.2019р №4214-VІІ «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси».

Згідно п.7.8. договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця з дня закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах , що були передбачені договором.

Оскільки в матеріалах справи відсутні заяви сторін про припинення або зміну договору, договір оренди нежилого приміщення №884/1 від 21.10.2019р є діючим.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» зобов`язань за договором оренди, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» про стягнення заборгованості за договором оренди №884/1 від 21.10.2019р у розмірі 2938370,22грн, з яких 2856204,26грн основного боргу, 82166,07грн пені. Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.02.2022р по справі №916/3046/21 позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість за договором оренди №884/1 від 21.10.2019р у розмірі 2856204,26грн заборгованості з орендної плати та 82166,07грн пені. Рішення набрало законної сили 10.03.2022р та в апеляційній інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем не сплачувалась орендна плата за користування орендованим приміщення, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з орендної плати у сумі 1775805,65грн за період 01.10.2021р 30.09.2022р.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати орендної плати або доказів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок орендної плати у сумі 1775805,65грн за період 01.10.2021р 30.09.2022р, вважає його вірним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 216612,17грн за період 16.10.2021р 30.09.2022р слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.5.2. договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 216612,17грн за період 16.10.2021р 30.09.2022р, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 216612,17грн.

Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №884/1 від 21.10.2019, слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В силу положень ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, згідно з положеннями ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як вбачається із змісту ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, чинним законодавством України під істотним розуміється таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Суд зауважує, що у спірних правовідносинах відповідач належним чином не виконував прийняті на себе за договором оренди №884/1 від 21.10.2019р зобов`язання зі сплати орендних платежів протягом періоду 01.10.2021р 30.09.2022р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №884/1 від 21.10.2019р укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ».

Щодо позовних вимог про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Положеннями п. 4.7 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-тиденний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

Враховуючи положення ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та п. 4.7 договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ про розірвання договору оренди №884/1 від 21.10.2019р укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ», виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» заборгованості з орендної плати в сумі 1775805,65грн та пені в сумі 216612,17грн, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 34848,27грн покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ про розірвання договору, виселення та стягнення 1992417,82грн задовольнити у повному обсязі.

2. Розірвати договір оренди №884/1 від 21.10.2019 укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» (65023, м. Одеса, вул. Пастера, 60, ).

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ» (65023, м. Одеса, вул. Пастера, 60, ) з нежитлових приміщень №104, загальною площею 796кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 4, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖІ ЕМ ДЖІ КОНТЕНТ (65023, м. Одеса, вул. Пастера, 60, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, код ЄДРПОУ 26302,65грн заборгованості з орендної плати,216612,17грн пені, 34848,28грн судового збору.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 20 червня 2023 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова