ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2023 р. м. Київ Справа №911/365/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАС ЕНЕРДЖІ» (08538, Київська область, Фастівський р-н, с. Ярошівка, вул. Войтенко, буд. АБЗ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМК РЕМ-БУД» (07351 Київська область, Вишгородський р-н, с. Синяк, вул. Київська, буд. 66)

про стягнення 12059650,90 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАС ЕНЕРДЖІ» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМК РЕМ-БУД» (далі відповідач) 11954660,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на постачання продукції №24/05-2021 від 24.05.2021. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача 8207428,59 грн основного боргу, 651943,82 грн пені, 2176783,80 грн інфляційних втрат та 918504,27 грн 10% річних, що сукупно становить 11954660,48 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем до Господарського суду Київської області була подана заява про забезпечення позову від 31.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.02.2023 у справі №911/365/23 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову від 31.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2023 у справі №911/365/23 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МАС ЕНЕРДЖІ» залишена без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав до Господарського суду Київської області уточнення до позовної заяви, якими усунув недоліки позовної заяви.

Разом з уточненнями до позовної заяви позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 8207428,59 грн основного боргу, 738934,25 грн пені, 2194783,80 грн інфляційних втрат та 918504,27 грн 10% річних, що сукупно становить 12059650,91 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2023 у справі №911/365/23 позовну заяву разом із заявою позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/365/23, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.03.2023. Ухвала суду від 10.03.2023 про відкриття провадження у справі №911/365/23 направлена судом 14.03.2023 позивачу та відповідачу поштовими відправленнями відповідно №698 та №680, які були вручені позивачу та відповідачу відповідно 21.03.2023 та 28.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.03.2023 у справі №911/365/23 задоволено заяву позивача про участь у засіданні суду в режимі відеоконференції.

У підготовче засідання 23.03.2023 з`явився позивач (в режимі відеоконференції), відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, ухвалою від 23.03.2023 підготовче засідання у справі №911/365/23 відкладено на 06.04.2023. Ухвала суду від 23.03.2023 про відкладення підготовчого засідання на 06.04.2023 направлена судом 28.03.2023 відповідачу поштовим відправленням №533, яке вручене відповідачу 07.04.2023.

03.04.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову від 31.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2023 у справі №911/365/23 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову від 31.03.2023. Копія ухвали суду від 05.04.2023 у справі №911/365/23 направлена 07.04.2023 позивачу та відповідачу поштовими відправленнями відповідно №123 та №15, які були вручені позивачу та відповідачу відповідно 11.04.2023 та 24.04.2023.

В підготовче засідання 06.04.2023 сторони не з`явились, від позивача надійшло 06.04.2023 клопотання про відкладення судового засідання, відповідач про причини неявки суд не повідомив, ухвалою суду від 06.04.2023 підготовче засідання відкладено на 20.04.2023, ухвала суду від 06.04.2023 про відкладення підготовчого засідання на 20.04.2023 направлена судом відповідачу 11.04.2023 поштовим відправленням №682, яке вручено відповідачу 18.04.2023.

Підготовче засідання 20.04.2023 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному, ухвалою суду від 25.04.2023 підготовче засідання призначено на 11.05.2023. Ухвала суду від 25.04.2023 про призначення підготовчого засідання на 11.05.2023 направлена судом 27.04.2023 позивачу та відповідачу поштовими відправленнями №631 та №640 відповідно, які вручені відповідно позивачу та відповідачу 02.05.2023 та 09.05.2023.

В підготовче засідання 11.05.2023 з`явився позивач (в режимі відеоконференції), відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 25.05.2023. Про призначення справи до судового розгляду по суті на 25.05.2023 відповідача повідомлено ухвалою суду від 11.05.2023, яка направлена відповідачу 12.05.2023 поштовим відправленням №740, яке вручене відповідачу 19.05.2023.

У судове засідання 25.05.2023 сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

26.05.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач неодноразово повідомлявся судом про наявність справи №911/365/23 шляхом направлення відповідачу рекомендованих поштових відправлень з відповідними ухвалами суду, які були отримані відповідачем. Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов на подав, про поважні причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

24.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАС ЕНЕРДЖІ» (позивач) в якості постачальника та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК РЕМ-БУД» (відповідач) в якості покупця був укладений договір на постачання продукції №24/05-2021 (далі договір №24/05-2021), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник (позивач) зобов`язався за заявками покупця (відповідача) виготовляти та передавати у встановлений строк асфальтобетонну суміш (далі товар) у власність покупця (відповідача), а покупець (відповідач) зобов`язався приймати та своєчасно здійснювати оплату замовленого ним товару.

Пунктом 1.3 договору №24/05-2021 сторони погодили, що загальна сума договору складається із суми вартості обсягів поставок, відповідно до видаткових накладних постачальника, підписаних уповноваженою особою покупця.

