ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" червня 2023 р. Справа № 924/368/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши в залі судових засідань № 204 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна", м. Київ

до приватного підприємства "ГВМ-Агро", с. Іванівка Хмельницької області

про стягнення 14433609,30 грн, з яких 9932094,60 грн попередньої оплати, 472903,06 грн пені, 4028611,64 грн процентів,

представники сторін:

позивача: Козачок І.П. - представник згідно ордеру

відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.04.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2023р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" звернулось із позовом до суду про стягнення з приватного підприємства "ГВМ-Агро" 9932094,60 грн попередньої оплати, 472903,06 грн пені та 4028611,64 грн процентів на підставі договору поставки № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р. (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1 від 09.11.2022р., № 2 від 13.02.2023р.) та специфікації № 1 від 21.01.2022р. до вказаного договору. В обґрунтування позову зазначає, що позивач на виконання умов договору здійснив попередню оплату на користь відповідача у розмірі 14310000,57 грн. Однак, відповідач лише частково здійснив поставку товару на загальну суму 6613725,06 грн. Решти товару на суму 7696275,51 грн відповідач товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" не поставив, попередню оплату не повернув, на претензії позивача не відреагував. Таким чином, розмір неповернутої попередньої оплати з урахуванням положень п.п. 13.3.1. та 13.3.2 договору склав 9932094,60 грн.

У відповіді на відзив від 09.05.2023р. позивач просить суд відхилити непідтверджені доводи відповідача щодо непідписання останнім спірного договору та інших документів, складених на його виконання, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на недоведеність доказів наданих відповідачем та вірогідність доказів, наданих позивачем.

У заяві від 31.05.2023р. представником позивача пояснено, що розрахунки позивача, а саме розрахунок розміру попередньої оплати, що підлягає поверненню з урахуванням п. 13.3.1. договору, оперує курсом продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України, станом на 2 дати: 1) на 24.01.2022р. - дата, що передує даті здійснення попередньої оплати; 2) 14.03.2023р. - дата, що передує даті здійснення розрахунків для цілей позовної заяви. Згідно джерела для визначення курсу валют, сайту www.kurs.com.ua, станом на визначені дати курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України становив: 1) станом на момент закриття торгів 24.01.2022р. - 28,6200 грн за 1 дол. США; 2) станом на момент закриття торгів 14.03.2023р. - 36,9343 грн за 1 дол. США. Позивачем до заяви долучено роздруківки сайту із зазначенням курсів валют.

Відповідач у відзиві на позов від 27.04.2023р. просить суд у позові відмовити з підстав непідписання ним договору поставки, специфікації до вказаного договору та видаткових накладних, які є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами.

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно клопотання від 13.06.2023 р. просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

У задоволенні даного клопотання судом відмовлено з мотивів того, що останнє не підтверджене жодними доказами, стосовно неможливості прибути в дане судове засідання представника, при цьому враховується що сторонами подано всі докази необхідні для вирішення спору, а прийняття судом зустрічного позову на стадії розгляду справи по суті (про яке зазначається у клопотанні про відкладення розгляду справи) є неможливим.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

21.01.2022р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (покупець) та приватним підприємством "ГВМ-Агро" (постачальник) укладено договір поставки № KON_GVM_1/2022, відповідно до п. 1.1. якого на умовах та в порядку, визначених договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар українського походження, вказаний у специфікації до договору (товар), а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування товару, його номенклатура, кількість, якісні показники, умови поставки, період поставки, ціна та порядок ціноутворення, а також загальна вартість товару визначаються сторонами у специфікаціях (специфікація) до договору, які є його невід`ємними частинами.

Згідно п. 1.3. договору постачальник гарантує, що на момент підписання цього договору та поставки товару він є одноосібним власником товару, товар вільний від будь-яких прав та/або претензій третіх осіб, не знаходиться під арештом, адміністративним арештом, не є предметом застави (крім випадків, коли товар переданий в заставу покупцю), податкової застави, застави за аграрною розпискою (крім випадків, коли товар є предметом застави за Аграрною розпискою, виданою покупцю), будь-якого іншого обтяження, не є об`єктом спільної власності, що право власності на товар не оспорюється третіми особами, щодо товару відсутні будь-які спори.

