ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1901/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я", м. Пологи Запорізької області

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 12 518,69грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" 3 % річних у розмірі 2 240,76грн та інфляційні втрати у розмірі 10 277,93грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №2201293 від 29.04.2022 в частині повної та своєчасної оплати. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3310/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення суми боргу в розмірі 270513грн, пені в розмірі 59661грн09коп., 3% річних в розмірі 3779грн 77коп., інфляційної складової в розмірі 26055грн81коп. задоволено частково; закрито провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 27051грн30коп., у зв`язку з відсутністю предмету спору; зменшено розмір пені на 40% з 58919грн 95коп. до 35351грн 97коп.; стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" суму боргу в розмірі 243461грн 70коп., пеню в розмірі 35351грн 97коп., 3%річних в розмірі 3757грн 54коп., інфляційну складову в розмірі 26055грн 81коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 5388грн 69коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3991грн 52коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані 3 % річних у розмірі 22 40,76грн за період з 23.11.2022 по 15.03.2023 та інфляційні збитки у розмірі 10 277,93грн за період з листопада 2022 року по березень 2023 року.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що:

- виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у повному обсязі компенсувало позивачу понесені ним витрати, до яких призвела несвоєчасна оплата АТ "НЗФ" за раніше поставлений товар за договором;

- проведення воєнних (бойових) дій на території Нікопольської міської територіальної громади для відповідача в аспекті його обов`язку сплатити саме зараз штрафні санкції за неналежне виконання господарського обов`язку є надзвичайною і невідворотною обставиною, яку він не міг передбачити та запобігти будь-якими доступними для нього засобами.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримує позовні вимоги, зазначає, що всі аргументи і міркування відповідача є спробою виправдати порушення ним умов здійснення господарської діяльності.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 справу №904/1901/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3310/22 закрито провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 27051грн.30коп., у зв`язку з відсутністю предмету спору; зменшено розмір пені на 40% з 58919грн.95коп. до 35351грн.97коп.; стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" суму боргу в розмірі 243461грн.70коп., пеню в розмірі 35351грн.97коп., 3%річних в розмірі 3757грн.54коп., інфляційну складову в розмірі 26055грн.81коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 5388грн.69коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3991грн.52коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.4-7).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.03.2023 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3310/22 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3310/22, встановлено таке.

29.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" (постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (покупець) укладено договір поставки №2201293.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за Державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (далі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість у порядку і за умовами, передбаченими цим Договором.

Пунктом 2.1 договору визначено, що детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься у специфікаціях (додатки) до цього договору.

В пунктах 3.1 3.3 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у спосіб та за умовами, зазначеними у специфікації (додатку) до цього договору. Умови поставки регламентуються відповідними базисами, що передбачені Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2020 року, яка є погодженою сторонами. У разі розбіжностей між Інкотермс та цим договором цей договір має переважну силу.

Згідно з умовами специфікації (додатка) до цього договору, постачальник власними силами або за власний рахунок проводить завантаження товару на автомобільний або залізничний транспорт перевізника товар належної якості (для транспортування на адресу покупця) в погодженій сторонами кількості, відповідної якості та за ціною, що передбачена умовами цього договору.

У випадках поставки залізничним транспортом використання рухомого складу власності АТ "Укрзалізниця" дозволяється лише за письмовим погодженням покупця.

Постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у визначений у специфікації (додатку) до цього договору термін поставки, з урахуванням усіх умов, що передбачені у цьому договорі. Якщо за попередньою домовленістю сторін поставка товару, вказаного у специфікації (додатку) до цього договору, забезпечується банківською гарантією (гарантія виконання), поставка такого товару не допускається до моменту, коли постачальник не надасть покупцю банківську гарантію (гарантію виконання), що обумовлена цим договором. У разі ненадання постачальником покупцю банківської гарантії (гарантії виконання) в установлений цим договором строк покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, а у разі коли постачальник поставить товар покупцю, - відмовитися в його прийманні, відмовитися від договору, без відшкодування постачальникові будь-яких збитків, упущеної вигоди тощо.

Пунктом 3.7 договору визначено, що постачальник вважається таким, що виконав умови поставки товару, надавши товар у розпорядження покупцю або перевізнику відповідно до умов поставки, визначених у специфікації до цього договору в строки, визначені п. 3.3 цього договору.

Згідно з підпунктом 3.8.1 пункту 3.8 договору датою поставки товару для поставок залізничним транспортом є дата штемпеля станції Нікополь на електронній копії залізничної накладної.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору та не може перевищувати ліміт в еквіваленті 14 мільйонів доларів США на дату підписання кожної специфікації (додатку до даного договору).

Ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору.

Пунктами 4.4 4.6 договору встановлено, що ціна товару є договірною звичайною ціною і відповідає рівню ринкових цін.

Вартість упаковки, маркування, тари, транспортних та інших витрат, пов`язаних із поставкою товару, вважаються включеними до загальної вартості товару, якщо інше не вказано у специфікаціях (додатках) до цього договору.

Порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до даного договору.

Згідно з підпунктом 5.8.1 пункту 5.8 договору переходом права власності на товар є акт прийому-передачі товару, підписаний сторонами, який фіксує зокрема, але не виключно, факт відсутності зауважень покупця до постачальника щодо відповідності якості/комплектності і кількості товару умовам договору.

