ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/842/23

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/842/23

за позовом Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств», м. Фастів Київської області

про стягнення 19 990,85 грн

Представники:

від позивача: Підлипенський Д.В., адвокат, довіреність № 63-У від 26.12.2022;

від відповідача: Рашківська О.С., адвокат, ордер серії АІ № 1378075 від 10.04.2023;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастівський комбінат комунальних підприємств» (далі-відповідач) про стягнення 19 990,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за умовами Договору купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) з використанням пластикових карток онлайн № 80017/1т від 18.03.2021, не в повному обсязі розрахувався за отриманий газ, у зв`язку з чим позивач звертається про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 10 232,47 грн, з огляду на наявність якої нараховані пеня у розмірі 5 317,24 грн, штраф у розмірі 716,27 грн, 3 % річних у розмірі 448,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 276,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.03.2023 відкрито провадження у справі № 911/842/23, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 12.04.2023.

07.04.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 08-11/48 від 07.04.2023 (вх. № суду 6770/23), в якому відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 10 232,47 грн, у зв`язку із повною сплатою її відповідачем, а також зменшити розмір штрафних санкцій.

В підготовчому засіданні 12.04.2023 судом було оголошено перерву до 03.05.2023.

20.04.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог № 845/02.4-23 від 18.04.2023 (вх. № суду 7689/23), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 597,59 грн, штраф у розмірі 716,27 грн, 3 % річних у розмірі 464,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 478,66 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.05.2023 прийнято заяву Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» № 845/02.4-23 від 18.04.2023 (вх. № суду 7689/23) про зменшення розміру позовних вимог до розгляду; закрито підготовче провадження у справі № 911/842/23, а справу призначено до розгляду по суті на 17.05.2023.

Так, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 845/02.4-23 від 18.04.2023 (вх. № суду 7689/23) судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 5 597,59 грн, штрафу у розмірі 716,27 грн, 3 % річних у розмірі 464,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 478,66 грн.

В судовому засіданні 17.05.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву № 08-11/48 від 07.04.2023 (вх. № суду 6770/23), та просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 року між Дочірнім підприємством «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі-продавець) та Комунальним підприємством «Фастівський комбінат комунальних підприємств» (далі-покупець) укладено Договір купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) з використанням пластикових карток онлайн № 80017/1т, за умовами пункту 2.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця продукцію (код згідно ДК 021:20-6 Газове паливо) на автомобільних газонаповнювальних компресорних станціях (далі-АГНКС) з використанням пластикових карт, а покупець зобов`язується прийняти у власність продукцію та повністю оплатити її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.2 договору продавець реалізує продукцію, яка відповідає ДСТУ ГОСТ 27577:2005 «Газ природний паливний компримований для двигунів внутрішнього згорання. Технічні умови».

Відповідно до п. 3.1 договору, максимальна ціна продукції складає 18 960,00 грн за 1 000 куб м, у т.ч. ПДВ (20 %) - 3 160,00 грн.

Пунктом 3.3 визначено, що ціна на продукцію, встановлена продавцем, що діє у мережі АГНКС на дату укладення цього договору, зазначена у Додатку № 1 до цього договору. Вказана ціна може бути змінюватись продавцем без погодження із покупцем. Ціна продукції, що вказана у додатку № 1 до цього договору може бути зменшена з урахуванням системи знижок, якщо такі знижки діють на момент отримання продукції.

У разі зміни діючої ціни продавець не пізніше, ніж у останній робочий день, який передує дню, у якому почне діяти нова ціна на продукцію, повідомляє про таку зміну ціни покупця через мережу АГНКС шляхом розміщення відповідної інформації на інформаційних стендах АГНКС продавця та/або шляхом розміщення інформації про нову ціну на сайті продавця. Продавець та покупець домовились, що у випадку зміни ціни на продукцію нова ціна є обов`язковою для обох сторін за договором з дня встановленої нової ціни продавцем (пункти 3.6, 3.8 договору).

Згідно пункту 3.9 договору ціна цього договору складає 129 876,00 грн, у т.ч. ПДВ - 20 % - 21 646,00 грн.

Пунктом 4.2 договору визначено, що покупець здійснює оплату відпущеної продукції шляхом перерахування грошових коштів (у гривнях) на поточний рахунок продавця протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури або підписання акту приймання-передачі продукції.