У відповідності до п. 3.1. договору товар може постачатися на наступних умовах поставки відповідно Інкотермс 2010 (крім поставки товару у відповідності до умов п. 3.5. при поставці на умовах DPU, які регулюються Інкотермс 2020), за винятком застережень, прямо передбачених договором та/або відповідною специфікацією. Конкретний базис поставки товару зазначається сторонами у специфікації.

Як передбачено п. 3.2. договору, допускається поставка товару партіями. Під партією товару розуміється кількість товару, поставлена постачальником протягом 1 (однієї) календарної доби (партія, партія товару). Для уникнення сумнівів, сторони підтверджують, що постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар згідно з даним договором в межах періоду поставки, визначеного у відповідній специфікації.

Пунктом 3.3.1. договору передбачено, що у випадку поставки товару на умовах EXW остаточна кількість товару визначається при прийнятті товару в місці поставки на підставі даних зернового складу в місці поставки, якщо поставка здійснюється шляхом переоформлення відповідної кількості товару з власності постачальника у власність покупця на зерновому складі (оформлення складського свідоцтва або квитанції на ім`я покупця та підписання сторонами та зерновим складом в місці поставки тристороннього акту приймання-передачі товару).

Датою поставки товару є дата приймання товару в місці поставки, що підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної на товар (п. 3.3.3. договору).

Відповідно до п. 3.4.1. договору у випадку поставки товару на умовах DAP остаточна кількість товару визначається згідно ваги, визначеної за результатами вивантаження товару та зважування в місці поставки.

Датою поставки товару є дата розвантаження транспортного засобу згідно за даними реєстру місяця поставки, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної на товар.

Згідно п. 3.5.1. договору у випадку поставки товару на умовах DAT або DPU (згідно Інкотермс 2020) застосовуються всі положення п. 3.4. для поставки на умовах DAP.

У відповідності до п. 3.6.1. договору у випадку поставки товару на умовах FCA остаточна кількість товару визначається згідно ваги, визначеної за результатами завантаження та зважування товару в місці поставки, яка зазначається у видатковій накладній на товар.

Датою поставки товару є дата завантаження товару до транспортного засобу, що підтверджується видатковою накладною, яка оформлена постачальником відповідною датою (п. 3.6.5. договору).

Як передбачено п. 4.1. договору, ціна товару, порядок визначення остаточної ціни товару визначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що за взаємною згодою сторони можуть відступити від порядку визначення ціни товару, зазначеному у специфікації, в такому випадку, сторони погодили, що остаточною ціною товару є ціна товару за 1 тонну, що зазначена у підписаних сторонами на виконання цього договору, видаткових накладних.

П. 5.1. договору передбачено, що порядок здійснення оплати за товар визначається сторонами у відповідній специфікації до договору.

Покупець здійснює попередню оплату вартості товару, якщо інше не передбачено специфікацією (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 6.2. договору всі документи мають відповідати вимогам, встановленим законодавством, а у випадку відсутності спеціальних вимог до таких документів, вимогам до первинних та зведених облікових документів.

Згідно п. 7.1. договору протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання даного договору, постачальник зобов`язаний видати покупцю товарну аграрну розписку як забезпечення виконання постачальником зобов`язань за даним договором, згідно з інструкціями покупця. Товарна аграрна розписка має бути посвідчена нотаріусом або попередньо погодженим покупцем, та її текст повинен бути узгоджений із покупцем. Товарна аграрна розписка має бути видана на користь кредитора ТОВ "Адама Україна".

У відповідності до п. 8.4. договору у випадку порушення строків поставки, постачальник сплачує на користь покупця неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення поставки.

Як передбачено п. 8.5. договору, сторони погодились, що положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не застосовуються до даного договору, тобто нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов`язань за договором здійснюється за весь період такого порушення.

Пунктом 8.7. договору передбачено, що у будь-якому разі прострочення постачальником поставки товару надає покупцю право відмовитись від договору у повному обсязі та, у разі здійснення розрахунків на умовах передоплати, вимагати від постачальника повернення передоплати у повному обсязі. Дата, з якої така відмова набуває чинності, порядок направлення постачальнику повідомлення про таку відмову, сума передоплати, яку постачальник зобов`язаний повернути покупцю у зв`язку з такою відмовою, визначається за п. 13.3.-13.4. цього договору.

