РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.06.2023Справа №910/3816/23

За зустрічним позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"
простягнення штрафу у розмірі 223 460,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача за зустрічним позовом:Гачак І.О.
від відповідача за зустрічним позовом:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 49 272,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" стверджувало, що внаслідок незабезпеченого Акціонерним товариством "Українська залізниця" збереження вантажу під час перевезення за залізничними накладними №53664207 (дос. 47478698), №53643409 (дос. 47386032), №53570479 (дос. 46795233) у вагонах 68700178, 68729649, 58497637 утворилась недостача вантажу, про що складено комерційні акти №450003/121/25 від 02.06.2022, №450003/115/23 від 27.05.2022 та №450008/8922 від 28.04.2022. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 49 272,22 грн., відшкодування якої Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 відкрито провадження у справі №910/3816/23; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

03.04.2023 засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позов та зустрічний позов (дані документи були здані відповідачем до установи поштового зв`язку 29.03.2023).

У відзиві на позов Акціонерне товариство "Українська залізниця" заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" не надано жодних доказів того, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу та що наявні сліди доступу до вантажу, в той час як в комерційному акті №450003/121/25 від 02.06.2022 зафіксовано, що поглиблень немає, маркування не порушене. З огляду на наведене Акціонерне товариство "Українська залізниця" стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було недовантажено вагони №68700178 та №68729649. Окрім того, залізниця звертає увагу суду, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" не надано доказів фактичної оплати поставленого вугілля, перевезення якого здійснювалось.

У зустрічній позовній заяві Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" штраф за неправильно зазначену у накладних масу вантажу в сумі 223 460,00 грн.

В обґрунтування зустрічного позову Акціонерне товариство "Українська залізниця" вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було неправильно зазначено у залізничній накладній №53643409 відомості про масу вантажу у вагоні №68729649 та у залізничній накладній №53664207 відомості про масу вантажу у вагоні №68700178, що підтверджується комерційними актами №450003/115/23 від 27.05.2022 та №45000121/25 від 02.06.2022 відповідно, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом вказує на наявність правових підстав для застосування до відповідача за зустрічним позовом штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1988, у загальному розмірі 223 460,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 (постановленою після усунення позивачем недоліків зустрічної позовної заяви, встановлених ухвалою від 06.04.2023) прийнято зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" про стягнення 223 460,00 грн. до розгляду з первісним позовом у справі №910/3816/23; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; вирішено перейти до розгляду справи №910/3816/23 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.05.2023; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору за зустрічним позовом.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 відкладено підготовче засідання на 18.05.2023.

У зв`язку з повторною неявкою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" у підготовчі засідання (02.05.2023 та 18.05.2023) ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 49 272,22 грн. залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 підготовче провадження у справі №910/3816/23 закрито; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №910/3816/23 по суті на 08.06.2023.

23.05.2023 засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач за зустрічним позовом заперечує проти зустрічних позовних вимог та вказує, що відсутність виїмки при насипі вугілля трапецевидно зі скосами, не свідчить, що частини вантажу не було втрачено. Також відповідач за зустрічним позовом просить суд у разі встановлення факту невірного зазначення відповідачем по вагонам №68700178 та №68729649 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову Акціонерного товариства "Українська залізниця", застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та зменшити суму штрафу, посилаючись на те, що ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" розташоване на території Донецької області, де ведуться активні бойові дії, але при цьому функціонує, забезпечуючи роботою багато родин даного регіону і при цьому робить вклад для сталого функціонування енергетичної системи країни.

В судове засідання 08.06.2023 з`явився представник Акціонерного товариства "Українська залізниця", надав пояснення по суті спору за зустрічним позовом, згідно яких зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" свого представника в судове засідання 08.06.2023 не забезпечило, про причини неявки представника суд не повідомило, хоча про місце, дату та час засідання було повідомлене належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала суду від 22.05.2023 про повідомлення місця, дати та часу судового засідання була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" 23.05.2023 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу поштового відділення: 85004, м. Добропілля (до відділення Зоряне, Покровський р-н, 85621) та згідно інформації про поштове відправлення №398 з пошукової системи Акціонерного товариства "Укрпошта" в мережі Інтернет була отримана відповідачем за зустрічним позовом 31.05.2023.