Відповідно до п.3.1 договору №24/05-2021 товар постачається на умовах Інкотермс 2010 EXW (склад постачальника - Фастівський р-н, с.Ярошівка, АБЗ в кузов автотранспорта покупця) або DAP (поставка на об`єкт покупця), умови постачання кожної партії товару узгоджуються сторонами в письмових та/або усних заявках.

Також відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 договору №24/05-2021 при отриманні товару уповноважена особа покупця повинна розписатись у товарно-транспортній та видатковій накладній, скріпити їх печаткою або штампом, а поставка здійснюється у строк, зазначений в письмовій та/або усній заявці покупця.

Відповідно до п.4.4 договору №24/05-2021 датою поставки товару вважається дата, яка вказана в видатковій або товарно-транспортній накладній.

Порядок визначення ціни товару сторони встановили в п.5.2 договору №24/05-2021, відповідно до якого передача товарів здійснюється за погодженими між сторонами цінами, вказаними в рахунках-фактурах, а також у видаткових накладних, оформлених відповідно до заявок покупця.

Порядок оплати товару сторони визначили в п.5.3 договору №24/05-2021, відповідно до якого оплата покупцем вартості товару здійснюється у безготівковій формі в національній валюті шляхом прямого перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів від дати підписання сторонами видаткових накладних.

В п.6.1 договору №24/05-2021 сторони встановили, що за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та/або чинним законодавством України.

Відповідно до п.6.2 договору №24/05-2021 за несвоєчасну оплату товару покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, а також перераховує постачальнику суму боргу з урахуванням індексу інфляції та десяти відсотків річних.

Також в матеріалах справи містяться копії видаткових накладних про прийняття відповідачем матеріальних цінностей (партій поставленого товару) від позивача, які є доказом поставки відповідних партій товару позивачем відповідачу, та товарно-транспортні накладні до них. Відповідно до вказаних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних до них позивачем відповідачу у періоді з 18.10.2021 по 30.12.2021 за договором №24/05-2021 було поставлено товар на загальну суму 11923945,67 грн, а саме:

№ видаткової накладноїДата видаткової накладноїСума поставленого товару
15618.10.1,52
16118.10.,83
16201.12.,00
15701.12.,28
20901.12.8,00
21302.12.202126576,00
23302.12.,01
23403.12.,41
23503.12.,02
21506.12.,00
16306.12.,00
23706.12.,00
16707.12.4,00
16507.12.,60
18008.12.,00
21608.12.202158520,00
18509.12.6,00
18909.12.,00
19310.12.,00
19510.12.,00
19713.12.202130910,00
197/113.12.,00
200/114.12.202153768,00
20514.12.202153680,00
20815.12.202163844,00
20715.12.,00
Всього: 11 923 945,67 грн
Вказані видаткові накладні на загальну суму 11 923 945,67 грн підписані з боку позивача та відповідача.

Також в матеріалах справи містяться копії банківських виписок АТ КБ «Приватбанк» від 13.10.2021, від 25.10.2021 та від 30.12.2021 про отримані позивачем від відповідача оплати на загальну суму 4820951,84 грн, з яких оплати 13.10.2021 в сумі 14984,14 грн, 13.10.2021 в сумі 852722,51 грн та 13.10.2021 в сумі 236728,11 грн (всього оплати 13.10.2021 в загальній сумі 1104434,76 грн) є оплатою поставок товарів, які відбулись до 18.10.2021 і не стосуються позовних вимог у межах справи №911/365/23, а оплати 25.10.2021 в сумі 318766,83 грн, 25.10.2021 в сумі 1467521,52 грн, 30.12.2021 в сумі 962215,28 грн, 30.12.2021 в сумі 222790,80 грн, 30.12.2021 в сумі 581919,65 грн та 30.12.2021 в сумі 163303,00 грн (всього в загальній сумі 3716517,08 грн) є частковою оплатою товарів, поставлених позивачем відповідачу у періоді з 18.10.2021 по 30.12.2021 загальною вартістю 11 923 945,67 грн, і таким чином основний борг відповідача перед позивачем (неоплачений відповідачем залишок вартості товарів, які були поставлені позивачем відповідачу у періоді з 18.10.2021 по 30.12.2021 за договором №24/05-2021) становить 8207428,59 грн (11923945,67-3716517,08=8207428,59).

Крім того, в матеріалах справи міститься також копія підписаного обома сторонами акту звірки розрахунків за період 01.09.2021-10.01.2022, відповідно до якого станом на 10.01.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 8207428,59 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач порушив строк оплати поставлених відповідачу товарів у періоді з 18.10.2021 по 30.12.2021 за договором №24/05-2021, у зв`язку з чим відповідно до п.6.2 договору №24/05-2021 з відповідача підлягає стягненню 8207428,59 грн основного боргу, 738934,25 грн пені (за періоди прострочення сукупно з 31.01.2022 по 26.06.2022), 2194783,80 грн інфляційних втрат (за періоди прострочення сукупно з грудня 2021 по грудень 2022) та 918504,27 грн 10% річних (за періоди прострочення сукупно з 13.12.2021 по 31.01.2023).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд виходить з того, що між сторонами на підставі підписаного ними договору на постачання продукції №24/05-2021 від 24.05.2021 виникли майнові правовідносини за договором поставки, який є різновидом договору купівлі-продажу.