Згідно п. 8.14. договору сторони домовились, що у випадку неможливості визначення остаточної вартості товару з підстав порушення умов договору (непоставка товару), для розрахунку штрафних санкцій сторони використовуватимуть попередню загальну вартість товару, визначену згідно умов відповідної специфікації.

Договір вступає в силу з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з договору (13.1. договору).

Відповідно до п. 13.3.1. договору у випадку, якщо курс продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому в робочий день, що передує даті фактичного повернення попередньої оплати постачальником покупцю, і який публікується на сайті www.kurs.com.ua збільшився порівняно з курсом продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець робочого дня, що передує даті здійснення покупцем попередньої оплати за товар згідно п. 5.1. договору, і який публікується на сайті www.kurs.com.ua, то постачальник повертає покупцю суму коштів, яка розраховується наступним чином: СП = ПО х К3 / К2, де СП - сума коштів, яка підлягає поверненню постачальником покупцю; ПО - сума попередньої оплати у гривнях з ПДВ, здійсненої покупцем постачальнику на виконання умов договору, та яка розрахована згідно умов відповідної специфікації; К3 - курс продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому в робочий день, що передує даті фактичного повернення коштів постачальником покупцю згідно умов даного пункту договору, і який публікується на сайті www.kurs.com.ua; К2 - курс продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому в робочий день, що передує даті здійснення покупцем постачальнику попередньої оплати за товар згідно умов відповідної специфікації.

Згідно п. 13.4. договору сторони дійшли згоди, що у випадку не поставки постачальником товару у строки, визначені умовами відповідної специфікації, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України у розмірі 26% річних від дня, коли постачальник отримав попередню оплату від покупця, до дня фактичного повернення покупцю суми попередньої оплати.

21.01.2022р. сторонами підписано специфікацію № 1 до договору поставки № KON_GVM_1/2022, у якій погоджено: найменування та кількість товару - пшениця 4 клас, врожаю 2022 року, 2669,551 тонн; попередню ціну та загальну вартість товару - 6649,00 грн, 17749856,35 грн; строк поставки товару - з 15.07.2022р. до 31.08.2022р. включно; базис поставки та місце поставки - EXW, ТОВ "Деражнянське ХПП" та/або ТОВ "Агродар-Бар" та/або ТОВ "ВВТ Грейн" (смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, 44/1).

У п. 1.8.1. специфікації сторони погодили, що покупець має право здійснити попередню оплату у сумі, що становить гривневий еквівалент 500000,00 доларів США, в тому числі ПДВ, розрахований за курсом продажу долара США, який складеться на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на нього в робочий день, що передує даті здійснення попередньої оплати за товар, і який публікується на сайті www.kurs.ua.

Виконання умов договору здійснюється з урахуванням специфікації. Усі інші положення договору залишаються без змін. Специфікація є невід`ємною частиною договору та набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п.п. 2. - 4. специфікації).

21.01.2022р. приватним підприємством "ГВМ-Агро" видано аграрну розписку, відповідно до п. 1 якої ця аграрна розписка видається боржником в забезпечення виконання ним зобов`язань за договором поставки № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р., укладеним між боржником та кредитором.

Відповідно до п. 3 розписки аграрна розписка встановлює безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку 2669,551 тонн пшениці 4 класу, врожаю 2022 року в строк до 31.08.2022р.

Ця аграрна розписка оцінена в 15570049,43 грн без ПДВ (п. 6 розписки).

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 77625868 від 21.01.2022р. внесено запис про обтяження - застава рухомого майна майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції, а саме пшениця, врожаю 2022 року в кількості 2675,974 тонн, на підставі товарної аграрної розписки № 136 від 21.01.2022р., виданої ПП "ГВМ-Агро", строк виконання зобов`язання 31.08.2022р., розмір основного зобов`язання 15607511,32 грн.

Приватним підприємством "ГВМ-Агро" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" рахунок на оплату № 1 від 25.01.2022р. на суму 14310000,57 грн. по договору № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р.