Крім того, ухвала суду від 22.05.2023 була надіслана на зазначену в позові електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (ІНФОРМАЦІЯ_2), а також на електронну адресу його уповноваженого представника - Гаврихів В.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

З довідок Господарського суду міста Києва про доставку електронного листа вбачається, що ухвала суду від 22.05.2023 була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" та його представнику 23.05.2023 (на електронні адреси позивача та його представника).

В постанові Верховного Суду від 20.01.2023 у справі №465/6147/18 (провадження №61-8101св22) вказано, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з "презумпції обізнаності": особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.05.2023 у справі №522/564/21.

Таким чином, хоча зазначені стороною позивача в первісній позовній заяві електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1, на які суд направляв стороні позивача ухвали суду, не є офіційними, однак, особисто надавши суду такі засоби комунікації, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" фактично погодився на доставлення йому та його довірителю судових рішень по справі №910/3816/23 на вказані ним електронні адреси, тому зазначені електронні адреси визнаються судом офіційними електронними адресами позивача у розумінні законодавства, в тому числі Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було завчасно та належним чином повідомлене про призначене на 08.06.2023 судове засідання (як засобами поштового зв`язку, так і засобами електронного зв`язку).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону та враховуючи відсутність від відповідача повідомлень щодо неможливості забезпечити явку свого представника у засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ".

В судовому засіданні 08.06.2023 судом завершено розгляд справи №910/3816/23 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було оформлено залізничну накладну №53643409 на перевезення насипом кам`яного вугілля марки г-газовий в твердому стані вологістю 0%, зокрема у вагоні №68729649 у кількості 71 000 кг зі станції відправлення Курахівка Донецької залізниці до станції призначення Добротвір Львівської залізниці.

У відомості до залізничної накладної №53643409 зазначено, що у вагоні №68729649 вантаж масою 71 000 кг, провізна плата за перевезення якого складає 22 346,00 грн.

31.05.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було оформлено залізничну накладну №53664207 на перевезення насипом кам`яного вугілля марки г-газовий в твердому стані вологістю 0%, зокрема у вагоні №68700178 у кількості 71 000 кг зі станції відправлення Курахівка Донецької залізниці до станції призначення Добротвір Львівської залізниці.

У відомості до залізничної накладної №53664207 зазначено, що у вагоні №68700178 вантаж масою 71 000 кг, провізна плата за перевезення якого складає 22 346,00 грн.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагонів №68700178 та №68729649, за наслідками якого складено комерційні акти №450003/115/23 від 27.05.2022 та №450003/121/25 від 02.06.2022.

Згідно комерційного акту №450003/115/23 від 27.05.2022 за документами у вагоні №68729649 значиться: вантаж "вугілля кам`яне марки г-газоване" насипом, навантаження вище бортів, маркування 4-ма повздовжніми борознами, вага брутто - не вказана, тара - 22 000 кг, вага нетто - 71 000 кг. При зважуванні вагону в статичному режимі, з повною зупинкою та розчепленням, виявилось: вага брутто - 85 600 кг, тара - 22 000 кг, вага нетто - 63 600 кг, що менше ваги вказаної в документі на 7 400 кг. Навантаження вантажу вище бортів на 10 см трапецевидне, марковане повздовжніми борознами, скоси до бортів з обох сторін по довжині вагону, шириною - 0,5-0,8 м, глибиною - 0,5 м. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагон глуходонний. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

