ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 червня 2023 року Справа № 903/465/23

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від позивачів: Туревич А.О. - довіреність №27/12-13 від 06.06.2023, довіреність №50/41/33-449/вн від 08.06.2023

від відповідача: н/з

взяв участь заступник керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону: Довган Н.Я. - службове посвідчення №077297 від 11.04.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/465/23 за позовом виконувача обов`язків керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Білик Дмитра Олександровича про стягнення пені в розмірі 466076,73 грн,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2023 виконувач обов`язків керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подав до суду позов в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Білик Дмитра Олександрович , в якому просить:

1. Зобов`язати фізичну особу - підприємця Білика Дмитра Олександровича виконати вимоги п. 9.2. Договору 173/КЕС-2022 на виконання робіт з Капітального ремонту тиру для стрільби з АК "Об`єкт №1" за межами населеного пункту Городище, Луцького району, Волинської області щодо сплати пені у розмірі 1% від вартості прострочення робіт за кожний день прострочення.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Білика Дмитра Олександровича на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пеню у розмірі 466 076,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору 173/КЕС-2022 від 20.08.2022.

Ухвалою суду від 12.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвала суду від 12.05.2023, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Білик Дмитра Олександровича : АДРЕСА_1 , отже суд направив ухвалу від 12.05.2023 за місцем державної реєстрації останнього.

Строк для подання відзиву - до 05.06.2023 включно.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

В судовому засіданні13.06.2023 прокурор заявив усне клопотання та подав до суду клопотання про уточнення позовних вимог (про зміну предмета позову та об`єднання позовних вимог в позовній заяві, в яких просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця Білика Дмитра Олександровича на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пеню у розмірі 1% від вартості прострочення робіт за кожний день прострочення за договором 173/КЕС-2022 від 20.08.2022 у сумі 466 076,73 грн.

Частиною 3 ст. 46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Протокольною ухвалою від 13.06.2023 суд прийняв заяву про уточнення позовних вимог, закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 20.06.2023 о 11:15 год.

В судовому засіданні прокурор та представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, ухвала суду від 13.06.2023, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Разом з цим, ухвала суду була надіслана на адресу, яку відповідач повідомив в телефонному режимі 13.06.2023, а саме: АДРЕСА_2 , яка також повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвала суду від 13.06.2023 надіслана на електронну адресу відповідача 13.06.2023 о 16:56 год, яка вказана в позовній заяві та договорі від 20.08.2022 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 911/3309/17).

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивачів, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2022 між військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Фізичною особою-підприємцем Біликом Дмитром Олександровичем укладено Договір № 173/КЕС-2022 на виконання робіт з Капітального ремонту тиру для стрільби з АК «Об`єкт №1» за межами населеного пункту Городище, Луцького району, Волинської області (далі - Договір) на загальну суму 1135000,00 грн.

Згідно Розділу 1 «Предмет договору», у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник бере на себе зобов`язання виконати будівництво об`єкта: «Капітальний ремонт тиру для стрільби з АК «Об`єкт №1» за межами населеного пункту села Городище, Луцького району, Волинської області» (далі - Об`єкт), ДК 021:2015: 45450000-6 - «Інші завершальні будівельні роботи».

Замовник зобов`язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, забезпечити необхідними дозволами на проведення робіт, а також матеріалами, а Підрядник - передати Замовнику результати виконаних робіт.

Склад та обсяги робіт визначаються проектно-кошторисною документацією та договірною ціною. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення змін об`ємів робіт або до проектної документації за погодженням Сторін.

Згідно п.3.1. договору, загальна вартість робіт становить: 1135000, грн. в тому числі єдиний податок 5%.

Розрахунки проводяться по ходу виконання робіт на протязі 10 (десяти) банківських днів після підписання Сторонами відповідних Актів виконаних робіт (п.3.1.2. договору).

У відповідності до п.8.1. договору, приймання-передача закінчених робіт буде здійснюватися відповідно до вимог умов договору та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію та оформлюватися Актами приймання - передачі.

Пунктом 9.2 договору, сторони визначили, що підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов`язань за Договором: за порушення строків закінчення виконання робіт сплачує пеню у розмірі 1 % від вартості прострочених робіт за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 року. Закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (п.п.12.1-12.2 договору).

Підписавши Договір, сторони погодили зміст послуг та їх кінцевий результат.

Згідно Додатку №2 до Договору «Календарний графік надання послуг» виконання робіт за даним Договором повинно було закінчитися у жовтні 2022, тобто в останній день місяця, що передбачене ч. 3 ст. 254 ЦК України.