Згідно платіжного доручення № 236 від 25.01.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" сплачено приватному підприємству "ГВМ-Агро" 14310000,57 грн попередньої оплати за сільськогосподарську продукцію згідно договору № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р.

09.11.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (покупець) та приватним підприємством "ГВМ-Агро" (постачальник) укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р., у п. 1 якої погоджено, що сторони дійшли згоди викласти п. 1.1. специфікації в наступній редакції "1.1. Найменування та кількість товару: пшениця 4 клас, врожаю 2022 року, 2535,785 тонн".

У п. 2 додаткової угоди № 1 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.1.1. наступного змісту: "Найменування, вид, клас, рік врожаю товару - пшениця 4 клас, українського походження, врожаю 2022 року, код УКТ ЗЕД 1001, кількість - 194,600 тонн".

У п. 3 додаткової угоди № 1 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.2.1. наступного змісту: "1.2.1. Ціна та загальна вартість товару зазначеного в п. 1.1.1. специфікації: 4570,48 грн, 889414,74 грн".

У п. 4 додаткової угоди № 1 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.3.1. наступного змісту: "1.3.1. Строки поставки та місце поставки товару, зазначеного в п. 1.1.1. Строк поставки товару - з 09.11.2022р. до 14.11.2022р. включно".

У п. 5 додаткової угоди № 1 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.4.1. наступного змісту: "1.4.1. Базис поставки та місце поставки товару, зазначеного в п. 1.1.1. специфікації: поставка товару згідно з правилами Інкотермс 2010 за вибором покупця на умовах EXW, місце поставки - ТОВ "ВВТ Грейн: смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, 44/1".

Відповідно до видаткової накладної № 15 від 14.11.2022р. приватним підприємством "ГВМ-Агро" поставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" товар (пшениця 4 клас українського походження, врожаю 2022 року) на суму 889414,74 грн.

Згідно тристороннього акта приймання-передачі від 14.11.2022р. приватне підприємство "ГВМ-Агро" передало у власність товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" пшеницю 4 класу в кількості 1324,600 тонн.

У листі № 546 від 23.12.2022р. приватним підприємством "ГВМ-Агро" повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" про визнання своїх зобов`язань за договором поставки № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р. Прострочення виконання зобов`язань обумовлено низкою об`єктивних обставин, зумовлених воєнним станом, порушенням логістичних шляхів та недоотриманням частини доходу.

13.02.2023р. товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (покупець) та приватним підприємством "ГВМ-Агро" (постачальник) укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р., у п. 1 якої погоджено, що сторони дійшли згоди викласти п. 1.1. специфікації в наступній редакції "1.1. Найменування та кількість товару: пшениця 4 клас, врожаю 2022 року, 1674,854 тонн".

У п. 2 додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.1.2. наступного змісту: "Найменування, вид, клас, рік врожаю товару - пшениця 4 клас, українського походження, врожаю 2022 року, код УКТ ЗЕД 1001, кількість - 1136,360 тонн".

У п. 3 додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.2.2. наступного змісту: "1.2.2. Ціна та загальна вартість товару зазначеного в п. 1.1.2. специфікації: 5037,41 грн, 5724310,32 грн".

У п. 4 додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.3.2. наступного змісту: "1.3.2. Строки поставки та місце поставки товару, зазначеного в п. 1.1.2. Строк поставки товару - з 13.02.2023р. до 17.02.2023р. включно".

У п. 5 додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди доповнити специфікацію пунктом 1.4.2. наступного змісту: "1.4.2. Базис поставки та місце поставки товару, зазначеного в п. 1.1.2. специфікації: поставка товару згідно з правилами Інкотермс 2010 за вибором покупця на умовах EXW, місце поставки - ТОВ "ВВТ Грейн: смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, 44/1 та/або ТОВ "Агродар-Бар": Вінницька обл., с. Міжлісся, вул. Лісова, 2".

Відповідно до видаткової накладної № 7 від 16.02.2023р. приватним підприємством "ГВМ-Агро" поставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" товар (пшениця 4 клас українського походження, врожаю 2022 року) на суму 5724310,32 грн.

