ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Справа № 918/160/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача - Христославенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (вх. 2086/23 від 09.05.2023) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" (вх. №2109/23 від 10.05.2023) на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 (повний текст складений 20.04.2023, суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД"

про стягнення 341 538,46 грн штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 позов задоволений частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" - 123 706 грн 88 коп. пені, 47 062 грн 35 коп. штрафу та 5 123 грн 08 коп. - судового збору.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 123 706 грн 88 коп. пені та 47 062 грн 35 коп. штрафу.

Вказане рішення мотивоване тим, що розрахунок позивача пені та штрафу є арифметично правильним та відповідає вимогам закону та умовам договору. В матеріалах справи немає доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань за договором Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача. Позивачем не доведено понесення збитків, пов`язаних з невиконанням відповідачем зобов`язання за договором, а тому наявні підстави для зменшення штрафних санкцій.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. За результатом судового розгляду стягнути із відповідача судовий збір, сплачений за подання даної апеляції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що зменшення до 50% розміру штрафних санкцій відбулося без врахування ступеню виконання договірного зобов`язання, адже зобов`язання із поставки продукції Відповідачем не виконане взагалі. Зважаючи на стовідсоткове невиконання договірного зобов`язання, позивач як замовник продукції не отримав те, на що розраховував, проводячи процедуру закупівлі та за її результатами укладаючи договір із переможцем закупівлі на поставку рукавичок. До даної судової справи не може бути застосований вищевказаний висновок суду, що ґрунтується на нормах ч. 3 ст. 551 ЦК України, адже санкції, включені до договору №53-22-01-22-1 1792 від 16.02.2022 не можуть вважатися завищеними та їх розмір нерозумним, оскільки такий розмір не визначався виключно за домовленістю сторін, а визначався з урахуванням норм діючого законодавства, а саме, - ч. 2 ст. 231 ГК України. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на тому, що діюче законодавство не передбачає обов`язку Позивача при формування позовних вимог, котрі є предметом спору у справі №918/160/23, доводити одночасно наявність понесених збитків від невиконання Відповідачем умов договору № 53-122-01-22-1 1792 від 16.02.2022.

Матеріали справи надійшли на адресу суду 16.05.2023.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23. Розгляд апеляційної скарги призначений на 13.06.2023.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", однак з даною Філією ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" не укладало жодних договорів поставки продукції. Крім того, скаржник зазначає, що неодноразово доводив до відома відповідача, що після введення статусу воєнного стану в державі, весь персонал компанії не працює, у зв`язку з загрозою для життя та здоров`я працівників. Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України повідомила, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Звертає увагу, що Договір було укладено з ДП "НАЕК ЕНЕРГОАТОМ", оскільки дана юридична особа зазначена в ЄДР як така що має власний код ЄДРПОУ, а ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ", є відокремленим підрозділом, який не є юридичною особою. Скаржник зазначає, що особа яка підписала договір від імені відповідача - генеральний директор Павлишин П.Я., діє на підставі довіреності від 22.05.2019, зареєстрованої в реєстрі за №822, проте при підписанні даного договору не надав копію такої довіреності для підтвердження повноважень зазначеної особи. Скаржник вважає, що ВП "Рівненська АЕС" не має відповідних повноважень щодо звернення до суду самостійно (таке право надано лише працівникам відокремленого підрозділу, і виключно в межах повноважень передбачених діючої довіреністю), тобто працівники ВП "Рівненська АЕС" - є виключно представниками ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ", а не відокремленого підрозділу. Отже, ВП "Рівненська АЕС" є неналежним позивачем по даній справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23. Апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 прийняті до спільного розгляду. Розгляд апеляційної скарги призначений на 13.06.2023.

01.06.2023 на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представники скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Однак надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відпусткою представника позивача, який є відповідальним за ведення даної справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ухвалою суду від 22.05.2023 явка представників сторін в судове засідання 13.06.2023 не визнавалася обов`язковою.

Враховуючи, що позивач не позбавлений права надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові, а не з`явлення в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Отже, у суду відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.02.2022 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" було укладено Договір поставки №53-122-01-22-11792 (а.с.4-9).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору, предметом поставки по даному договору є продукція: 18420000-9 рукавички трикотажні, які передбачені специфікацією №1 до даного договору.

Загальна сума договору (вартість продукції) становить 1 344 638,64 грн (п. 2.2 договору).

Згідно п. 3.1 Договору продукція поставляється Постачальником в строк по 01.06.2022 року. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, місто Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Пунктом 4.2. договору визначено, що якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічній специфікації (додаток 2 до даного договору).

Відповідно до пункту 6.2. договору, про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно з умовами пункту 8.1. договору, приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії СОУ НАЕК 038:2021, при наявності товарно-супровідних документів передбачених пунктом 8.2. даного договору.

