ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року м. Дніпро Справа № 904/637/22 (904/3129/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 (суддя Соловйова А.Є.; повне рішення складено 23.01.2023) у справі 904/3129/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект», смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області

до відповідача-1 - ОСОБА_1 , м. Дніпро

відповідача-2 - ОСОБА_2 , м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», смт Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області

про визнання договору дарування договором купівлі-продажу і переведення прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі,

розглянутої в межах справи № 904/637/22

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», смт Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання договору від 01.10.2021 дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» договором купівлі-продажу та переведення прав та обов`язків покупця.

Позов пред`явлений з підстав удаваності правочину, оскільки укладення спірного договору дарування вчинено для приховання іншого правочину, - договору купівлі-продажу, який порушує переважне право учасника товариства на купівлю частки у статутному капіталі, у зв`язку з чим позивач просить перевести на нього права покупця цієї частки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 у задоволенні позову у справі № 904/637/22 (904/3129/22) відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано відсутністю доказів передання обдарованою особою грошових коштів дарувальнику за передачу корпоративних прав за спірним правочином, що спростовує доводи позивача про укладення сторонами спірного правочину договору купівлі-продажу, а не договору дарування.

Місцевий господарський суд зазначив, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження проведення оплати між сторонами спірного договору за відчуження частки у статутному капіталі товариства, тому дійшов висновку, що посилання позивача на удаваність спірного правочину ґрунтуються на припущеннях.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 у справі № 904/637/22 (904/3129/22) скасувати і ухвалити рішення, яким позов задовольнити.

Скаржник зазначає, що матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами спірного договору родинних або дружніх відносин, наявності економічного сенсу в укладенні такого договору, що свідчить про удаваність правочину, яким його сторони насправді приховали укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав, що порушує переважне право учасника товариства на купівлю частки у статутному капіталі товариства.

Відсутність економічної мети в укладенні цього договору полягає у тому, що вчинення такого правочину спрямоване на усунення скаржника від можливості реалізації його переважного права придбання частки у статутному капіталі товариства.

Скаржник зазначає, що укладаючи спірний договір дарування, його сторони насправді мали на меті безоплатне відчуження частки у статутному капіталі товариства за договором купівлі-продажу, тобто безоплатно. Враховуючи безоплатність договору купівлі-продажу, для приховання якого вчинено правочин з дарування цієї частки, скаржник вважає, що договір дарування має бути визнаний договором купівлі-продажу з визначенням вартості предмету договору купівлі-продажу у нуль гривень та переведенням прав покупця за таким безоплатним договором на нього, як учасника товариства, частка якого є предметом зазначеного правочину.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у справі відзив на апеляційну скаргу не надали.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 у справі 904/3129/22.

У судовому засіданні 07.06.2023 оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» є юридичною особою приватного прва.

ОСОБА_2 (дарувальник) уклав 01.10.2021 з ОСОБА_1 (обдарований) договір дарування частки у статутному капіталі, відповідно до пунктів 1.1, 2.1 якого дарувальник передає обдаровуваному безоплатно у власність майнове право на часту у статутному капіталі юридичної особи.

Дарунок становить 86,11% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», є повністю сплаченим дарувальником товариству і дорівнює 35355263,52 грн (пункт 2.2).

Згідно з пунктом 2.8 договору договір є безоплатний, тобто такий, що не потребує здійснення обдаровуваною особою на користь дарувальника будь-якої оплати за дарунок.

Відповідно до підпункту 2.9.1 пункту 2.9 договору дарувальник зобов`язується передати обдаровуваному дарунок в момент підписання сторонами даного договору в місці його підписання сторонами.

Сторони договору дарування 01.10.2021 підписали акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект», у пункті 2 якого зазначено, що сторони не мають один до одного матеріальних претензій у звязку із передачею зазначеної в акті частки у статутному капіталі товариства.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально технічного забезпечення «Агро-комплект», станом на 08.09.2022, є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» та ОСОБА_1 .

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі товариства.

Позивач вважає правочин з дарування частки у статутному капіталі товариства удаваним, оскільки він вчинений сторонами для приховання іншого правочину, - договору купівлі-продажу, який порушує переважне право учасника товариства на купівлю частки у його статутному капіталі.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють один правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. А тому такий правочин може бути визнаний судом недійсним лише у тому разі, коли буде встановлено, що правочин, який сторони насправді вчинили, не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 717 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Договір дарування, як і договір купівлі-продажу мають споріднену правову спрямованість - передачу відповідного майна у власність іншої особи. Основною ознакою договору дарування є передача майна у власність обдарованого саме на безоплатній основі. Натомість відносини купівлі-продажу передбачають передачу відповідного майна у власність іншої особи на оплатній основі.

Відповідно до частин першої, третьої, шостої, сьомої статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік.

Зазначена норма встановлює спеціальний спосіб судового захисту учасника товариства з обмеженою відповідальністю, переважне право якого порушене: такий учасник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця, який за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів як зміна правовідношення (пункт 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) та відповідає змісту порушеного переваженого права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також є найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переваженого права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/2388/20.

Водночас лише у разі порушення переважного права учасника товариства з обмеженою відповідальністю, останній набуває права вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки).

Разом з тим у положеннях статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» йдеться про переважне право саме на купівлю частки (її частини). Учасники товариства з обмеженою відповідальністю користуються переважним правом купівлі частки у іншого учасника товариства за наявності у нього наміру здійснити відчуження такої частки саме шляхом укладення договору купівлі-продажу. У разі відступлення учасником товариства своєї частки іншим чином, відмінним від її продажу, зокрема шляхом дарування, переважне право на її придбання у інших учасників товариства не виникає.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.10.2020, прийнятої за результатами розгляду справи № 916/2303/19.

Апеляційний господарський суд зазначає, що чинне законодавство не встановлює обмежень щодо укладення договорів дарування учасником товариства своєї частки у статутному капіталі, а умовами спірного договору не передбачена передача обдарованим дарувальнику грошових коштів на набуття ним права власності на частку у статутному капіталі товариства, тобто перехід права власності на частку у статутному капіталі товариства відбувся на безоплатній основі.

Перехід права власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-комплект» за спірним договором дарування також підтверджує скаржник, зазначивши про це в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, обґрунтовуючи суму договору купівлі-продажу у розмірі нуль гривень, за якою йому має бути відчужена частка у статутному капіталі товариства, яка є предметом спірного договору дарування.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу повинен мати грошовий вираз, зазначення позивачем ціни договору у розмірі нуль гривень свідчить про безоплатність такого договору, у звязку з чим не може йтися про укладення договору купівлі-продажу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, щодо неможливості (безпідставності) задоволення позовних вимог щодо переведення прав покупця за договором купівлі-продажу по ціні нуль гривень.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-комплект» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 у справі 904/637/22 (904/3129/22) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 у справі № 904/637/22 (904/3129/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 20.06.2023

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя І. ВЕЧІРКО