Згідно тристороннього акта приймання-передачі від 16.02.2023р. приватне підприємство "ГВМ-Агро" передало у власність товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" пшеницю 4 класу в кількості 1136,360 тонн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" звернулося до приватного підприємства "ГВМ-Агро" із претензією № 86 від 17.03.2023р., у якій просило негайно впродовж 5 робочих днів після отримання претензії здійснити оплату пені у розмірі 4367891,82 грн, штрафу - 4437464,08 грн, процентів - 4028611,64 грн, здійснити повернення попередньої оплати з урахуванням п. 13.3.1. договору у розмірі 9932094,60 грн. Надіслання претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист від 17.03.2023р., поштовою накладною від 17.03.2023р.

Згідно банківської довідки № 230275/0401-1 від 20.03.2023р. за період з 21.01.2022р. по 16.03.2023р. на поточний рахунок ТОВ "Адама Україна" було здійснено перерахування коштів від контрагента ПП "ГВМ-Агро" за наступними деталями: 24.01.2022р. оплата заборгованості згідно договору № 17/09-2020 в сумі 78201,55 грн.

Враховуючи неповернення відповідачем сплаченої позивачем попередньої оплати за поставку товару, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки. Так, за умовами договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар українського походження, вказаний у специфікації до договору (товар), а покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, умовою застосування вищевказаних положень ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 року у справі № 910/15963/20.

При цьому, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 912/2275/17.

Судом встановлено, що згідно п.п. 5.1., 5.2. порядок здійснення оплати за товар визначається сторонами у відповідній специфікації до договору. Покупець здійснює попередню оплату вартості товару, якщо інше не передбачено специфікацією.

Із пункту 1.8.1. специфікації слідує, що покупець має право здійснити попередню оплату у сумі, що становить гривневий еквівалент 500000,00 доларів США, в тому числі ПДВ, розрахований за курсом продажу долара США, який складеться на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на нього в робочий день, що передує даті здійснення попередньої оплати за товар, і який публікується на сайті www.kurs.ua.

Як встановлено матеріалами справи, приватним підприємством "ГВМ-Агро" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" рахунок на оплату № 1 від 25.01.2022р. на суму 14310000,57 грн, на підставі якого згідно платіжного доручення № 236 від 25.01.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" сплачено приватному підприємству "ГВМ-Агро" 14310000,57 грн попередньої оплати за сільськогосподарську продукцію по договору № KON_GVM_1/2022 від 21.01.2022р.

В подальшому, як встановлено судом, відповідачем було частково поставлено позивачу товар на загальну суму 6613725,06 грн, а саме:

1) згідно додаткової угоди № 1 від 09.11.2022р., акта прийому-передачі від 14.11.2022р., видаткової накладної № 15 від 14.11.2022р. поставлено 194,6 т пшениці на суму 889414,74 грн. При цьому судом відмічається, що поставка пшениці в кількості 1130 т на суму 5419496,05 грн згідно видаткової накладної № 16 від 14.11.2022р. (а.с. 106) здійснено за іншим договором - KON_GVM_2/2022 від 21.01.2022р., відтак не є предметом дослідження у даній справі.

2) згідно додаткової угоди № 2 від 13.02.2023р., акта приймання-передачі від 16.02.2023р., видаткової накладної № 7 від 16.02.2023р. поставлено 1136 т пшениці на суму 5724310,32 грн.

Позивач звертався із електронним листом від 13.12.2022р. та претензією від 17.03.2023р. до відповідача з вимогою здійснити повну поставку товару або ж повернути попередню оплату, однак станом на час розгляду даної справи останній даних вимог не виконав, доказів на спростування зазначених обставин відповідач не надав.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, як встановлено судом, відповідачем не повернуто позивачу на його вимогу 7696275,51 грн (14310000,57 грн - 6613725,06 грн) попередньої оплати.

