ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа№ 910/21682/15 (910/7328/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ «Агрофірма Престиж»: Крайз О.І. (в режимі відеоконференції) - за ордером АХ № 1111966 від 04.01.2023;

від ТОВ «Агрофірма Престиж»: Чоломбитько Ю.О. (в режимі відеоконференції) - за ордером ВІ №1127118 від 02.02.2023;

від ДП «Конярство України»: Нестеришин Т.С. - за довіреністю № 1051669 від 31.05.2023;

від Фонду державного майна України: Ковтяга О.В. - за довіреністю № 12 від 11.01.2023;

від прокуратури: Лиховид О.С. - відповідно до посвідчення № 058217 від 01.12.2020.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) (суддя Чеберяк П.П., повний текст рішення складено та підписано - 13.02.2023)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж»

до Державного підприємства «Конярство України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд державного майна України

про стягнення 598 337,38 грн

в межах справи № 910/21682/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ»

до Державного підприємства «Конярство України»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

10.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» (надалі також позивач/ТОВ «Агрофірма Престиж») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Конярство України» (надалі також відповідач/ДП «Конярство України») про стягнення 598 337,38 грн.

На обгрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18 вирішено стягнути з Державного підприємства «Конярство України» на користь позивача 1 368 149,76 грн боргу, 266 241,94 грн інфляційних, 70 050,93 грн 3% річних, 25 566,64 грн судового збору. Вказане зобов`язання виникло на підставі договору про надання сільськогосподарських послуг № 2/05 від 12.05.2016, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро», права вимоги за яким були відступлені на користь позивача згідно договору про відступлення права вимоги № 1-03 від 07.06.2018.

Також, додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18 стягнуто з Державного підприємства «Конярство України» на користь позивача 19 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж», в межах відкритих виконавчих проваджень з виконання наказів про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18 було стягнуто з відповідача на користь позивача 409 174,05 грн та 4 490,17 грн відповідно. За доводами позивача, станом на час звернення до суду сума несплачених коштів на виконання рішень суду складає 1 335 345,05 грн.

За наданим розрахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» станом на 20.07.2022 загальний розмір 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, що виникла на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18 складає 146 859,58 грн, а інфляційних втрат - 451 441,80 грн.

Правовою підставою для заявлених позовних вимог позивач вказує на ст. 625 Цивільного кодексу України.

Доказами, якими позивач доводить свої позовні вимоги є згадані вище судові рішення у справі № 910/11680/18, розрахунок процентів річних та інфляційних витрат на суму боргу, лист органу державної виконавчої служби щодо стягнутих коштів з відповідача на користь позивача, платіжні доручення про зарахування коштів від органу державної виконавчої служби на користь позивача з виконання наказів про примусове виконання рішень у справі № 910/11680/18.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) (суддя Чеберяк П.П., повний текст рішення складено та підписано - 13.02.2023) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 4, 13, 74, 76-80, 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 11, 509, 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що рішення судів у справі № 910/11680/18 не є первинними доказами виникнення та наявності у позивача права вимоги щодо стягнення саме 3 % річних у розмірі 146 859,58 грн та 451 441,80 грн інфляційних втрат за певний період, оскільки у даному випадку підставою виникнення грошового зобов`язання є договір. При цьому, неподання позивачем доказів в обгрунтування своїх позовних вимог унеможливлює безпосереднє дослідження та оцінку доказів судом.

Крім того, 3 % річних та інфляційні втрати, за наявності підстав, повинні нараховуватися на суму основного боргу, а тому безпідставними є їх нарахування на стягнутий судовий збір чи правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) скасувати повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зобов`язання відповідача по сплаті заборгованості за договором, процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, а також факт передачі (відступлення) права вимоги грошових коштів на користь скаржника за договором відступлення прав вимоги № 1-03 від 07.06.2018 є встановленими у передбаченому законом порядку у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18, яке набрало законної сили, а тому мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Також, як вказує скаржник, підставою заявлених позовних вимог була ч. 2 ст. 625 ЦК України, а відтак, для її застосування не важлива підстава виникнення зобов`язання, має значення своєчасність його виконання та факт передання (сплати) грошей.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

16.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Конярство України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останнє просить суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Престиж», а рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) залишити без змін.