Оплата продукції здійснюється покупцем згідно з договором або рахунком-фактурою (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 4.7 договору підставою для визначення та проведення фінансових взаєморозрахунків між покупцем і продавцем за фактично відпущену продукцію у розрахунковому періоді є дані фіскальних чеків, які фіксували відпуск продукції покупцю протягом розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.3 договору отриманий обсяг продукції за звітний місяць визначається кількістю продукції, фактично відпущеної через касові апарати, з зазначенням відповідного номеру ПК, на підставі даних касових апаратів.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що сторони на підтвердження обсягів відпущеної продукції щомісячно, у порядку, передбаченому цим договором, підписують Акт приймання-передачі продукції.

Право власності на продукцію переходить від продавця до покупця в момент реєстрації відпуску продукції через касовий апарат (п. 6.5 договору).

Умовами п.п. 13.1, 13.2 договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2021. Дія договору про закупівлю може продовжуватись на строк, достаній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обясязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної в початковому договоі про закупівлю укладеному у попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято стиснений природний газ (метан) за період з квітня по вересень 2021 на загальну суму 23 748,42 грн, що підтверджується актами приймання-передачі продукції № 96 від 30.04.2021 на суму 3 295,66 грн, № 91 від 31.05.2021 на суму 2 151,32 грн, № 87 від 30.06.2021 на суму 4 691, грн; № 97 від 31.07.2021 на суму 3 793,60 грн; № 248 від 31.08.2021 на суму 4 157,91 грн; № 227 від 30.09.2021 на суму 5 658,22 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Однак, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором купівлі- продажу , розрахунок за отриманий природний газ (метан) в повному обсязі не здійснив, сплативши лише 9 000,00 грн. Крім того, як зазначає сам позивач, листом № 02/44 від 29.03.2021 відповідач просив перенести залишок коштів за попереднім договором, у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідачем здійснена оплата отриманої ним продукції в загальній сумі 13 515,95 грн.

У зв`язку із зазначеним, у відповідача виникла заборгованість в сумі 10 232,47 грн, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Разом з цим, під час розгляду справи судом, від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог № 845/02.4-23 від 18.04.2023 (вх. № суду 7689/23), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 597,59 грн, штраф у розмірі 716,27 грн, 3 % річних у розмірі 465,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 478,66 грн.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 5 597,59 грн, штрафу у розмірі 716,27 грн, 3 % річних у розмірі 464,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 478,66 грн.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Цивільного кодексу України).

Так, позивач стверджує про те, що відповідачем було допущено прострочення оплати отриманої продукції, у визначені у договорі строки.

З огляду на викладене, посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної та повної оплати товару, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 597,59 грн, штраф у розмірі 716,27 грн, 3 % річних у розмірі 464,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 478,66 грн.

Пунктом 12.3 договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутис до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, а також строк протягом якого сторони можуть здійснювати нарахування штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань встановлюється тривалістю 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Умовами п. 9.1 договору визначено, що за кожний день прострочення строку оплати отриманої продукції покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми грошових коштів щодо опалати яких було допущено прострочення, а за прострочення оплати понад 10 календарних днів покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7 % від суми грошових коштів щодо оплати яких було допущено прострочення.

Суд, переривши розрахунки позивача щодо стягнення пені та штрафу, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення пені та штрафу правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми права, враховуючи, що наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань є арифметично вірним, суд дійшов висновку щодо задоволення зазначених вимог позивача.

Щодо клопотання відповідача стосовно зменшення розміру штрафних санкцій (пені та штрафу), суд враховує положення статті 233 ГК України, згідно яких, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач). Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/101/19.

Оцінюючи доводи відповідача, наведені в обґрунтування підстав зменшення суми пені та штрафу, суд не приймає до уваги посилання останнього на скрутне фінансове становище, адже скрутне фінансове становище не є винятковим випадком в розумінні ст. 233 Господарського кодексу України та не є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню, та не є доказом винятковості такого випадку.

Також, господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність збитків, понесених позивачем внаслідок затримки оплати наданих послуг, оскільки обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Крім того, суд також враховує, що сплата заборгованості за надані послуги здійснена лише після звернення до господарського суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем винятковості обставин, наведених в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, з огляду на що відповідне клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову повністю, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Нова, 9, ) на користь Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерного компанії «Нафтогаз України» (03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2, ) 5 597 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн 59 коп пені, 716 (сімсот шістнадцять) грн 27 коп. штрафу, 464 (чотириста шістдесят чотири) грн 85 коп 3 % річних 3 478 (три тисячі чотириста сімдесят вісім) грн 66 коп інфляційних нарахувань та 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 16.06.2023.

Суддя О.О. Христенко