Відповідно комерційного акту №450003/121/25 від 02.06.2022 за документами у вагоні №68700178 значиться: вантаж "вугілля кам`яне марки г-газоване" насипом, в твердому стані, вологість 0%, навантаження вище рівня бортів, маркування чотирма повздовжніми борознами, вага брутто - не вказана, тара перевірена - 21 200 кг, вага нетто - 71 000 кг. При зважуванні вагону в статичному режимі виявилось: вага брутто - 87 300 кг, тара за документом - 21 200 кг, вага нетто - 66 100 кг, що менше ваги вказаної в документі на 4 900 кг. Навантаження вантажу трапецевидне, на рівні бортів, маркування із застосуванням катку ущільнювача повздовжніми борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагон без люковий, без торцевих дверей. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

Спір у справі за зустрічним позовом виник у зв`язку з твердженнями Акціонерного товариства "Українська залізниця" про наявність правових підстав для нарахування та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (як вантажовідправника) штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, розмір якого, за розрахунками позивача, складає 223 460,00 грн., оскільки відповідачем було неправильно зазначено у залізничних накладних №53643409 та №53664207 відомості про масу вантажу у вагонах №68729649 та №68700178 відповідно.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За приписами статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до статті 5 Статуту залізниць України на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (надалі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У залізничній накладній №53643409 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" зазначено, що у вагоні №68729649 перевозиться вантаж масою 71 000 кг, а у залізничній накладній №53664207 - що у вагоні №68700178 перевозиться вантаж масою 71 000 кг.

Згідно частин першої, другої статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 Статуту).

При контрольному зважуванні на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці вагонів №68729649 та №68700178 було виявлено, що у вагоні №68729649 вага брутто - 85 600 кг, тара - 22 000 кг, вага нетто - 63 600 кг, що менше ваги вказаної в документі на 7 400 кг; у вагоні №68700178 вага брутто - 87 300 кг, тара за документом - 21 200 кг, вага нетто - 66 100 кг, що менше ваги вказаної в документі на 4 900 кг.

Наведені обставини - невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній у залізничних накладних №53643409 та №53664207 підтверджується комерційними актами №450003/115/23 від 27.05.2022 та №450003/121/25 від 02.06.2022.

Так, Акціонерне товариство "Українська залізниця" стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було невірно внесено інформацію в залізничні накладні №53643409 та №53664207, натомість останнє вказувало, що дана невідповідність фактичної маси вантажу та маси вантажу, зазначеній у залізничних накладних, могла бути обумовлена недостачею, яка утворилась внаслідок незабезпечення Акціонерним товариством "Українська залізниця" збереження вантажу під час перевезення.

У відповідності до ст. 2 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

У комерційних актах №450003/115/23 від 27.05.2022 та №450003/121/25 від 02.06.2022 зазначено, що вагони, в яких здійснювалось перевезення вантажу, є технічно справними, течі вантажу немає, поглиблень у вантажі (насипі вугілля) немає, маркування вантажу не порушене.

Суд не вважає можливим утворення недостачі вантажу у вагоні під час перевезення вугілля насипом без настання певних обставин, якими (як правило) є: 1) несправність вагону; 2) течі вантажу; 3) поглиблення (виїмка) у насипі вугілля; 4) порушення маркування. Дані обставини можуть мати місце одночасно, або окремо кожна, однак у разі не настання жодної із даних обставин у суду відсутні підстави для висновку, що даний вантаж був втрачений саме під час перевезення.

Оскільки у комерційних актах №450003/115/23 від 27.05.2022 та №450003/121/25 від 02.06.2022 не зафіксовано жодної обставини, яка б могла свідчити, що даний вантаж міг бути втрачений Акціонерним товариством "Українська залізниця" під час перевезення, в той час як Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" не надано жодних інших доказів на підтвердження втрати вантажу під час перевезення, суд вважає доводи відповідача за зустрічним позовом необґрунтованими.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак оскільки відсутні докази утворення недостачі вантажу під час перевезення, то цілком очевидним є висновок, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було невірно внесено інформацію в залізничні накладні №53643409 та №53664207 щодо маси вантажу у вагонах №68729649 та №68700178.

