ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023м. ДніпроСправа № 904/369/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК", с. Веселе, Харківська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт", с. Варварівка, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 349 605,57 грн., 3% річних у розмірі 14243,88 грн., інфляційної складової у розмірі 109 151,01 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 349 605,57 грн., 3% річних у розмірі 14 243,88 грн., інфляційної складової у розмірі 109 151,01 грн.

Ухвалою суду від 20.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/369/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № П9808К від 20.08.2021 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити соняшник (надалі - товар) відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна товару без ПДВ 6 684,21 грн., за тонну.

Згідно з п. 4.2 договору, загальна сума договору (з ПДВ) становить 1 523 999,88 грн.

Позивач вказав, що виставив відповідачу рахунки на оплату № 56 від 20.08.2021 на суму 1 523 999,88 грн. та № 58 від 27.08.2021 на суму 136 245,85 грн.

За твердженням позивача, фактично ним було поставлено покупцю товар на суму 1 660 245,47 грн., що підтверджується видатковими накладними № 105 від 20.08.2021 на суму 854 811,54 грн. та № 106 від 27.08.2021 на суму 805 433,93 грн.

У пункті 4.3 договору сторони погодили, що оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: 86% оплата згідно рахунка постачальника за фактом поставки товару та 14% вартості поставленого товару покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України.

Позивач зазначив, що сформував податкові накладні № 3 від 20.08.2021 на суму 1 310 639,90 грн. з ПДВ та № 4 від 27.08.2021 на суму 349 605,57 грн. з ПДВ. Зареєстровані в ЄРПН такі накладні були 15.09.2021 за №№ , відповідно; доставлені контрагенту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" 16.09.2021 та 15.09.2021 відповідно.

За таких обставин, за розрахунком позивача, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товару у встановлені строки у повному обсязі. Платіжним дорученням №4408 від 20.08.2021 покупцем було сплачено постачальнику грошові кошти у розмірі 1310639,90 грн.

Позивач вказав, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" у розмірі 349 605,57 грн.

За порушення строку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 14 243,88 грн. за період з 27.08.2023 по 17.01.2023 та інфляційну складову у розмірі 109 151,01 грн. за період (фактично) з жовтня 2021 року по січень 2023 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За твердженням відповідача, згідно з п. 3.5. Договору поставки, позивач мав обов`язок надати відповідачу підтвердження реєстрації податкових накладних по господарським взаємовідносинам між: сторонами, протягом не більше ніж: 15 календарних днів після виникнення податкових зобов`язань. При цьому, у відповідності до п. 4.3. Договору поставки, відповідач мав право не сплачувати позивачу 14% вартості поставленого товару до моменту отримання від останнього зареєстрованих податкових накладних.

На думку відповідача, з метою підтвердження факту реєстрації податкових накладних № 3 від 20.08.2021 та № 4 від 27.08.2021 позивач мав надати відповідачу та суду копії квитанції № 2 до них, оскільки квитанції № 1 підтверджують лише доставлення податкових накладних до органів податкової служби.

Відповідач вказав, що позивачем не було повідомлено відповідача про неможливість виконання ним умов п. 3.5. Договору поставки.

Неповідомлення позивачем про невиконання ним договірних зобов`язань за Договором поставки, за твердженням відповідача, унеможливило своєчасне виконання останнім власних обов`язків зі сплати решти вартості фактично поставленого товару.

Відповідач зазначив, що позивачем фактично було поставлено відповідачу 217,88 тон пшениці, замість 200 тон, передбачених договором поставки. Разом з цим, позивачем не було виставлено відповідачу рахунок на оплату надлишкової частину поставленого товару. За таких обставин, на думку відповідача, неоплата ним поставленого товару виникла саме з вини позивача.

Відповідач вказав, що п. 4.3. Договору поставки не встановлено строк, протягом якого відповідач мав сплатити решту вартості фактично поставленого товару, після отримання від позивача підтвердження реєстрації податкових накладних.

Відповідач наполягає на тому, що мав сплатити решту вартості фактично поставленого товару протягом семи календарних днів з дня отримання ним від позивача повідомлення з підтвердженням реєстрації податкових накладних.

Крім того, відповідачем надано контррозрахунок 3% річних та інфляційної складової. За розрахунком відповідача, розмір 3% річних від суми заборгованості за період з 04.01.2023 по 17.01.2023 складає 402,29 грн., а інфляційне збільшення заборгованості за період з 04.01.2023 по 17.01.2023 складає 0,00 грн., оскільки індекс інфляції встановлюється лише за місячний період.

Також відповідачем надано до суду заперечення про покладення на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу. На думку відповідача, заявлена позивачем сума витрат є неспівмірною у порівнянні зі складністю цієї справи та ціною позову.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором поставки № П9808К від 20.08.2021 у розмірі 349 605,57 грн., 3% річних у розмірі 14 243,88 грн., інфляційної складової у розмірі 109 151,01 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № П9808К від 20.08.2021 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 6.1 договору, даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити соняшник (надалі - товар) відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна товару без ПДВ 6 684,21 грн., за тонну.

Згідно з п. 4.2 договору, загальна сума договору (з ПДВ) становить 1 523 999,88 грн.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату № 56 від 20.08.2021 на суму 1 523 999,88 грн. та № 58 від 27.08.2021 на суму 136 245,85 грн.