Так, відповідно до ч.1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Також відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права pacta sunt servanda, відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи умову в п.5.3 договору №24/05-2021, відповідно до якого оплата покупцем вартості товару здійснюється у безготівковій формі в національній валюті шляхом прямого перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів від дати підписання сторонами видаткових накладних, суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови договору та взяті на себе зобов`язання перед позивачем щодо повної та своєчасної оплати за товар.

Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт поставки товарів позивачем відповідачу на загальну суму 11923945,67 грн у періоді з 18.10.2021 по 30.12.2021 підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними до них, копії яких містяться в матеріалах справи і які є належними та допустимими доказами отримання відповідачем товару, визначеного в цих документах на суму, що в них зазначена.

Відповідач факту отримання від позивача товарів не заперечив та не спростував, правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за отриманий товар у повному обсязі не надав.

Факт часткової (неповної) оплати відповідачем вартості товарів та виникнення у зв`язку з цим основного боргу відповідача в сумі 8207428,59 грн (11923945,67-3716517,08=8207428,59) підтверджується копіями банківських виписок АТ КБ «Приватбанк» від 25.10.2021 та від 30.12.2021 про отримані позивачем від відповідача часткові оплати в загальній сумі 3716517,08 грн, а також підтверджується копією підписаного сторонами акту звірки розрахунків за період 01.09.2021-10.01.2022, відповідно до якого станом на 10.01.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 8207428,59 грн.

Таким чином, оскільки строк оплати за договором №24/05-2021 настав, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку про те, що основний борг відповідача в сумі 8207428,59 грн матеріалами справи підтверджений та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем нараховано відповідачу пеню в загальній сумі 738934,25 грн (за періоди прострочення сукупно з 31.01.2022 по 26.06.2022), 10% річних в загальній сумі 918504,27 грн (за період прострочення сукупно з 13.12.2021 по 31.01.2023), а також інфляційні втрати в загальній сумі 2194783,80 грн (за періоди прострочення сукупно з грудня 2021 по грудень 2022).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.6.2 договору №24/05-2021 сторони встановили відповідальність покупця (відповідача) за несвоєчасну оплату товару у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочки. Також в цьому пункті договору сторони встановили, що покупець перераховує постачальнику суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 10% річних.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, 10% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем при його здійсненні враховано часткові оплати сум основного боргу, які здійснені відповідачем.

Здійснений позивачем розрахунок пені, 10% річних та інфляційних втрат відповідає вказаним нормам законодавства, умовам п.6.2 договору №24/05-2021 та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п.1 ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за договором №24/05-2,59 грн основного боргу, 738934,25 грн пені, 918504,27 грн 10% річних та 2194783,80 грн інфляційних втрат.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, а саме платіжною інструкцією №167 від 24.01.2023 в сумі 123111,43 грн, платіжною інструкцією №173 від 30.01.2023 в сумі 56229,78 грн та платіжною квитанцією від 23.02.2023 17:42:04 в сумі 2684,00 грн, всього в загальній сумі 182025,21 грн (123111,43+56229,78+2684,00=182025,21), в той час як за подання позову, враховуючи встановлену ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, позивачу належало сплатити 180894,76 грн (12059650,91х0,015=180894,76).

Отже, у зв`язку із задоволенням судом позовних вимог сплачений позивачем судовий збір в сумі 180894,76 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАС ЕНЕРДЖІ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМК РЕМ-БУД» про стягнення 8207428,59 грн основного боргу, 738934,25 грн пені, 918504,27 грн 10% річних та 2194783,80 грн інфляційних втрат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМК РЕМ-БУД» (07351 Київська область, Вишгородський р-н, с.Синяк, вул. Київська, буд.66, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАС ЕНЕРДЖІ» (08538, Київська область, Фастівський р-н, с.Ярошівка, вул.Войтенко, буд. АБЗ, код ЄДРПОУ 41027 (вісім мільйонів двісті сім тисяч чотириста двадцять вісім) грн 59 коп. основного боргу, 738934 (сімсот тридцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн 25 коп. пені, 918504 (дев`ятсот вісімнадцять тисяч п`ятсот чотири) грн 27 коп. 10% річних, 2194783 (два мільйони сто дев`яносто чотири тисячі сімсот вісімдесят три) грн 80 коп. інфляційних втрат та 180894 (сто вісімдесят тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2023.

Суддя О.О. Третьякова