Відповідно до пункту 8.3. договору, успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії СОУ НАЕК 038:2021.

Датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до Замовника з моменту поставки продукції (п.8.4. Договору).

Пунктом 9.1 Договору поставки передбачено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по договору.

Строк дії договору - по 31.12.2022 (пункт 12.1. договору).

Згідно зі специфікацією №1, що є додатком №1 до договору, сторонами погоджено найменування товару, кількість, та ціну. Загальна вартість товару складає 1 344 638,64 грн (а.с. 10).

Крім того, між сторонами підписано технічну специфікацію (додаток № 2 до договору поставки №53-122-01-22-11792 від 16.02.2022) (а.с. 11).

Вказаний Договір, специфікація № 1, технічна специфікація та протокол розбіжностей підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" відповідно до п. 3.1. Договору, направляло на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" лист №5121/041 від 12.04.2022, лист № 6463/041 від 09.05.2022 "Про виконання поставки" та лист №8282/041 від 13.06.2022 "Про невиконання поставки"(а.с.12, 14, 16).

У відповідь листами відповідач повідомив позивача про відсутність грошових коштів для закупівлі сировини (а.с. 13,15).

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов договору, а саме поставки передбаченого договором товару на суму 1 344 638,64 грн.

28.11.2022 за вих. №10087/22 ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" направляло до ДП "НАЕК "Енергоатом" лист з пропозицією припинення дії договору на підставі п. 11.2. Договору (дія обставин непереборної сили автоматично продовжує термін дії даного договору. Але, якщо такі обставини перевищують два місяці, сторони приймають рішення про доцільність продовження виконання даного договору, про що підписується додаткова угода) (а.с. 52).

Відповідь на лист у справі відсутня.

Враховуючи невиконання відповідачем умов договору щодо поставки товару, позивач за період з 02.06.2022 до 02.12.2022 позивач нарахував відповідачу 247 413,76 грн пені. Окрім того, у зв`язку з простроченням поставки понад тридцять календарних днів позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі 94 124,70 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права, оскільки відповідач не виконав договір у погоджені строки.

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Ззідно пункту 3.1 продукція поставляється у строк по 01.06.2022. Під продукцією слід розуміти товар, погоджений специфікацією №1. Загальна вартість товару складає 1 344 638,64 грн.

У частинах 1 і 4 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з визначенням статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Предметом цього спору є зокрема вимога про стягнення 341 538,46 грн штрафних санкцій, з яких: 247 413,76 грн пені та 94 124,70 грн штрафу.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 9.1 Договору поставки, у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7 % вартості непоставленої продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по договору.

У пунктах 11.1 - 11.5 договору сторони врегулювали, що вони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по договору коли неможливість виконання безпосередньо викликана дією обставин, що не залежать від волі сторони, які сторона не могла передбачити і застерегти розумними мірами (непереборна сила). Дія таких обставин автоматично продовжує термін дії даного договору. Сторони зобов`язані повідомити про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів у письмовій формі з моменту їх виникнення або припинення. Відповідним доказом наявності дії обставин непереборної сили та їх тривалості є Сертифікат Торгово-Промислової палати України згідно ЗУ "Про торгово-промислові палати України", чи інших компетентних органів. Неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про настання або зупинення дії обставин непереборної сили, позбавляють сторону права посилатися на них.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Тобто в розумінні статей 173, 230 ГК України неустойка (штраф, пеня) є різновидами господарських санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (не грошове зобов`язання).

Відповідно до статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня та штраф застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі №904/5770/18.

За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі №904/5770/18, від 27.09.2019 року у справі №923/760/16, від 02.04.2019 року у справі №917/194/18, від 25.05.2018 року у справі №922/1720/17, від 09.02.2018 року у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі №911/1351/17).

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перерахунок пені та штрафу згідно розрахунку позивача, вважає, що вказаний розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам закону та умовам договору.

Враховуючи, що відповідачем не здійснено поставку товару згідно умов Договору поставки від 16.02.2022, що не заперечується самим відповідачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне щодо заперечень відповідача в частині стягнення з нього санкцій, з посиланням на ту обставину що Торгово-промисловою палатою України визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року.

Згідно статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Положеннями статі 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

У пунктах 11.1 - 11.5 договору сторони врегулювали, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, що не залежать від волі сторони. Дія таких обставин автоматично продовжує термін дії даного договору. Сторони зобов`язані повідомити про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів у письмовій формі з моменту їх виникнення або припинення. Відповідним доказом наявності дії обставин непереборної сили та їх тривалості є Сертифікат Торгово-Промислової палати України згідно ЗУ "Про торгово-промислові палати України", чи інших компетентних органів. Неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про настання або зупинення дії обставин непереборної сили, позбавляють сторону права посилатися на них.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи №918/289/19, від 17.12.2020 зі справи №913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідні висновки також було викладено у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 по справі №922/2394/21.

У постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18 Верховним Судом зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не подано належних доказів щодо повідомлення позивача у порядку, передбаченому договором про дію форс-мажорних обставин, що об`єктивно перешкоджають або унеможливлюють належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Відповідачем не надано належних доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за договором, а також доказів причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Не надано відповідачем також доказів звернення до позивача з пропозиціями перегляду умов договору, врегулювання спору мирним шляхом з огляду на дію обставин, які на його думку, перешкоджали виконанню зобов`язань за договором.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача щодо дії та впливу форс-мажорних обставин на спірні правовідносини відхиляються судом як необґрунтовані.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір поставки №53-122-01-22-1 1792 від 16.02.2022 від імені юридичної особи було підписано генеральним директором ВП "Рівненська АЕС" Павлишиним П.Я. згідно повноважень, передбачених довіреністю від 22.05.2019 (пункт 6: довіреність зазначена у преамбулі договору), виданою юридичною особою в особі президента ДП "НАЕК "Енергоатом", та Положенням про ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (пункти 2.1. 2.3. 2.4 та 2.7).

Так, згідно довіреності директор ВП "Рівненська АЕС" Павлишин П.Я., зокрема, уповноважений управляти відокремленим підрозділом "Рівненська АЕС" та структурними підрозділами, які створені державним підприємством ВО "Рівненська АЕС" до 31.12.1997, є самостійними об`єктами статистичного обліку за даними Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України (далі - структурні підрозділи) і перебувають у сфері управління генерального директора ВП "Рівненська АЕС", який затверджує положення про такі підрозділи. Відкривати та закривати банківські рахунки ВП "Рівненська АЕС" від імені ДП НАЕК "Енергоатом", проводити розрахунки з правом підпису на платіжних документах, призначати своїми наказами (розпорядженнями) працівників, які мають право підписеу на платіжних банківських документах, засвідчувати їх підписи. Представляти інтереси ДП "НАЕК "Енергоатом" у державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних та дозвільних органах, на підприємствах, установах, організаціях, судах, у відносинах з іншими юридичними та фізичними особами з питань, що пов`язані з діяльністю ВП "Рівненська АЕС" та структурних підрозділів, які входять до сфери його управління, в тому числі в центральному органі виконавчої влади, що утворений для реалізації державної політики у сфері державної, митної справи при митному оформленні вантажів. Здійснювати закупівлю товарів, робіт і послуг, в межах вартості окремого предметну закупівлі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень для товарів і послуг та 10 000 000 (десять мільйонів) гривенm для робіт, у порядку, встановленому чинним законодавством, організаційно-розпорядчими та виробничими документами ДП "НАЕК "Енергоатом". Здійснювати організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг необхідних для здійснення виробничо-господарської та іншої діяльності відокремленого підрозділу "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", в межах вартості окремого предмета закупівлі товарів, робіт і послуг 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, в порядку, встановленому чинним законодавством України, організаційно-розпорядчими та виробничими документами ДП "НАЕК "Енергоатом". Укладати договори та інші правочини, в межах ціни окремого договору (правочину) 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень для товарів і послуг та 10 000 000 (десять мільйонів)гривень для робіт, у тому числі за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, в порядку, встановленому чинним законодавством України, організаційно-розпорядчими та виробничими документами ДП "НАЕК "Енергоатом", за винятком укладення договорів, пов`язаних із вивезенням відпрацьованого палива, постачанням ядерного палива, створенням централізованого запасу устаткування, страхуванням. Обмеження щодо суми не розповсюджується на договори (правочини) про закупівлю робіт і послуг за результатами процедур закупівель, проведених тендерним комітетом ДП "НАЕК "Енергоатом", а також на договори (правочини) на виконання робіт та надання послуг іншим юридичним та фізичним особам.

Отже, повноваження щодо самопредставництва інтересів Компанії генеральним директором та іншими працівниками ВП "Рівненська АЕС" унормовані пунктом 2.4 Положення та зазначені у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підириємців та громадських формувань, як осіб, які мають право представляти інтереси Позивача в суді (витяг з ЄДРЮОФОПГФ наявний у справі). Враховуючи вищезазначене, зважаючи на наявність належних доказів щодо представництва інтересів ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" у судовій справі №918/160/23 виступає в якості позивача.

Відтак, безпідставними та недоведеними є доводи відповідача щодо неналежних повноважень у представників позивача у справі.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника щодо поставки продукції РВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", з яким відповідач не укладав довоговорів на поставку товару.