За змістом ст.ст. 306, 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 908, 920 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, а також відповідальність визначається в т.ч. транспортними кодексами та статутами.

Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457.

Відповідно до п. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

При цьому п. 118 Статуту залізниць України визначено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Відтак, положення пунктів 118, 122 Статуту залізниць України передбачають штраф у розмірі 500% вартості перевезення за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей; за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача.

Загальна плата за перевезення спірних вагонів становила 44 692,00 грн., а враховуючи зазначення в документах більшої маси вантажу позивач просить стягнути крім вже сплаченої провізної плати ще додатково штраф у розмірі 223 460,00 грн. (44 692,00 грн. х 5), що фактично відповідає приписам п.п. 118, 122 Статуту залізниць України.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" у змісті відзиву на позов виклало заяву про зменшення розміру заявленої до стягнення позивачем неустойки.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19).

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Посилання на Роз`яснення Президії ВГСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 №04-5/601 в частині "не передбачення підстав для його зменшення" судом не приймається до уваги, оскільки по-перше, первісна редакція була прийнята до прийняття Господарського кодексу України, по-друге, у 2008 році доповнено пунктом 6.4, який чітко регулює та передбачає зменшення неустойки, по-третє, таке роз`яснення не має для суду обов`язкової сили, а лише допомогою у правильному тлумаченні та застосуванні норм чинного законодавства.

Оглядовий лист Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 №01-8/917 (п. 22) в частині перших чотирьох абзаців містить цитування норм закону щодо зменшення неустойки, проте останній абзац, нажаль, не має обґрунтування, сам по собі не є нормою права, а тому не може бути застосований судом.

Отже, суд може зменшити штраф, який передбачений приписами Статуту залізниць України.

Щодо наявності обставин для зменшення штрафу.

На підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №910/437/22, від 13.07.2022 у справі №925/577/21, від 28.06.2022 у справі №902/653/21).

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (постанова Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №914/1517/18).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

Суд відзначає, що за змістом п. 118 Статуту залізниць України штраф стягується безвідносно до стягнення збитків залізниці, проте така норма регулює в аспекті ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України питання стягнення збитків у повній сумі понад штрафні санкції.

При цьому, диспозиція частини третя статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В даному випадку, позивач за зустрічним позовом взагалі не вказав на те, що йому спричинені збитки, а відтак розмір штрафу значно перевищує збитки, а наявність інших обставин, які мають істотне значення, стосується невідповідності принципам співмірності та розумності.

Щодо співмірності та розумності.

Системний аналіз Статуту залізниць України свідчить, що ним передбачена відповідальність для обох учасників перевезення. При цьому, суд відмічає, що максимальна відповідальність (в частині штрафів) залізниці становить 30% провізної плати та стягується за затримку доставки вантажу на більш ніж 4 дні.

Відповідальність (в частині штрафів) відправника врегульована по іншому - 500% провізної плати у випадках, визначених п.п. 118, 122 Статуту залізниць України, 200% у випадках, передбачених п.п. 36, 97 Статуту залізниць України.

На підставі власного логічно-правового аналізу суд розуміє вказаний штраф та його розмір наступним чином.

Зміст пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України дозволяє розмежувати порушення, за які передбачений штраф на такі, які можуть і не можуть призвести до аварії на залізниці.

До порушень, які можуть призвести до аварії на залізниці відноситься пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей, а також неправильно зазначені у накладній масу (в частині зазначення в перевізному документі меншого розміру, ніж фактично завантажено).

До порушень, які не можуть призвести до аварії на залізниці відносяться неправильно зазначені у накладній маси (в частині зазначення в перевізному документі більшого розміру, ніж фактично завантажено), кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача.