Датою переходу права власності на товар є дата поставки товару відповідно до умов договору і специфікації до нього або датою усунення постачальником встановлених недоліків (у разі їх наявності), виявлених під час приймання товару на складі покупця. Виключне право підпису актів прийому-передачі товару має особа, що підписала цей договір. У разі відсутності вищевказаної особи право підпису надається особі, на яку покладено виконання обов`язків.

В пункті 12.1 договору вказано, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх підписів печатками. Строк дії договору закінчується через один календарний рік із дати його укладання, але не раніше повного виконання зобов`язань сторонами. Сторони можуть продовжити строк дії даного договору на обумовлений сторонами термін за тими ж умовами, підписавши відповідну додаткову угоду до цього договору.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

У специфікації №1/2201298 від 29.04.2022 до договору сторони погодили найменування товару, його характеристики та кількість, термін поставки та суму.

Відповідно до пункту 2 специфікації покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджено актом прийому-передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з пунктом 3.5 цього договору.

Згідно з залізничними накладними №45561180, №45561198, №45561214, №45561222, №45563043, підписаними видатковою накладною №МР-00000159 від 05.05.2022 на суму 270513грн. та актом прийому-передачі товару від 05.05.2022 позивач поставив відповідачу товар, зазначений у специфікації.

З огляду на положення пункту 2 специфікації, статті 254 Цивільного кодексу України відповідач мав сплатити вартість поставленого товару до 06.06.2022 включно.

Господарський суд зазначив, що під час провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 27051грн.30коп.

Сума основного боргу в розмірі 243461грн.72коп. залишилась несплаченою станом на момент вирішення спору.

Судом встановлено неналежне виконання відповідачем умов договору щодо оплати поставленого товару.

На підставі підпункту 10.3.1 пункту 10.3 договору та норм ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 59661грн.09коп. за період із 15.06.2022 до 22.11.2022, 3%річних в розмірі 3779грн.77коп. за період із 05.06.2022 до 22.11.2022, інфляційну складову в розмірі 26055грн.81коп. за період червень - листопад 2022 року.

Зі змісту цього рішення вбачається, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 27051грн.30коп закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Також на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 243461грн.70коп., пеню в розмірі 35351грн.97коп., 3% річних в розмірі 3757грн.54коп., інфляційну складову в розмірі 26055грн.81коп.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

22.03.2023 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 14.03.2023, які набрали законної сили 14.03.2023 видано наказ №904/3310/22.

На виконання рішення господарського суду Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 345 058,53грн.

Позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором починаючи з 23.11.2022 до 15.03.2023 (фактична оплата).

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом загальних положень щодо виконання зобов`язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 цієї статті установлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, статей 599, 600, 604-609 ЦК, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Виходячи із змісту зазначеного, враховуючи те, що сплата процентів за ст. 625 ЦК України є відповідальністю боржника, яка виникає з факту правопорушення грошового зобов`язання та у свою чергу набуває характеру охоронного грошового зобов`язання, вимагають з`ясування питання про судове рішення як підставу виникнення та припинення зобов`язання.

Підстави виникнення зобов`язань визначені у статтях 11, 509 ЦК України це юридичні факти, у складі яких включаються договір і правопорушення (делікт).

Згідно з частиною 1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч.5 цієї статті).

Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Зважаючи на те, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються три проценти річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Матеріали справи містять докази виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/3310/22.

АТ "Нікопольський завод феросплавів" перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 345 058,53грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 267713 від 16.02.2023 на суму 28 000,00грн, № 263856 від19.12.2022 на суму 27 051,30грн, № 269549 від 10.03.2023 на суму 28 000,00грн, № 269639 від 16.03.2023 на суму 74545,53грн, № 269638 від 16.03.2023 на суму 187461,70грн (банківська виписка позивача) (а.с. 10-11).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання (оплати товару) позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 240,76грн за період із 23.11.2022 по 15.03.2023 та інфляційні збитки у розмірі 10 277,93грн за період листопад 2022 березень 2023 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд прийшов до висновку, що визначені позивачем періоди нарахування 3% річних є обґрунтованими. Однак, розрахунок 3% річних є арифметично неправильним, зокрема на суму боргу 243 461,70грн за період із 19.12.2022 до 15.02.2023 (59дн.) нарахуванню підлягають 3% річних у сумі 1180,62грн.

Відтак, обґрунтованою сумою 3% річних, що підлягає до стягнення з відповідача є 2 240,75грн, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню.

Також, частковому задоволенню підлягає вимога про стягнення інфляційних втрат, виходячи з наступного розрахунку:

243 461,70грн * 101,5% (сукупний індекс інфляції за січень-лютий 2023) = 274113,63грн 243 461,70грн = 3 651,93грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 10 264,30грн (3 800,44грн + 3 651,93грн + 2 811,93грн).

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає 3% річних у розмірі 2240,75грн та втрати від інфляції 10 264,30грн, а всього 12 505,05грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №71 від 11.04.2023 (а.с. 18).

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2 681,07грн (12 505,05грн * 2684,00грн/12 518,69грн).

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення 12 518,69грн задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (вул. Електрометалургів, 310, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53208; ідентифікаційний код: 00186520) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Приазов`я" (вул. Кар`єрна, буд. 28, корпус А, м. Пологи, Запорізька обл., 70600; ідентифікаційний код: 35007607) 3% річних у сумі 2 240,75грн (дві тисячі двісті сорок гривень 75коп.), втрати від інфляції у сумі 10 264 (десять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 30коп.) та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 681,07грн (дві тисячі шістсот вісімдесят одну гривню 07коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано - 13.06.2023.

Суддя Н.М. Євстигнеєва