22.05.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останній просить суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Престиж», а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/21682/15 (910/7328/22) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» до Державного підприємства «Конярство України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд державного майна України про стягнення 598 337,38 грн. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/21682/15 (910/7328/22).

03.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/21682/15 (910/7328/22).

Разом з тим, 10.04.2023 від судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 910/21682/15 (910/7328/22).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) заяву судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. про самовідвід від розгляду справи № 910/21682/15 (910/7328/22) задоволено; відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. від розгляду справи № 910/21682/15 (910/7328/22); матеріали справи № 910/21682/15 (910/7328/22) передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1331/23 від 11.04.2023 у зв`язку із задоволенням заяви судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. про самовідвід від розгляду справи № 910/21682/15 (910/7328/22), призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/21682/15 (910/7328/22).

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) залишено без руху.

14.04.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Слід зазначити, що головуючий суддя Отрюх Б.В. та суддя Грек Б.М. перебували у відпустці з 17.04.2023 по 21.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) призначено на 31.05.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22), поміж іншого, задоволено клопотання представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/21682/15 (910/7328/22).

Явка представників сторін

У судове засідання 31.05.2023 з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» (в режимі відеоконференції), Державного підприємства «Конярство України», Фонду державного майна України та прокурор.

Позиції учасників справи

У зв`язку із технічними несправностями, які не залежали від суду апеляційної інстанції представники ТОВ «Агрофірма Престиж» у судовому засіданні 31.05.2023 не надали пояснення щодо обставин справи та доводів апеляційної скарги.

При цьому, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) представників ТОВ «Агрофірма Престиж» було попереджено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо - несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Отже, у зв`язку з технічною неможливістю у судовому засіданні 31.05.2023 заслухати позицію представників ТОВ «Агрофірма Престиж» щодо апеляційної скарги та обставин справи, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду враховано доводи викладені в апеляційній скарзі.

31.05.2023 представники Державного підприємства «Конярство України», Фонду державного майна України та прокурор заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за № 910/21682/15 про банкрутство ДП «Конярство України» на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015.

Як зазначалось вище, 10.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Конярство України» про стягнення 598 337,38 грн.

На обгрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18 вирішено стягнути з Державного підприємства «Конярство України» на користь позивача 1 368 149,76 грн боргу, 266 241,94 грн інфляційних, 70 050,93 грн 3% річних, 25 566,64 грн судового збору. Вказане зобов`язання виникло на підставі договору про надання сільськогосподарських послуг № 2/05 від 12.05.2016, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро», права вимоги за яким були відступлені на користь позивача згідно договору про відступлення права вимоги № 1-03 від 07.06.2018.

Також, додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18 стягнуто з Державного підприємства «Конярство України» на користь позивача 19 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж», в межах відкритих виконавчих проваджень з виконання наказів про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18 було стягнуто з відповідача на користь позивача 409 174,05 грн та 4 490,17 грн відповідно. За доводами позивача, станом на час звернення до суду сума несплачених коштів на виконання рішень суду складає 1 335 345,05 грн.

За наданим розрахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» станом на 20.07.2022 загальний розмір 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, що виникла на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18 складає 146 859,58 грн, а інфляційних втрат - 451 441,80 грн.

Правовою підставою для заявлених позовних вимог позивач вказує на ст. 625 Цивільного кодексу України.

