УХВАЛА

м. Київ

13.06.2023Справа № 910/6913/23

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламно-інформаційна агенція "Навігатор", м. Київ

до російської федерації

в особі 1. Міністерства юстиції російської федерації, м. Москва

2. Міністерства оборони російської федерації, м. Москва

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламно-інформаційна агенція "Навігатор" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до держави російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації (відповідач-1) та Міністерства оборони російської федерації (відповідач-2), в якій просить суд стягнути з відповідача російської федерації (представницькі органи Міністерство юстиції російської федерації та Міністерство оборони російської федерації) на користь позивача майнову шкоду - збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 29 003 581,00 грн, або 793 128,00 доларів США, або 744 617,00 Євро, понесені у зв`язку з незаконною військовою агресією російської федерації проти України.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивачем понесені збитки у вигляді упущеної вигоди в заявленому до стягнення розмірі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 року, матеріали №910/6913/23 передані на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою від 17.05.2023 року, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не було дотримано вимог ст. 162, ст. 164 та ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, а саме: не визначено змісту позовних вимог щодо кожного з представницьких органів російської федерації, а саме: Міністерства юстиції російської федерації та Міністерства оборони російської федерації; не зазначено обґрунтованого розрахунку ціни позову; не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі; не надано належним чином засвідчених перекладів на українську мову усіх додатків до позову, у зв`язку з чим позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк 10 (десять) днів з дня вручення ухвали) та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання необхідних документів до матеріалів позовної заяви.

07.06.2023 року до суду позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши заяву позивача, Суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Так, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 року судом наголошено на тому, що у позовній заяві позивач визначив відповідачем російську федерацію в особі Міністерства юстиції російської федерації та Міністерства оборони російської федерації, проте в прохальній частині позивач просить стягнути кошти лише з російської федерації (представницькі органи якої Міністерство юстиції російської федерації та Міністерство оборони російської федерації) на користь позивача без викладення змісту позовних вимог щодо Міністерства юстиції російської федерації та Міністерства оборони російської федерації.

Подаючи заяву про уточнення позовних вимог позивач вказав, що просить стягнути кошти з відповідача - російської федерації (представницький орган: Міністерство оборони російської федерації).

Отже, фактично позивач не виконав вимог суду в частині викладу змісту позовних вимог щодо Міністерства юстиції російської федерації та Міністерства оборони російської федерації та зазначення осіб стягнення (осіб до яких заявлено вимоги про стягнення коштів).

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 року судом було наголошено позивачу на тому, що позивачем зазначено ціну позову визначено відразу у трьох валютах (29 003 581,00 грн, або 793 128,00 доларів США, або 744 617,00 Євро), що є альтернативним конвертуванням і таке зазначення не може бути обґрунтованим зазначенням ціни позову.

Проте, подаючи заяву про уточнення позовних вимог позивач знову вказав, що просить стягнути кошти з відповідача - російської федерації (представницький орган: Міністерство оборони російської федерації) в розмірі 29 003 581,00 грн, що еквівалентно 793 128,00 доларів США або 744 617,00 євро.

Отже, фактично позивач не виконав вимог суду в частині уточнення ціни заявленого позову.

Окрім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 року, позивачу було наголошено на тому, що необхідним є долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору.

Проте, подаючи заяву про уточнення позовних вимог позивач знову вказав, що він не в змозі здійснити оплату судового збору оскільки це є надмірним тягарем для суб`єкта господарювання.

При цьому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 року позивачу було зазначено, що передбачені чинним законодавством умови, необхідні для звільнення його від сплати судового збору, відсутні.

Отже, враховуючи викладене, подаючи до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, позивач фактично не виконав вимоги ухвали суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З огляду на викладене, позивач своїм правом на усунення виявлених судом недоліків у визначений строк не скористався.

Відповідно до ч. 4 статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У зв`язку з викладеним, позовну заяву і додані до неї документи слід вважати неподаною та повернути заявникові.

Суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламно-інформаційна агенція "Навігатор" до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства оборони російської федерації про стягнення коштів з додатками та клопотання про усунення недоліків позовної заяви вважати неподаними та повернути заявникові.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя C. МОРОЗОВ