ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 Справа № 914/2961/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Зубкович розглянув матеріали

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені Академіка В. Лазаряна, м. Дніпро,

предмет позову: стягнення 95 364,21 грн,

підстава позову: припинення договору оренди,

за участю представників:

позивача: Чижович Ірина Зеновіївна,

позивача: не з`явився.

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені Академіка В. Лазаряна про стягнення 34 251,17 грн.

1.2. Ухвалою суду від 25.11.2022 позовну заяву залишено без руху. 12.12.2022 Господарським судом Львівської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні 11.01.2023 прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог, у судовому заданні 08.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача. Відповідачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, яку залишено без задоволення судом апеляційної інстанції 25.04.2023. У судовому засіданні 19.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

1.3. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

1.4. У судове засідання 14.06.2023 з`явився представник позивача. Відповідач повторно явку представника не забезпечив, заяв, клопотань не подавав. Суд зауважує, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у цій справі 02.02.2023, що відповідає відомостям про відстеження поштового відправлення за трек-кодом 785; неявка представника відповідача є повторною та систематичною; ухвали суду, надіслані відповідачу, до суду не повертаються; про здійснення розгляду справи відповідач обізнаний, адже реалізував своє процесуальне право на апеляційне оскарження судового рішення.

1.5. Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

1.6. Суд враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

1.7. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.8. Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

1.9. За таких обставин, враховуючи повторну та систематичну неявку представника відповідача, обізнаного про судовий процес, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити спір по суті в цьому судовому засіданні.

1.12. У судовому засіданні 14.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Позивач стверджує, що відповідач, незважаючи на припинення договору оренди, не здійснює оплати заборгованості, яка утворилась за період з 12.11.2020 та яка включає в себе як орендну плату, так і неустойку за неповернення об`єкта оренди. З урахуванням повторного розрахунку ціни позову позивач просить стягнути з відповідача 94 563,92 грн.

2.2. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, підстав позову не спростував, доказів сплати боргу не представив.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (згідно з договором орендодавець, надалі по тексту рішення позивач) та Державним вищим навчальним закладом «Львівський коледж транспортної інфраструктури» (згідно з договором орендар, надалі по тексту рішення відповідач) 12.11.2013 укладено договір оренди № Г-8860-13 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 6 176,9 кв. м, що знаходиться в будівлі (літ. А-3) у м. Львів, вул. Снопківська, 47, що знаходиться на балансі Львівського комунального підприємства «Снопківське» (балансоутримувач).

3.2. Згідно з п. 4.1 договору термін договору оренди визначений з 12.11.2013 до 07.06.2021 включно.

3.3. Пунктом 5.6 договору визначено, що орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. А відповідно до п. 5.1 договору загальна сума річної орендної плати на момент укладення договору без врахування індексу інфляції становить 6 176,90 грн.

3.4. Відповідно до договору № Г-8860-13 (Д-15) про внесення змін до договору оренди № Г-8860-13 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна в особі в.о. директора Львівського коледжу транспортної інфраструктури Університету Білого Віталій Адамовича відповідно до наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 840 від 06.03.2015 року та згідно з пунктом 13.5 договору оренди № Г-8860-13 визначили, що в преамбулі договору та в розділі 1.4. Юридичні адреси, банківські реквізити і підписи сторін замість слів «Державний вищий навчальний заклад «Львівський коледж транспортної інфраструктури», слід читати «Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна».

3.5. Відповідно до наказу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 166-О від 19.03.2021 дію договору оренди від 12.11.2013 продовжено на 5 років. Проте, 09.07.2021 Львівська міська рада скасувала такий наказ Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та призупинила будь-які дії щодо розгляду питання про продовження договору з Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна.

3.6. Ухвалою Львівської міської ради № 1822 від 23.12.2021 затверджено меморандум про створення мистецького центру на вул. Снопківській, 47 між Львівською міською радою, Львівським фаховим коледжем декоративного і ужиткового мистецтва ім. І. Труша та Львівською національною академією мистецтв та особливі умови оренди нежитлових приміщень на вул. Снопківській, 47.