Застосування п`ятикратного штрафу від провізної плати в першу чергу має дуже стимулюючу функцію для недопущення порушень і сприяння безпеці руху на залізниці, яка є стратегічним об`єктом (адже збитки, спричинені можливими аваріями відшкодовуються незалежно від сплати штрафу). При цьому, таке стимулювання повинно мати легітимну мету, і в частині порушень, які теоретично можуть призвести до аварії на залізниці, суд погоджується із її існуванням і вважає в цій частині такий штраф відповідає критерію розумності.

Вирішуючи питання легітимної мети, а відтак і розумності застосування п`ятикратного штрафу від провізної плати, за визначені п. 122 Статуту залізниці України порушення, які не можуть призвести до аварії на залізниці, суд не зміг себе переконати, що така мета існує, а тому застосування штрафу в цій частині не відповідає критерію розумності.

Невірне зазначення назви, коду та адреси одержувача можуть призводити до плутанини при видачі та затримки в одержанні вантажу через не виявлення одержувача, проте окремо покриваються штрафами за простій вагона.

Зазначення у накладній маси (в частині зазначення в перевізному документі більшого розміру, ніж фактично завантажено) (так зване недовантаження) та кількість місць, безвідносно від маси вантажу, ніяким чином не впливають на правильну та безпечну організацію руху залізничного транспорту. Суд не виключає, що така норма могла бути запроваджена задля уникнення недобросовісних дій відправника, який умисно вчинивши недовантаження вимагає від залізниці складення комерційного акту та компенсації втраченого вантажу.

Проте, такі випадки (в частині умисно недобросовісних дій відправника) необхідно доводити, а враховуючи судову практику щодо відповідальності за втрату вантажу (вугілля чи йому подібного, який відправляється насипом) - відсутні підстави вважати, що дії відправника по недовантаженню по відношенню до документів вагонів мали умисно недобросовісний характер.

Суд розуміє відповідні неточності як халатність чи неуважність працівників відправника (чи то несправність вагів, чи економія часу задля зважування, чи проставлення ваги в документах "на око"), і така халатність/неуважність має наслідком відповідальність.

Проте, така відповідальність, за недоведеністю умисно недобросовісних дій відправника з метою заподіяння шкоди залізниці, не може мати наслідком стягнення ще п`яти провізних плат, понад одну, яку залізниця вже одержала. Застосування такого розміру штрафної санкції не відповідає ступеню порушення та очевидно є надмірним тягарем для учасника у сфері перевезення залізничним транспортом.

Відтак, стягнення штрафу у заявленому розмірі не відповідатиме критерію співмірності.

Міркування, що зменшенню підлягає договірна неустойка, а визначена законом (чи прийнятими на його виконання нормативно-правовими актами) не ґрунтується на змісті ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України.

Суд враховує, що жодних збитків залізниці невірне зазначення маси вантажу не завдало, більш того - наявність у вагоні меншої ваги вантажу зменшує масу поїзда, а відтак і витрати локомотивом пального, що в певній мірі призводить до економії витрат залізниці на переміщення вагону.

Також в якості винятковості такого випадку, суд враховує, що даний штраф не є договірним, а особа. яка встановила п`ятикратний штраф від провізної плати за відповідні порушення та затвердила Статут залізниць України є Кабінет Міністрів України, який одночасно є акціонером залізниці. В Єдиному державному реєстрі судових рішень існують судові рішення, які свідчать про наміри оскарження суб`єктами господарювання вказаної норми, проте в задоволенні таких позовів відмовлено через пропуск строків на оскарження та не доведення порушення прав скаржника.

Визначаючи розмір на який необхідно зменшити розмір штрафу суд виходить із наступного.

Судом було сформовано правову позицію в межах справи №910/11477/21, згідно якої у разі якщо вантажовідправником/вантажоодержувачем не ініціювалось спору про стягнення з залізниці вартості нестачі вантажу за залізничною накладною, в якій невірно зазначено масу вантажу (у розмірі більшому ніж фактичний), то передбачений пунктами 118, 122 Статуту залізниць України штраф підлягає зменшенню до 30% від провізної плати (до максимального розміру штрафу, який Статутом покладено на залізницю). Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2022 у справі №910/11477/21 залишене без змін постановою Північного апеляційного суду від 14.07.2022.