При цьому, у п. 13.3.1. договору сторонами було погоджено, що у випадку, якщо курс продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому в робочий день, що передує даті фактичного повернення попередньої оплати постачальником покупцю, і який публікується на сайті www.kurs.com.ua збільшився порівняно з курсом продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець робочого дня, що передує даті здійснення покупцем попередньої оплати за товар згідно п. 5.1. договору, і який публікується на сайті www.kurs.com.ua, то постачальник повертає покупцю суму коштів, яка розраховується наступним чином: СП = ПО х К3 / К2, де СП - сума коштів, яка підлягає поверненню постачальником покупцю; ПО - сума попередньої оплати у гривнях з ПДВ, здійсненої покупцем постачальнику на виконання умов договору, та яка розрахована згідно умов відповідної специфікації; К3 - курс продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому в робочий день, що передує даті фактичного повернення коштів постачальником покупцю згідно умов даного пункту договору, і який публікується на сайті www.kurs.com.ua; К2 - курс продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому в робочий день, що передує даті здійснення покупцем постачальнику попередньої оплати за товар згідно умов відповідної специфікації.

Отже, застосовуючи формулу п. 13.3.1. договору, враховуючи, що дата здійснення попередньої оплати - 25.01.2022р., курс долара США на міжбанківському ринку на дату, що передує даті здійснення попередньої оплати становив 28,62 грн, дата повернення попередньої оплати - 15.03.2023р. (із врахування ч. 2 ст. 530 ЦК України та виставленої відповідачу вимоги згідно листа від 13.12.2022р. про повернення попередньої оплати), курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті повернення попередньої оплати становив 36,9343 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем попередньої оплати, яка підлягає поверненню, у розмірі 9932094,60 грн (в межах суми допустимої до стягнення) (7696275,51 грн * (36,9343 / 28,62)).

Враховуючи викладене, оскільки сума неповернутої відповідачем попередньої оплати складає 9932094,60, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, правомірно розрахована на підставі п. 13.3.1. договору, і відповідач станом на час розгляду даної справи не надав документи, які свідчать про повернення цих коштів позивачу або поставки товару на вказану суму, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача даної суми попередньої оплати, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем на суму неповернутої попередньої оплати нараховано 472903,06 грн пені за період з 13.02.2022р. по 15.03.2023р. та 4028611,64 грн процентів за період з 26.01.2022р. по 15.03.2023р.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як передбачено п.п. 8.4., 8.5., 8.14. договору, у випадку порушення строків поставки, постачальник сплачує на користь покупця неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення поставки. Сторони погодились, що положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не застосовуються до даного договору, тобто нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов`язань за договором здійснюється за весь період такого порушення. Сторони домовились, що у випадку неможливості визначення остаточної вартості товару з підстав порушення умов договору (непоставка товару), для розрахунку штрафних санкцій сторони використовуватимуть попередню загальну вартість товару, визначену згідно умов відповідної специфікації.

Судом здійснено перерахунок пені у системі "Законодавство", відповідно до якого суд вважає підставним до стягнення суму пені в розмірі 472903,06 грн (за період з 13.02.2023р. по 15.03.2023р. на суму 11136104,25 грн).

Попередня загальна вартість непоставленого товару становить 11136104,25 грн:

13.02.2023р. сторонами було укладено додаткову угоду № 2, за умовами якої, серед іншого, було зменшено кількість товару, належного до поставки постачальником. Кількість товару до поставки згідно умов додаткової угоди № 2 становить 1674,854 тонн (п. 1 додаткової угоди № 2). Попередня ціна з ПДВ одиниці товару залишилась незмінною та згідно специфікації № становить 6649,00 грн/тонна (п. 1.2. специфікації № 1). Отже, попередня загальна вартість товару, належного до поставки, становить 1674,854 * 6649,00 = 11136104,25 грн.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частина друга статті 536 цього Кодексу - розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За приписами частини третьої статті 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Згідно із п. 13.4 договору сторони дійшли згоди, що у випадку непоставки постачальником товару у строки, визначені умовами відповідної специфікації, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України у розмірі 26% річних від дня, коли постачальник отримав попередню оплату від покупця, до дня фактичного повернення покупцю суми попередньої оплати.

Судом здійснено перерахунок процентів у системі "Законодавство", з урахуванням часткових поставок, відповідно до якого суд вважає підставним до стягнення суму процентів у розмірі 4028611,64 грн:

1) за період з 26.01.2022р. по 13.11.2022р. на суму 14310000,57 грн = 2976480,12 грн;

2) за період з 14.11.2022р. по 15.02.2023р. на суму 13420585,83 грн = 898627,72 грн;

3) за період з 16.02.2023р. по 15.03.2023р. на суму 7696275,51 грн = 153503,80 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій (пені, процентів).

