УХВАЛА

01 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 908/3413/21 (908/2262/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

скаржника ( ОСОБА_1 ): Комлика І. С. (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023

у складі колегії суддів: Мороза В. Ф. (головуючого), Кузнецова В. О., Чередка А. Є.

та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022

у складі судді Сушко Л. М.

у справі за заявою ОСОБА_1

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю ?Техно Буд Рітейл?

2. ОСОБА_2

про визнання недійсними рішень державного реєстратора та правочинів боржника

в межах розгляду справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ?Техно Буд Рітейл?

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. У провадженні Господарського суду Запорізької області в процедурі розпорядження майном перебуває справа № 908/3413/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ?Техно Буд Рітейл? (далі - ТзОВ ?Техно Буд Рітейл?).

2. У межах зазначеної справи про банкрутство до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень державного реєстратора та правочинів боржника.

3. Згідно поданої позовної заяви позивач просив:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ?Яворина Бетріб? (після перейменування - ТзОВ ?Техно Буд Рітейл?, ) оформлене протоколом загальних зборів учасників Товариства від 26.10.2021 № 4;

- визнати недійсним договір іпотеки від 26.10.2021, укладений між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю ?Яворина Бетріб? (Іпотекодавець, після перейменування ТзОВ ?Техно Буд Рітейл?), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком Андрієм Леонідовичем, зареєстрований в реєстрі за № 813;

- визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 870, виданий 05.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком Андрієм Леонідовичем;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61397390 від 05.11.2021 14:52:22, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Черняком Андрієм Леонідовичем та припинити речове право ОСОБА_2. на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18, кадастровий номер: :01:222:0101, площею: 0,881 гектарів, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 613966485 від 05.11.2021 14:36:20, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Черняком Андрієм Леонідовичем та припинити речове право ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна фабрику по виробництву м`яких меблів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору за вимоги майнового характеру.

5. Залишаючи позовну заяву без руху господарським судом було зазначено, що за подання позову позивачем сплачено 12 405,00 грн як за п`ять вимог немайнового характеру. Проте позивачем фактично окремо сформульовані позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на об`єкти нерухомого майна - земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів, що по своїй суті є двома позовними вимогами майнового характеру. Суд зазначив, що при поданні позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 7 443,00 грн за вимоги немайнового характеру (визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства; визнання недійсним договору іпотеки від 26.10.2021; визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя).

6. Окрім того суд першої інстанції зауважив, що в матеріалах справи немає доказів вартості відповідної земельної ділянки та фабрики по виробництву м`яких меблів, у зв`язку з чим суд не зазначає точну суму судового збору, така буде визначена та сплачена позивачем за правилами, передбаченими підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України ?Про судовий збір?: 1,5 відсотка від визначеної вартості майна. Водночас, суд звертає увагу, що 12 405,00 грн судового збору уже зараховані до Державного бюджету, тому позивачу необхідно доплатити різницю між визначеною сумою судового збору відповідно до вартості майна та сумою, уже сплаченою.

7. На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем надано письмові пояснення, згідно яких останній зазначив, що правочини, які він просить визнати недійсними відносяться до правочинів, які вчинені протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство та можуть бути визнані судом недійсними за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредитору. Оскільки правочини щодо нерухомого майна передбачають проведення обов`язкової державної реєстрації, з метою забезпечення виконання судового рішення, в подальшому, похідними вимогами в позовній заяві є скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речового права на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна. Тобто вимоги, викладені в позовній заяві, що спрямовані на повернення майна боржнику ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? є немайновими, оскільки такі вимоги не направлені на збагачення позивача ОСОБА_1 , яке можна оцінити вартісно.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

8. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 повернуто без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень державного реєстратора та правочинів боржника (в порядку статті 42 КУзПБ) у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

9. Суд першої інстанцій наголосив, що визначення позовної вимоги як майнової чи немайнової здійснюється в кожному конкретному випадку самостійно судом з урахуванням, зокрема, способу захисту, мети і наслідків позову. Розцінюючи вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на об`єкти нерухомого майна земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів, суд зазначає, що у випадку їх задоволення призведуть до зміни (повернення) власника спірного майна, а саме повернення у власність боржника - ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? з наступним включенням до складу ліквідаційної маси. За рахунок ліквідаційної маси ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? будуть задовольняться вимоги кредиторів, у тому числі ОСОБА_1 , які складають 2 711 212,28 грн.

10. Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру.

11. В оскарженій ухвалі, суд зазначив, що станом на 07.12.2022 недоліки заяви ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунуті, відтак, відповідно до положень частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якими передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу без розгляду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

12. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі № 908/3413/21 (908/2262/22) залишено без змін.

13. Колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем заявлено, у тому числі дві вимоги майнового характеру, оскільки за змістом позовних вимог у разі їх задоволення склад ліквідаційної маси може змінитися через включення до неї об`єктів нерухомого майна переданого в іпотеку та відчуженого у власність іншої особи в рахунок забезпечення виконання зобов`язання.

14. Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права ОСОБА_2 на земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів є майновими в розумінні положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ), оскільки за змістом позовних вимог склад ліквідаційної маси ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? може змінитися у зв`язку із визнанням дійсності/недійсності договору іпотеки від 26.10.2021 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

15. Таким чином суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції, викладеним в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, що судовий збір за вимоги майнового характеру справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову (вартості земельної ділянки за кадастровим номером: :01:222:0101 та вартості нерухомого майна фабрики по виробництву м`яких меблів, реєстраційний номер: 18).

16. Крім того, суд апеляційної інстанції з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.07.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20) звернула увагу, на те, що критерій впливу спору на розмір або склад ліквідаційної маси боржника є визначальним при вирішенні питання щодо розгляду в межах справи про банкрутство спорів, стороною в яких є боржник, незалежно від суб`єктного складу сторін такого спору.

17. Також, в оскарженій постанові зазначено, що метою позову про повернення майна боржнику, у тому числі шляхом припинення речового права іншої особи на таке майно, є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за власником права власності на відповідне майно.

18. Судом апеляційної інстанції також відхилено доводи апеляційної скарги, що судом не зазначено точну суму судового збору, яку необхідно сплатити, оскільки в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд зауважив, що в матеріалах справи немає доказів вартості відповідної земельної ділянки та фабрики по виробництву м`яких меблів, у зв`язку з чим суд не зазначає точну суму судового збору, така буде визначена та сплачена позивачем за правилами, передбаченими підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України ?Про судовий збір? та звернув увагу, що 12 405,00 грн судового збору уже зараховані до Державного бюджету, тому позивачу необхідно доплатити різницю між визначеною сумою судового збору відповідно до вартості майна та сумою, уже сплаченою.

Короткий зміст вимог та підстав касаційної скарги

19. 26.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у справі № 908/3413/21 (908/2262/22) з вимогою скасувати оскаржені судові рішення повністю, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

20. В обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судами попередніх інстанцій при постановленні оскаржених судових рішень норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, зазначаючи, що позивачем було дотримано вимоги, передбачені чинним законодавством України, а саме статті 162, 164, 171, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з урахуванням Закону України ?Про судовий збір? та Закону України ?Про державний бюджет на 2022 рік?.

Доводи інших учасників справи

21. Від інших учасників справи відзиви, клопотання, письмові пояснення не надходили.

Касаційне провадження

Рух касаційної скарги

22. Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 908/3413/21 (908/2262/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023, розгляд якої призначено на 01.06.2023.

23. 31.05.2023 до Верховного Суду від ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість забезпечити участь його представника в судовому засіданні.

24. У судове засідання 01.06.2023 з`явився представник скаржника (ОСОБА_1) в режимі відеоконференції.

25. Щодо клопотання представника ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість забезпечити участь його представника у судовому засіданні, суд зазначає, що учасник справи не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з § 2."Представники" Глави 4 "Учасники судового процесу" Розділу І "Загальні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 13, 74, 80 ГПК України), тоді як на підтвердження таких обставин (неможливості заміни представника) не долучено жодних доказів.

26. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

27. Участь представників сторін в судовому засіданні, призначеному ухвалою від 15.05.2023 на 01.06.2023, обов`язковою не визнавалася.

Підстави для передачі справи на розгляд палати

28. Розглянувши в судовому засіданні 01.06.2023 матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі № 908/3413/21 (908/2262/22), заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

29. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху в частині сплати (доплати) судового збору за вимоги майнового характеру.

30. Ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення обґрунтовані тим, що вимоги позовної заяви про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на об`єкти нерухомого майна земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів є майновими, оскільки у випадку їх задоволення призведуть до зміни (повернення) власника спірного майна, а саме повернення у власність боржника ТзОВ ?Техно Буд Рітейл? з наступним включенням до складу ліквідаційної маси, за рахунок якої будуть задовольнятись вимоги кредиторів, у тому числі позивача ОСОБА_1 , які складають 2 711 212,28 грн.

31. Натомість, скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зазначаючи, що позовна заява була повернута безпідставно, оскільки судовий збір за її подання був сплачений у повному обсязі.

32. Так за твердженням скаржника, оскільки правочини щодо нерухомого майна передбачають проведення обов`язкової державної реєстрації, з метою забезпечення виконання судового рішення в подальшому, похідними вимогами в позовній заяві про визнання недійними правочинів боржника в порядку статті 42 КУзПБ є скасування реєстраційних дій, які судом першої інстанції було визначено як майнову вимогу.

