УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

м. Київ

14.06.2023Справа № 910/5172/19

За позовомОСОБА_1
до1. Національного банку України 2. Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»
про визнання недійсними договорів
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
без виклику

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/5172/19 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання недійсними договорів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022, позов задоволено повністю, визнано недійсними Кредитний договір №54 від 02.10.2014, укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №54/П від 27.05.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №120 від 05.12.2014, укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №120-1/П від 05.08.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №10 від 20.02.2015, укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №10-1/П від 11.08.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №19 від 24.10.2008, укладений між Національним банком України та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №19/П від 27.05.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №19 від 03.03.2009, укладений між Національним банком України та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №19-1/П від 27.05.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», а також стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 605,00 грн. та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 605,00 грн.

08.09.2022 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

23.09.2022 до Господарського суду міста Києва від представника ОСОБА_1 надійшли заяви про ухвалення додаткового судового рішення, в яких заявник просив суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 в задоволенні заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

07.10.2022 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення.

В той же час, ухвалою Верховного Суду від 26.09.2022 матеріали справи №910/5172/19 витребувано у Господарського суду міста Києва для розгляду касаційних скарг Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2022 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення до повернення матеріалів справи №910/5172/19 до Господарського суду міста Києва, у зв`язку з необхідністю невідкладного направлення матеріалів справи до Верховного Суду.

18.10.2022 до Господарського суду міста Києва від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Босого В.П.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26.09.2022, 19.10.2022 матеріали справи №910/5172/19 були направлені до Верховного Суду для розгляду касаційних скарг Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Босого В.П. до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

12.06.2023 матеріали справи повернулися до Господарського суду міста Києва.

Розглянувши подану представником позивача заяву про відвід судді Босого В.П. від розгляду даної справи, суд встановив наступне.

Заява про відвід судді Босого В.П. від розгляду даної справи мотивована тим, що 07.10.2022 представником позивача була подана заява про роз`яснення ухвали Господарського суду міста Києва від 05.10.2022, проте замість того, щоб її розглянути, ухвалою суду від 13.10.2022 відкладено вирішення питання про прийняття її до розгляду до повернення матеріалів справи №910/5172/19 до Господарського суду міста Києва, у зв`язку з необхідністю невідкладного направлення матеріалів справи до Верховного Суду.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

В той же час, статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Наведені у заяві обставини про відвід судді Босого В.П. ґрунтуються лише на припущеннях та домислах, а отже, не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 35 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді та не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді Босого В.П. при розгляді даної справи.

Більш того, оскільки представником позивача, який підписав дану заяву про відвід судді Босого В.П., є професійний адвокат, йому принагідно має бути відомо, що частиною 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява представника позивача є свідченням заявлення ним завідомо безпідставного відводу, спрямовано виключно на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи судом.

Отже, встановивши безпідставність тверджень заявника у такій заяві, суд розцінює подання заявником такої заяви як зловживання останнім його процесуальними правами, спрямованим на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, а відтак, заява про відвід судді Босого В.П. від розгляду справи №910/5172/19 на підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України залишається судом без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 38, 43, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Босого В.П. від розгляду справи №910/5172/19 залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Суддя В.П. Босий