Однак в даному випадку первісно Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" звернулось з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості нестачі вантажу, зокрема у вагонах №68729649 та №68700178, що за розрахунками останнього складало 45 591,90 грн. (27 699,68 грн. + 17 892,22 грн. відповідно).

У матеріалах справи відсутні докази того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" умисно вчинило недовантаження з метою складення комерційного акту та компенсації втраченого вантажу за рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця", однак суд констатує, що саме товариство первісно звернулось до залізниці із позовом про відшкодування вартості вантажу, який недовантажило у спірні вагони.

Тотожний підхід до визначення розміру у штрафу, що був застосований судом в межах справи №910/11477/21, не може бути застосований в ситуації, коли вантажовідправник/вантажоодержувач намагався стягнути з залізниці вартість недостачі вантажу за залізничною накладною, в якій невірно зазначено масу вантажу (у розмірі більшому ніж фактичний), оскільки наведене створюватиме сприятливі умови для недобросовісних дій відправників, які умисно вчинивши недовантаження, вимагатимуть від залізниці складення комерційного акту та компенсації втраченого вантажу. При цьому, ризики для таких осіб (покладення на заявника позову штрафу у 30% від провізної плати) буде незначним в порівнянні із можливістю стягнути з залізниці кошти.

Наприклад, якщо допустити, що в даній справі має саме ситуація коли недобросовісний вантажовідправник мав намір стягнути з залізниці вартість нестачі вантажу, перевезення якого не здійснювалось, то фактично заявник позову міг би отримати кошти у розмірі 45 591,90 грн. (27 699,68 грн. + 17 892,22 грн. відповідно), в той час як за сформованої у рішенні суду від 26.04.2022 у справі №910/11477/21 правової позиції залізниця могла б отримати штраф у розмірі 13 407,60 грн. (44 692,00 грн. провізної плати за два вагони х 0,3).

Відтак з метою стимулювання уважності, педантичності та добросовісності вантажовідправників/вантажоодержувачів як при оформленні перевізних документів, так і при ініціюванні спорів щодо компенсації нестачі вантажу за перевізними документами, в яких ними же невірно зазначено масу вантажу (у розмірі більшому ніж фактичний), суд вбачає за необхідне зменшувати розмір штрафу до двократного розміру вартості недостачі вантажу, щодо компенсації якого було заявлено вимоги до залізниці.

Попри наведене, в даному випадку судом враховано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" здійснює свою господарську діяльність у Донецькій області з видобутку та постачання кам`яного вугілля підприємствам, що в переважній більшості здійснюють виробництво електричної та теплової енергії по всій Україні. Це при тому, що від місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" до лінії зіткнення наразі трохи більше 10 км.

За таких обставин, у даному випадку суд вважає за необхідне скористатися своїм правом та зменшити розмір штрафу за неправильно зазначену у накладних масу (в частині зазначення в перевізному документі більшого розміру, ніж фактично завантажено) до суми 45 591,90 грн., яка дорівнює вартості нестачі вантажу у вагонах №68729649 та №68700178, про відшкодування якого Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" заявлено первісний позов.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" штрафу у розмірі 45 591,90 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір, який підлягав сплаті за подання зустрічного позову, покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", з огляду на те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неправильними діями останнього, а часткове задоволення позовних вимог обумовлене реалізацією судом свого права на зменшення неустойки.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 79, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), вул. Нагорна, буд. 1А; ідентифікаційний код 33959754) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) штраф у розмірі 45 591 (сорок п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто одну) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 3 351 (три тисячі триста п`ятдесят одну) грн. 90 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 13.06.2023.

Суддя Р.В. Бойко