3.7. Листом від 10.09.2021 позивач у відповідь на листи щодо продовження договору оренди повідомив відповідача, що відповідно п. 9 ст. 33 та підпункту 20-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що не припускається створення та функціонування територіально відокремлених структурних підрозділів закладів вищої освіти в містах Києві, Харкові, Львові, Дніпрі та Одесі, а територіально відокремлені структурні підрозділи закладів вищої освіти в містах Києві, Харкові, Львові, Дніпрі та Одесі, що функціонують на день набрання чинності цим Законом, мають бути реорганізовані або припинені до 1 липня 2021 року рішенням закладів вищої освіти або їх засновників. Із метою забезпечення безперервного освітнього процесу та права на освіту абітурієнтів Львівського коледжу транспортної інфраструктури тривають перемовини щодо можливого приєднання коледжу до НУ «Львівська політехніка». Лист аналогічного змісту позивачем підготовлено для Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна за вих. № 2302-вих-81804 від 13.09.2021.

3.8. Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 11.01.2022 з Львівською національною академією мистецтв уклало договір оренди нерухомого майна, загальною площею 4 566,6 кв. м. за адресою вул. Снопківська, 47, а з Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж декоративного і ужиткового мистецтва ім. І. Труша» - договір оренди нерухомого майна, загальною площею 1 551,3 кв. м. за адресою вул. Снопківська, 47.

3.9. Позивач листом від 02.07.2021 звернувся до відповідача з повідомленням про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди 07.06.2021, який не продовжувався, та просив звільнити орендоване приміщення та повернути його балансоутримувачу, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

4.2. Як вбачається із описаних обставин справи, між сторонами існували правовідносини з оренди нерухомого майна на підставі договору оренди № Г-8860-13 та договору про внесення змін № Г-8860-13 (Д-15). Відповідно до обставин справ, не спростованих відповідачем, останнім днем строку дії договору оренди було 07.06.2021. Докази продовження дії вказаного договору відсутні, листом від 02.07.2021 орендар повідомлявся про припинення дії договору та про непродовження строку його дії, а 09.07.2021 Львівською міською радою скасовано наказ про продовження договору оренди. Тому відносини оренди нерухомого майна фактично припинились з 10.07.2021.

4.3. Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

4.4. Суд звертає увагу, що докази повернення орендованого майна орендодавцю після закінчення строку дії договору - 08.06.2021 та після фактичного припинення орендних відносин 09.07.2021 немає, відповідачем протилежного не доведено. Тобто орендар продовжує володіти орендованим майном. Разом з тим, у справі наявні докази висловлення заперечень стосовно користування відповідачем майном після закінчення строку дії договору оренди (Ухвала Львівської міської ради № 1822 від 23.12.2021, лист позивача від 02.07.2021). Тому відсутня сукупність умов, за якими відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України договір оренди міг вважатися поновленим на той самий строк.

4.5. Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

4.6. Пунктом 7.1.2 договору оренди передбачено обов`язком орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. А, як встановлено вище, п. 5.6 договору орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

4.7. Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору, оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

4.8. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/8531/20 наголосив, що користування майном після припинення договору оренди є таким, що здійснюється не відповідно до його умов неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) і регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

4.9. Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

4.10. Водночас Верховний Суд наголосив, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним.

4.11. Позивачем заявляє до стягнення 95 364,21 грн та зазначає, що до 09.07.2021 орендодавцю нараховувалась орендна плата відповідно до договору, а з 10.07.2021 і до 01.11.2022 неустойка відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України. На стадії підготовчого провадження позивачем здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми та визначено, що така становить 94 563,92 грн (16 149,00 грн орендної плати за період 12.11.2020 09.07.2021, 16 822,50 грн неустойки за період 10.07.2021 01.11.2021, 61 591,82 грн неустойки за період 12.11.2021 11.11.2022). При цьому заяв про зменшення позовних вимог позивачем не заявлено.

4.12. Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 року у справі № 910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

4.13. Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на їх спростування відповідачем, керуючись наведеним критерієм доказування, суд доходить висновку, що зазначені вище докази, надані позивачем, відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені позивачем обставини щодо існування орендних відносин до 09.07.2021, неповернення майна після припинення відносин та правомірність нарахування позивачем орендної плати і неустойки.