Фактично позивачем було поставлено покупцю товар на суму 1 660 245,47 грн., що підтверджується видатковими накладними № 105 від 20.08.2021 на суму 854 811,54 грн. та № 106 від 27.08.2021 на суму 805 433,93 грн.

Постачальник сформував податкові накладні № 3 від 20.08.2021 на суму 1 310 639,90 грн. з ПДВ та № 4 від 27.08.2021 на суму 349 605,57 грн. з ПДВ. Зареєстровані в ЄРПН такі накладні були 15.09.2021 за №№ , відповідно; доставлені контрагенту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" 16.09.2021 та 15.09.2021 відповідно.

У пункті 4.3 договору сторони погодили, що оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: 86% оплата згідно рахунка постачальника за фактом поставки товару та 14% вартості поставленого товару покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України.

Щодо строків, у які покупець мав оплатити поставлений товар слід зазначити про таке.

З урахуванням п. 4.3 договору, 86 % ціни поставленого товару покупець мав сплатити у день поставки такого товару.

Строк виконання відповідачем зобов`язання зі сплати 14 % поставленого товару слід рахувати таким чином:

Згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Цю норму необхідно застосовувати (тлумачити) у взаємозв`язку з загальними положеннями частини другої статті 251, частини другої статті 252 ЦК України, які визначають, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Позиція про те, що при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання, також вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Відповідно до лексичного значення словосполучення "неминуче має настати" означає як те, що обов`язково та безумовно має відбутися.

За змістом норми частини першої статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною другою статті 251, частиною другою статті 252 цього Кодексу, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування часової категорії у вигляді терміну, а умова.

Отже, для висновку про те, що строк виконання покупцем зобов`язання з оплати поставленого товару за спірним договором визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, слід встановити: по-перше, чи є визначена сторонами вказівка на певні обставини подією, яка неминуче має настати; по-друге, які правові наслідки погодження також умови у договорі; по-третє, чи є у такому разі припиненим зобов`язання внаслідок неможливості його виконання (кредитора - поставити новий товар; боржника - оплати раніше поставлений товар)?

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 квітня 2023 року у cправі № 916/1349/21.

У даному випадку, момент реєстрації податкової накладної не є подією, яка неминуче має настати, оскільки обумовлений реалізацією права однієї із сторін (подання позивачем) та залежить від дій третіх осіб (Державної податкової служби).

Подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, якщо вона залежить від суб`єктивної поведінки однієї із сторін за договором та третьої особи.

Відповідно, реєстрація податкової накладної є подією, яка має певну ступінь вірогідності настання, і не є подією, неминучість якої є безумовною.

А отже, спірним договором не встановлено строку оплати покупцем 14% вартості поставленого товару.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки договором не встановлено строку оплати, то покупець був зобов`язаний оплатити поставлений товар у день його поставки.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства та положень договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати 100% вартості поставленого товару:

- за видатковою накладною № 105 від 20.08.2021 на суму 854 811,54 грн. настав 20.08.2021;

- за видатковою накладною № 106 від 27.08.2021 на суму 805 433,93 грн. настав 27.08.2021.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товару у встановлені строки у повному обсязі. Платіжним дорученням № 4408 від 20.08.2021 покупцем було сплачено постачальнику грошові кошти у розмірі 1 310 639,90 грн.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" у розмірі 349 605,57 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 349 605,57 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 14 243,88 грн. за період з 27.08.2021 по 17.01.2023 та інфляційну складову у розмірі 109 151,01 грн. за період (фактично) з жовтня 2021 року по січень 2023 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 14 243,88 грн. є обґрунтованим.

Перевіривши розрахунок інфляційної складової суд встановив, що він містить арифметичні помилки.

Так, середній індекс інфляції за період з жовтня 2021 року по січень 2023 року становить 1,, а не 1,31221186, як вказано позивачем.

За розрахунком суду, інфляційна складова на суму боргу 349 605,57 грн. за період з жовтня 2021 року по січень 2023 року становить 106 886,66 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової є обґрунтованими у розмірі 106 886,66 грн.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № П3107К від 09.07.2021 (том 1 а.с. 20), рахунками на оплату (том 1 а.с. 21 - 21), платіжним дорученням (том 1 а.с. 21), випискою по рахунку (том 1 а.с. 22), видатковими накладними (том 1 а.с. 22 - 23), довіреністю № 532 (том 1 а.с. 23), податковими накладеними (том 1 а.с. 27 - 29), ТТН (том 1 а.с. 24 - 26), вимогою з доказами направлення (том 1 а.с. 30 - 32).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 349 605,57 грн., 3% річних у розмірі 14 243,88 грн., інфляційної складової у розмірі 106 886,66 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової у розмірі 2 264,35 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (місцезнаходження: 51325, Дніпропетровська область, с. Варварівка, вул. Залізнична, 2; ідентифікаційний код: 31980957) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" (ідентифікаційний код: 21172627; місцезнаходження: 64650, Харківська область, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4) суму основної заборгованості у розмірі 349 605,57 грн., 3% річних у розмірі 14 243,88 грн., інфляційну складову у розмірі 106 886,66 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 061,04 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової у розмірі 2264,35 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 13.06.2023.

Суддя М.О. Ніколенко