Доказами, якими позивач доводить свої позовні вимоги є згадані вище судові рішення у справі № 910/11680/18, розрахунок процентів річних та інфляційних витрат на суму боргу, лист органу державної виконавчої служби щодо стягнутих коштів з відповідача на користь позивача, платіжні доручення про зарахування коштів від органу державної виконавчої служби на користь позивача з виконання наказів про примусове виконання рішень у справі № 910/11680/18.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Державного підприємства «Конярство України», Фонду державного майна України та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Приписами ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

До господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Отже, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Разом з тим, при вирішенні спору, з`ясуванню підлягає наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Водночас, під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З аналізу змісту позовної заяви позивача слідує, що як на підставу виникнення у відповідача обов`язку зі сплати процентів річних та інфляційних втрат позивач посилається на порушення грошового зобов`язання за договором про надання сільськогосподарських послуг № 2/05 від 12.05.2016.

Однак, позивачем не надано до матеріалів справи договору про надання сільськогосподарських послуг № 2/05 від 12.05.2016.

Крім того, позивач стверджує, що до нього перейшло право вимоги на стягнення 3 % річних у розмірі 146 859,58 грн та 451 441,80 грн інфляційних втрат за вказаний у позовній заяві період, на підставі договору про відступлення права вимоги № 1-03 від 07.06.2018. Проте, даного договору позивачем до позовної заяви не додано.

В силу ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як слідує з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому слід зазначити, що неподання позивачем доказів в обґрунтування своїх позовних вимог унеможливлює безпосереднє дослідження та оцінку доказів судом.

Також, необхідно вказати, що рішення судів у справі № 910/11680/18 не є первинними доказами виникнення та наявності у позивача права вимоги щодо стягнення саме 3 % річних у розмірі 146 859,58 грн та 451 441,80 грн інфляційних втрат за певний період. В даному випадку підставою виникнення грошового зобов`язання є договір.

Поміж іншого, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано також 3 % річних та інфляційні втрати на суму професійної правничої допомоги в розмірі 19 000,00 грн відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11680/18, а також судовий збір в розмірі 25 566,64 грн, стягнутий рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/11680/18.

Разом з тим, ч. 2 ст. 625 ЦК України регулює відповідальність за порушення цивільно-правового грошового зобов`язання (договірного або деліктного).

В той час як, витрати з професійної правничої допомоги, а також судовий збір є судовими витратами (ст.ст. 123, 126 ГПК України), а не цивільно-правовим зобов`язанням, в тому числі не є деліктним зобов`язанням.

Таким чином, 3 % річних та інфляційні втрати, за наявності підстав, повинні нараховуватися на суму основного боргу, а відтак, безпідставним є їх нарахування на стягнутий судовий збір чи правничу допомогу.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 758/7649/16-ц, від 19.12.2018 у справі № 372/3542/16-ц, від 10.01.2019 у справі № 718/2081/17.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги необхідно зазначити те, що ТОВ «Агрофірма Престиж» не було надано договору про надання сільськогосподарських послуг №2/05 від 12.05.2016 на який посилається останній, як на підставу виникнення у ДП «Конярство України» обов`язку зі сплати процентів річних та інфляційних втрат.

Також не надано договір про відступлення права вимоги №1-03 від 07.06.2018 на підставі якого, як стверджує скаржник, до нього перейшло право вимоги на стягнення 3% річних у розмірі 146 859, 58 грн та 451 441, 80 грн інфляційних за визначений ТОВ «Агрофірма Престиж» період.

А відтак, ТОВ «Агрофірма Престиж» не надано доказів, що підтверджують виникнення та існування у ДП «Конярство України» грошового зобов`язання перед ТОВ «Агрофірма Престиж» та не надано доказів наявності у ТОВ «Агрофірма Престиж» права вимоги на стягнення 3% річних у розмірі 146 859, 58 грн та 451 441, 80 грн інфляційних втрат за певний період, які слідують з вищезгаданих договорів.

При цьому, інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/21682/15 (910/7328/22) залишити без змін.

3. Справу № 910/21682/15 (910/7328/22) повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 19.06.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

Б.М. Грек