4.14. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.15. Згідно з поясненнями позивача нарахування платежів по договору оренди здійснювалось за рік, починаючи з дати укладення договору 12.11.2013. Відповідно до розрахунку за перший рік: 12.11.2013 11.11.2014 відповідачу нараховано 9 049,66 грн орендної плати, за 2014 - 2015 нараховано 13 518,37 грн, за 2015 - 2016 нараховано 15 462,31 грн, за 2016 - 2017 нараховано 17 874,43 грн, за 2017 - 2018 нараховано 19 837,04 грн, за 2018 - 2019 нараховано 21 140,34 грн, за 2019 - 2020 нараховано 21 973,27 грн. Претензій по вказаних періодах до відповідача позивач не має, такі нарахування оплачені відповідачем. Спірним є період 12.11.2020 11.11.2022 років.

4.16. Суд зауважує, що предметом спору є заборгованість, яка складається з орендної плати за період 12.11.2020 09.07.2021 та неустойки по ст. 785 Цивільного кодексу України за період 10.07.2021 11.11.2022. Перевіряючи здійснені позивачем нарахування, суд враховує, що розмір орендної плати на кожен рік змінюється з урахуванням індексу інфляції за відповідний період. Тому для визначення розміру орендної плати за час правомірного користування майном: 12.11.2020 09.07.2021 позивач правильно визначив розмір денної орендної плати в сумі 67,29 грн (21 973,27 * 1,1178 / 365). Тому нарахована позивачем орендна плата за вказаний період (240 днів) обґрунтовано становить 16 149,00 грн.

4.17. Щодо неустойки, то за період 10.07.2021 11.11.2021 (125 днів) з урахуванням денної орендної плати 67,29 грн та відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України така становить 16 822,50 грн (67,29 * 125 * 2), як правильно вказує позивач.

4.18. Щодо неустойки за наступний період: 12.11.2021 11.11.2022, то річна орендна плата, проіндексована в 2022, становила 31 313,74 грн (24 561,25 * 1,2749), тому місячна орендна плата за відповідний період становила 2 609,48 грн (31 313,74 / 12), а за один день 86,98 грн, що зокрема застосовано для неповного місяця листопада 2021 року. Так, за листопад 2021 (19 днів) орендна плата становила 1 652,67 грн, за грудень 2021 серпень 2022, виходячи з вказаного розміру місячної орендної плати 2 609,48, орендна плата становила 23 485,32 грн.

4.19. Водночас, позивачем надано додаткові письмові пояснення стосовно зміни площі в орендованому відповідачем приміщенні в бік зменшення у зв`язку з поверненням з оренди частини майна (28.09.2022 і 04.10.2022), що вплинуло на розмір річної орендної плати. Позивачем обґрунтовано визначено окремо розміри орендної плати за 28 днів вересня 2022, за два дні вересня і чотири дні жовтня 2022, за 27 днів жовтня і 11 днів листопада 2022, що разом становить 5 657,92 грн.

4.20. Враховуючи зазначене, за період безпідставного користування орендованим майном (12.11.2021 11.11.20220 орендна плата становить 30 795,91 грн. Відповідно до приписів ст. 785 Цивільного кодексу України неустойка за такий період становить 61 591,82 грн, що відповідає розрахунку позивача, здійсненого 15.03.2023.

4.21. Резюмуючи, суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення 16 149,00 грн орендної плати та 78 414,32 грн неустойки (16 822,50 грн + 61 591,82 грн), що разом становить 94 563,92 грн, підлягають задоволенню. Позовні вимоги у розмірі 800,29 грн заявлені безпідставно і у їх задоволенні суд відмовляє.

4.22. Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені Академіка В. Лазаряна (ідентифікаційний код юридичної особи 01116130, 49010, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Лазаряна, будинок 2) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 25558625, 79008, Львівська обл., м. Львів, пл. Галицька, будинок 1) 94 563,92 грн заборгованості та 2 460,16 грн в рахунок відшкодування судового збору.

3. Відмовити в задоволенні вимоги про стягнення 800,29 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.06.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.