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у Законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Верховного Суду від 10.09.2019р. у справі № 904/4685/18).

Крім того умовами укладеного між сторонами договору було погоджено нарахування неустойки та її розмір, що відповідає принципу свободи договору. Будь-яких виняткових обставин невиконання зобов`язання відповідачем не наведено.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати в т.ч. ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Вказані обставини встановлюються на підставі поданих боржником доказів.

Судом зазначається, що зменшення розміру нарахованої пені шляхом звільнення від сплати такої пені, як зазначено відповідачем у відзиві, фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Схожа правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020р. у справі № 918/116/19.

З огляду на викладене, оцінивши доводи сторін у цій справі, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження скрутного фінансового становища підприємства відповідача, судові рішення та виконавчі документів щодо відповідача, а також відсутні довідки з банківських установ, щодо наявності або відсутності грошових коштів на рахунках відповідача та будь-які документи бухгалтерської звітності, зважаючи на ту обставину, що воєнний стан в країні впливає на господарську діяльність не тільки відповідача, а й позивача, суд дійшов висновку відмовити у задоволені заяви відповідача про зменшення суми нарахованої пені.

Крім того, проценти відповідно до статті 536 ЦК України не підлягають зменшенню на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки такі проценти за своєю правовою природою не є штрафною санкцією (неустойкою).

Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини як підставу для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тобто ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Наявність форс-мажорних обставин може засвідчуватись Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.

Отже для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний не лише зазначати про сертифікат щодо форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору наданням інших доказів.

Всупереч зазначеному відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували неможливість виконання ним взятого на себе господарського зобов`язання у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Крім того, відповідно до п. 9.2. договору сторона, для якої невиконання зобов`язань за договором стало неможливим внаслідок настання обставин непереборної сили, зобов`язана негайно, але не пізніше 10 календарних днів після початку їх дії, письмово повідомити другу сторону про початок, суть та можливий строк дії таких обставин. Зазначені обставини повинні бути документально підтверджені Торгово-промисловою палатою України. Відповідне документальне підтвердження надається протягом 20 календарних днів з дня початку дії обставин непереборної сили. Несвоєчасне надання вказаного документального підтвердження, а також несвоєчасне повідомлення про настання обставин непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на ці обставини, як на причини невиконання зобов`язань за договором та, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання таких обставин.

Тобто відповідачем не дотримано умови договору поставки щодо строків письмового повідомлення про початок дії обставин непереборної сили та надання позивачу документального підтвердження дії обставин непереборної сили, що позбавляє відповідача права посилатися на обставини непереборної сили, як на причини невиконання зобов`язань за договором поставки (зокрема від зобов`язання повернути попередню оплату), а також як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання таких обставин.

Отже посилання скаржника на форс-мажорні обставини є безпідставними та спростовуються вище наведеним обставинами.

Судом враховується, що з огляду на положення частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права. Зокрема, у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна", м. Київ до приватного підприємства "ГВМ-Агро", с. Іванівка Хмельницької області про стягнення 14433609,30 грн, з яких 9932094,60 грн попередньої оплати, 472903,06 грн пені, 4028611,64 грн процентів задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "ГВМ-Агро" (Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Іванівка, вул. Шевченка, 62, ідентифікаційний код 38171525) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13, офіс № 4А/41, ідентифікаційний код 36138,60 грн (дев`ять мільйонів дев`ятсот тридцять дві тисячі дев`яносто чотири гривні 60 коп.) попередньої оплати, 472903,06 грн (чотириста сімдесят дві тисячі дев`ятсот три гривні 06 коп.) пені, 4028611,64 грн (чотири мільйони двадцять вісім тисяч шістсот одинадцять гривень 64 коп.) процентів, 173203,31 грн (сто сімдесят три тисячі двісті три гривні 31 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.06.2023р.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 3 примірн.:

1 - до справи;

2 - позивачу (м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13, офіс № 4А/41);

3 - відповідачу (321140, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, с. Іванівка, вул. Шевченка, буд. 62).

Всім рек. з повід.

Електронні адреси:

позивача -

відповідача -