Судом встановлено, що ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" 16.02.2022 укладено Договір поставки №53-122-01-22-11792 з Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція". У вказаному договорі п. 3.1 передбачено місце поставки та вантажоодержувач 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом". Водночас, вказаний договір, який підписаний сторонами - ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", скріплений їх печатками, не визнаний у судовому порядку недійсним. Суд вертає увагу, що визначення місця поставки умовами договору не є тотожним підписанню договору з певним контрагентом.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи скаржника, що ВП "Рівненська АЕС" є неналежним позивачем у даній справі, оскільки відокремлений підрозділ не має статусу юридичної особи.

Матеріали справи містять положення про відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом", згідно з п. 2.1 якого, відокремлений підрозділ не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені Компанії на підставі чинного законодавства України, виконує частину функцій Компанії та користується правами, які надані йому цим Положенням, нормативними, виробничими та організаційно-розпорядчими документами Компанії.

Для забезпечення виробничо-господарської діяльності відокремлений підрозділ в особі генерального директора та інших уповноважених осбі здійснює від імені Компанії закупівлю товарів, робіт і послуг та укладає договори (контракти) в межах повноважень, визначених довіреностями (п. 2.3 Положення).

Представницво інтересів Компанії в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, судах, у відносинах з підприємствами, установами, організаціями будь-якої форми власності, з іншими юридичними і фізичними особами в межах діяльності відокремленого підрозділу здійснюється генеральним директором відокремленого підрозділу на підставі довіреності, виданої Компанією в особі президента, в якій визначаються обсяг повноважень щодо здійснення юридичних дій (правочинів) від імені Компанії та межі управління майном, яким наділений відокремлений підрозділ, а також іншими особами відокремленого підрозділу в межах повноважень, визначених відповідними довіреностями.

Самопредставництво інтересів Компанії у судах здійснюється генеральним директором та іншими працівниками відокремленого підрозділу згідно з переліком та з урахуванням обмежень повноважень, визначених наказами президента ДП "НАЕК "Енергоатом" та відомостями щодо ДП "НАЕК "Енергоатом", внесеними у Єдиний державний реєстр (п. 2.4 Положення).

Відокремлений підрозділ самостійно сплачує судові витрати по судових справах, в яких діє від імені Компанії і представляє її інтереси (п. 2.6 Положення).

Відокремлений підрозділ несе повну відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства за зобов`язаннями Компанії. Компанія несе повну відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства за зобов`язаннями відокремленого підрозділу (п. 2.7 Положення).

Таким чином, ДП "НАЕК "Енергоатом" делегувало повноваження Відокремленому підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом", що передбачено п. 2.1 Положення, згідно якого відокремлений підрозділ здійснює свою діяльність від імені Компанії, виконує частину функцій Компанії та користується правами, які надані йому цим Положенням, нормативними, виробничими та організаційно-розпорядчими документами Компанії.

Крім того, Відокремлений підрозділ може укладати від імені Компанції, зокрема, договори (контракти) (п. 2.3 Положення).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом зазначених норм Господарського та Цивільного кодексів України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, що: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують як наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, так і заперечення щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміром неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення стороною порушення та/або його наслідків тощо.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18 та в ін.).

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначити конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність боржника тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19; від 14.04.2021 у справі №922/1716/20).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі №923/536/18, від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 30.09.2019 у справі №905/1742/18, від 14.07.2021 у справі №916/878/20 та ін.).

Саме суд першої та апеляційної інстанцій користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду у постановах у справі №925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20) та ін).

Колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок, що, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

На думку суду апеляційної інстанції, зменшивши розмір штрафних санкцій на 50%, зокрема, 123 706 грн 88 коп. пені, 47 062 грн 35 коп. штрафу, суд першої інстанції дотримався справедливого балансу інтересів сторін; застосував до відповідача відповідальність пропорційну вчиненому порушенню зобов`язання.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що позивачем не доведено понесення збитків, пов`язаних з невиконанням відповідачем зобов`язання за договором. Поряд з цим, суд зазначає, що пеня та штраф є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом (судом встановлено, що позивачем нараховано 341 538,46 грн штрафних санкцій, що становить 25,4 % від загального розміру зобов`язання, яке передбачене договором 1 344 638,64 грн з ПДВ).

Враховуючи наведене, зменшення розміру штрафних санкцій до 50% від стягуваної суми обґрунтовано дотриманням принципу справедливості, розумного балансу інтересів сторін, майнових та економічних наслідків для сторін спору.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що є підстави для зменшення розміру пені та штрафу на 50%, та слід стягнути з відповідача 123 706 грн. 88 коп. пені (247 413,76 грн. * 50% = 123 706,88 грн.), 47 062 грн 35 коп. штрафу (94 124,70 грн * 50% = 47 062,35 грн). В задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 123 706 грн 88 коп. пені та 47 062 грн 35 коп. штрафу слід відмовити.

Таким чином, доводи скаржників, викладені у апеляційних скаргах, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на скаржників відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18.04.2023 у справі №918/160/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Матеріали справи №918/160/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "14" червня 2023 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.