30.08.2022 згідно Акту № 1 приймання виконання будівельних робіт за серпень 2022 та згідно платіжного доручення від 30.08.2022 № 1245 військовою частиною НОМЕР_1 фізичній особі - підприємцю Білику Д.О. за виконання земляних робіт сплачено кошти у сумі 27611,48 грн.

29.09.2022 згідно Акту № 2 приймання виконання будівельних робіт за вересень 2022 та згідно платіжного доручення від 29.09.2022 № 1411 військовою частиною НОМЕР_1 фізичній особі - підприємцю Білику Д.О. за виконання робіт щодо облаштування фундаментів ФМ-1 (12 шт.) сплачено кошти у сумі 156211, 26 грн.

15.12.2022 на адресу фізичної особи - підприємця Білика Д.О. військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист (№ 50/41/29-829) про те, що вищевказані роботи останній не виконав та про майбутнє попередження про право військової частини НОМЕР_1 скористатися вимогами п. 9.2. Договору щодо нарахування пені у розмірі 1% від вартості прострочених робіт за кожен день прострочення.

У зв`язку із ненадходженням відповіді на вищевказаний лист 17.12.2022 за №50/41/29-1033 на адресу фізичної особи-підприємця Білик Д.О. було направлено відповідну претензію про виконання Підрядником взятих на себе зобов`язань щодо сплати пені передбаченої п. 9.2. Договору та вимоги військової частини НОМЕР_1 щодо сплати пені у розмірі 466 076,73 грн.

26.12.2023 на адресу військової частини надійшла відповідь на претензію від 15.12.2023, в якій відповідач просив не нараховувати штрафні санкції (пеню в сумі 438493,31 грн.) за недотримання графіку виконання будівельних робіт згідно «Договору», оскільки вважає, що протягом його дії насправді мали місце обставини, на які я не міг ніяк повпливати. Просив надати можливість продовжити роботи з капітального ремонту тиру для стрільби з АК «Об`єкт № 1» за межами населеного пункту с. Городище, Луцького району, Волинської області. Спираючись на прогнози «Українського гідрометеорологічного центру», та враховуючи настання періоду у Новорічних та Різдвяних свят, вказав, що зможе закінчити будівництво об`єкта до 31.03.2023.

05.01.2023 позивач надав відповідачу відповідь №50/41/29-15, в якій повідомив, що зазначені обставини щодо погодніх умов не відносяться до форс-мажорних, тому не звільняють підрядника від обов`язків передбачених умовами Договору № 173/КЕС-2022 від 20.08.2022. Крім цього, при підписанні вищевказаного договору підприємство повинно було враховувати виникнення непередбачуваних обставин та використання всіх необхідних потужностей з метою виконання взятих на себе зобов`язань та недопущення порушення строків виконання робіт. Військова частина НОМЕР_1 не погоджується та не бере до уваги «Календарний графік» долучений Вами до претензії від 15.12.2022.

З доводів прокурора та представника позивачів слідує, що як наслідок після проведення претензійних заходів у зв`язку із закінченням календарного року, освоєнням відповідних кошторисних призначень та бюджетних асигнувань, недопущення бюджетних порушень з боку військової частини НОМЕР_1 щодо повернення коштів до державного бюджету та невиконання Підрядником взятих на себе зобов`язань, 20.12.2022 між військовою частиною НОМЕР_1 та фізичною особою підприємцем Біликом Д.О. укладено Додаткову угоду № 322/КЕС-2022 про розірвання Договору № 173/КЕС-2022 на виконання робіт з Капітального ремонту тиру для стрільби з АК «Об`єкт №1» за межами населеного пункту села Городище, Луцького району, Волинської області від 20.08.2022.

З доводів прокурора та представника позивачів слідує, що на день розгляду справи пеня становить 466076,73 грн.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

У відповідності до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну проданого товару.

Згідно з частиною 2 статті 693 ЦКУ, якщо Продавець, який одержав суму попередньо' оплати товару, не передав товар у встановлений строк, Покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно вимог ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.4 ст.180 ГК України, умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент), кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

В ч. 1 ст.222 ГКУ вказано, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.205 ГК України, у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону. Жодних повідомлень від Відповідача до Позивача не надходило, заходів для зменшення наслідків невиконання зобов`язання не здійснювалось.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У відповідності до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Разом з цим, як слідує з матеріалів справи, а саме розрахунку позивача, останній просить стягнути з відповідача 466076,73 грн. пені за період з 01.11.2022 по 19.12.2022.