33. Крім того, скаржник зазначає позовні вимоги сформовані з метою повернення майна на користь боржника ТзОВ ?Техно Буд Рітейл?, а не позивача.

34. Проаналізувавши предмет і зміст заявлених вимог до скарги, висновки судів зроблених за результатом розгляду цієї скарги, доводи скаржника, колегія суддів дійшла висновку про наявність у цій справі проблематики, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо приписів статті 4 Закону України ?Про судовий збір? щодо визначення розміру ставки судового збору, яка підлягає сплаті за вимоги позовної заяви в частині скасування рішень державного реєстратора та припинення речового права.

35. Колегія суддів зазначає, що аналіз правозастосування статті 4 Закону України ?Про судовий збір? з окресленої проблематики свідчить про існування протилежних підходів у судовій практиці Касаційного господарського суду та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а саме:

І) у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 923/1425/20 зазначено, що у поданій до суду позовній заяві прокурором заявлено дев`ять вимог немайнового характеру - скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав за номерами: 46446278 від 12.04.2019; 46218005 від 29.03.2019; 46192750 від 28.03.2019; 46166977 від 27.03.2019; 46140023 від 26.03.2019; 46139504 від 26.03.2019; 46138779 від 26.03.2019; 46078192 від 21.03.2019; 45994598 від 18.03.2019, та одну вимогу майнового характеру - припинення за АТ ?Херсонська теплоелектроцентраль? у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права приватної власності на цілісний майновий комплекс вартістю, як зазначає сам прокурор у позовній заяві 27 387 512,00 грн. Так колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що оскільки прокурор у позовній заяві просив припинити за АТ ?"Херсонська теплоелектроцентраль? у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на цілісний майновий комплекс вартістю 27 387 512,00 грн (яка зазначена прокурором у позовній заяві), то відповідно ця позовна вимога має грошовий еквівалент, а тому є вимогою майнового характеру, за яку повинен бути сплачений судовий збір як за вимогу майнового характеру. Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що позовна вимога про припинення за АТ ?Херсонська теплоелектроцентраль? у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права приватної власності на цілісний майновий комплекс вартістю 27 387 512,00 грн за своєю суттю не є майновою вимогою.

ІІ) у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 642/3979/20 зазначено, що в цій справі предметом позову були вимоги про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації речових прав, визнання недійсним правочину, припинення права власності ТОВ ?Псилогос? на спірний житловий будинок. Так, суд касаційної інстанції зазначив, що у справі, яка переглядається, позовну вимогу про припинення права власності ТОВ ?Псилогос? на спірний житловий будинок заявлено позивачем як похідну від вимог про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації речових прав, визнання недійсним правочину. Крім того, в цій справі ОСОБА_1 не заявляв вимог про визнання за ним права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна. Тому зазначена позовна вимога про припинення права власності ТОВ ?Псилогос? на спірний житловий будинок є вимогою про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці, тобто вимогою немайнового характеру. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що посилання заявника на те, що позов ОСОБА_1 в частині заявленої вимоги про припинення права власності ТОВ ?Псилогос? на спірне нерухоме майно підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з несплатою судового збору, є необґрунтованим.

36. Верховний Суд вважає необхідним відступити від висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 642/3979/20 з таких підстав.

37. Відповідно до частини 1 статті 164 ГПК до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 2).

38. Верховний Суд зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України ?Про судовий збір?.

39. Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

40. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України ?Про судовий збір? (тут і далі у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

41. Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України ?Про судовий збір? за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

42. Статтею 7 Закону України ?Про Державний бюджет України на 2020 рік? прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 установлено у розмірі 2102,00 грн.

43. Верховний Суд зазначає, що частиною 3 статті 6 Закону України ?Про судовий збір? за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

44. Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

45. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 162, пунктів 1-3 частини першої статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Аналогічні положення містяться у пункті 3 частини третьої статті 175 , пунктах 1-2, пункті 10 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України.

46. Майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

47. Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

48. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання/припинення права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

49. Згідно зі статтею 36 Закону України ?Про судоустрій і статус суддів? Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

50. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

51. Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

52. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 11.11.96 у справі ?Кантоні проти Франції?; від 11.04.2013 у справі ?Вєренцов проти України?).

53. У рішенні від 10.11.2005 ЄСПЛ у справі ?Лейла Шахін проти Туреччини? зазначено, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

54. З урахуванням наведеного, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.03.2023 у справі № 642/3979/20 щодо застосування статті 4 Закону України ?Про судовий збір?.

55. Частина третя статті 302 ГПК України зобов`язує суд передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду у разі необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

56. З огляду на необхідність відступу від висновку викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 642/3979/20, Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Справу № 908/3413/21 (908/2262/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. В. Білоус

В. І. Картере