В обгрунтування періоду нарахування пені зазначає, що згідно Додатку №2 до Договору «Календарний графік надання послуг» виконання робіт за даним Договором повинно було закінчитися у жовтні 2022, тобто в останній день місяця, а отже період нарахування 01.11.2022, а оскільки договір розірвано 20.12.202, то закінчення строку нарахування пені у відповідності до п.9.1. договору слід вважати 19.12.2022.

Згідно з розрахунком суду пеня становлять 466076,86 грн, однак суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог.

Суд перевіривши методику та правильність розрахунків позивача щодо нарахування пені погоджується з повністю.

Разом з цим, судом враховано, що перебіг часу, за який нараховуються пені, починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування заявленого боргу.

Контррозрахунку нарахування пені відповідачем не подано.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена прокурором вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 466076,73 грн. пені.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 6991,15 грн відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

Обґрунтування наявності порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором.

Відповідно до частини 3 статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз положень ст. 53 ГПК України, у взаємозв`язку зі змістом ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

-у разі відсутності такого органу.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 прокурори вправі звертатись до суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади.

Згідно із вимогами п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» № 876-VII від 13.03.2014 Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

18.04.2023 в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Волинською спеціалізовано прокуратурою у сфері оборони Західного регіону скеровано запит № 30.51/02-159 вих - 23 до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про витребування інформації.

19.04.2023 на адресу спеціалізованої прокуратури надійшла відповідь № 369-23 про те, що договір на виконання робіт з капітального ремонту тиру для стрільб з АК «Об`єкт № 1» Фізичною особою - підприємцем Біликом Д.О. не виконаний у зв`язку з невиконанням контрагентом всіх необхідних робіт передбачених проектно-кошторисною документацією у визначені договором строки.

З відповіді в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України та долучених до неї документів слідує, що фізичній особі-підприємцю Білику Д.О. двічі (17.12.2022 та 05.01.2023) скеровувались претензії щодо не виконання ним обов`язків, передбачених умовами договору.

У відповідях на отримані претензії фізична особа - підприємець Б і лик О.Д. вказував, що справді не вкладався в термін, передбачений умовами укладеного договору, просив не нараховувати штрафних санкцій та пропонував продовжити строк виконання договору до 15.05.2023.

18.04.2023 в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Волинською спеціалізовано прокуратурою у сфері оборони Західного регіону скеровано запит № 30.51/02-167 вих - 23 до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стан вжиття ними заходів щодо захисту інтересів та поновлення права держави, а також запобігання їх порушення внаслідок неналежного виконання договору щодо капітального ремонту тиру для стрільби з АК «Об`єкт №1» за межами населеного пункту від 20.08.2022, у тому числі цивільно-правових заходів.

27.04.2023 на адресу спеціалізованої прокуратури надійшла відповідь № 50/41/33-375 від 24.04.2023 про те, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України в період грудня 2022 року та січня 2023 року проводились заходи претензійної роботи та досудового врегулювання спору. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань для сплати судового збору з відповідним позовом в порядку господарського судочинства до Фізичної особи - підприємця Білик Д.О . військова частина не зверталась.

26.04.2023 в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Волинською спеціалізовано прокуратурою у сфері оборони Західного регіону скеровано запит № 30.51/02-228 вих - 23 до Головного Управління Національної гвардії України про стан вжиття ними заходів щодо захисту інтересів та поновлення права держави, а також запобігання їх порушення внаслідок неналежного виконання договору щодо капітального ремонту тиру для стрільби з АК «Об`єкт №1» за межами населеного пункту від 20.08.2022, у тому числі цивільно-правових заходів. Однак, відповідь на вказаний запит на адресу спеціалізованої прокуратури не надано.

Зважаючи на те, що упродовж тривалого часу (з жовтня 2022) фізичною особою - підприємцем Біликом Д.О. умови договору щодо виконання робіт у повному обсязі не виконані, а в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України цивільно-правові заходи щодо нього по стягненню санкцій за неналежне виконання умов договору не вжиті, відтак у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Волинська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону звернуся з позовом в інтересах держави в особі військової частини.

За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Білик Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) 466076,73 грн (чотириста шістдесят шість тисяч сімдесят шість гривень 73 коп) пені.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Білик Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (вул.Стрілецька,2, м.Луцьк, 43006, ) 6991,15 грн. (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто одна гривня 15 коп) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений 21.06.2023.

Суддя І. О. Гарбар