ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1178/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" АТ "Укрзалізниця", м.Лозова (адреса: 64660, м.Лозова, смт Панютине, вул.Заводська,5)
до Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма «Восток-Пром-Снаб», м.Харків (адреса: 61103, м.Харків, вул.Старицького, 15, кв.102)
про стягнення 12150,00 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" АТ "Укрзалізниця" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма «Восток-Пром-Снаб» про стягнення штрафу за договором поставки №ПВРЗ (ВМТПЗ-144/2022-ЮВ) від 07.11.2022 року в розмірі 12150,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.03.2023 року було залишено позовну заяву без руху.

17.04.2023 року представник позивача надав до суду заяву (вх.№9336) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі №922/1178/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

15.05.2023 року відповідачем надано до суду відзив (вх.№12082) про відмову в задоволенні позову та зменшити розмір санкцій на 95%.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що 21.11.2022 року постачальник передав покупцю товар через визначеного перевізника, а саме компанію Делівері, що підтверджується квитанцією №9 від 21.11.2022 року. Відповідач стверджує, що даного перевізника було визначено саме позивачем.

Відповідач звертає увагу на те, що передав товар перевізникові 21.11.2022 року, а перевізник віз товар на відстань 140 км - 7 днів, тому вважає, що всі ризики по часу доставки має нести саме покупець.

Відповідач вважає, що в його діях відсутні будь-які винні дії, що призвели до несвоєчасного виконання умов договору. Всі умови відповідач виконав, а саме, надіслав позивачу товар належної якості, який позивач отримав. Крім того, матеріали справи не містять доказів або посилань на шкоду, що спричинена позивачу або його контрагентам у результаті затримки, як зазначає позивач, поставки на 2 дні.

Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем було надіслано на адресу відповідача не рознарядку, а лист щодо поставки товару.

Також відповідач просить зменшити розмір штрафу на 95%.

22.05.2023 року позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх.№12872), в якій просить задовольнити позовні вимоги.

У відповіді на відзив позивач підтримує позов та заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій. Щодо тверджень відповідача, що на його адресу був надісланий лист с проханням поставити товар, а не рознарядка, то зазначає, що відповідач поставив товар, а тому посилання на ці обставини є безпідставними, оскільки товар був поставлений, але з затримкою в 2 дні.

Крім того, позивач заперечує що саме він наполягав на поставці товару компанією Делівері.

Надані сторонами документи прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Відповідачем заперечень на відповідь на відзив не надано.

Суд зазначає, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.11.2022 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська зализниця" (надалі - позивач, покупець) та Приватним підприємством "Науково-виробнича фірма «Восток-Пром-Снаб» (надалі - відповідач, постачальник) було укладено договір поставки №ПВРЗ (ВМТПЗ-144/2022-ЮВ) (надалі - Договір), даний договір укладений за результатами процедури закупівлі у електронній системі закупівель ProZorro - UA-2022-10-13-006643-а.

Відповідно до пп. 1.1., 1.2., 1.3. договору постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 (додаток № 1 до даного договору), а покупець - прийняти і оплатити товар, а саме: Котушка КТ 6013 380В (залита), в кількості - 15 шт.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що ціна за одиницю товару визначається в Специфікації №1 (Додаток №1 до договору) в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації №1 (Додаток №1 до даного договору). Загальна ціна договору становить: 67500,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 13500,00 грн. усього з ПДВ - 81000,00 грн (п. 6.3. договору).

Відповідно до п.4.1. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP вул.Заводська, 5, смт.Панютине, м.Лозова, Харківська область, філія «ПВРЗ» АТ «Укрзалізниця» відповідно до «ІНКОТЕРМС» у ред. 2020р.

Згідно з п.4.2. договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Строк поставки товару - протягом 10-ти календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем.

Місце поставки вул.Заводська, 5, смт. Панютине, м.Лозова, Харківська область, філія «ПВРЗ» АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до п. 4.5. договору Сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів:

- на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

- вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;

- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) сканкопії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.

В розділі 18 договору зазначена електрона адреса постачальника -

Згідно з п.8.3.1. договору постачальник зобов`язався, зокрема забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що встановлені цим договором.

На виконання умов договору позивачем 16.11.2022 на електронну пошту відповідача () була направлена рознарядка на поставку ТМЦ за №01-06/6467 від 15.11.2022 щодо поставки Котушки КТ 6013 380В (залита) в кількості 15 штук на суму 81000,00 грн.

Відповідачем товар, за видатковою накладною №112101 від 21.11.2022 року, був відправлений перевізником ТОВ «Делівері», який отриманий позивачем 28.11.2022, що підтверджується Актом отримання вантажу від ТОВ «Делівері», Матеріальною перепусткою на ввезення/внесення ТМЦ №18403/829 від 28.11.2022 року.

Отже, на підставі викладеного, позивач вважає, що відповідачем порушені строки поставки товару, оскільки відповідно до пп. 4.1., 4.2. договору постачальник (відповідач) зобов`язаний був поставити товар за адресом: вул. Заводська, 5, смт.Панютине, м.Лозова, Харківська область, філія «ПВРЗ» АТ «Укрзалізниця», не пізніше 26.11.2022. Тобто товар отриманий із простроченням строку постачання, передбаченого п.4.2 договору, на 2 дні.

Пунктом 9.3.1 договору визначено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених в п.4.2 договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих, одна десята) % від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач, у зв`язку із простроченням строків поставки товару, повинен сплатити позивачу штраф в розмірі 12150,00 грн. (81000,00 грн х 15%), який складає 15% від суми непоставленого в строк товару на загальну суму 81000,00грн.

04.01.2023 позивачем була направлена претензія до відповідача (вих. №01- 06/59 від 04.01.2023) про прострочення терміну поставки за договором поставки №ПВРЗ (ВМТПЗ-144/2022-ЮВ) та проханням сплатити штраф за порушення строків поставки товару в розмірі 12150,00 грн.

Відповідач у відповіді на претензію (вх.№268/01-09 від 24.01.2023) заперечував проти претензії, та вважав, що свої зобов`язання виконав в порядку та строки, визначені договором.

Позивач вважає, що відповідачем порушені строки поставки товару, на підставі чого нараховано штраф порядку п. 9.3.1. Договору на суму 12150,00 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Укладений між сторонами договір №ПВРЗ (ВМТПЗ-144/2022-ЮВ) від 07.11.2022 року за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.267 ГК України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Отже, однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як встановлено судом та зазначено вище, згідно з п.4.1. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP вул.Заводська, 5, смт.Панютине, м.Лозова, Харківська область, філія «ПВРЗ» АТ «Укрзалізниця» відповідно до «ІНКОТЕРМС» у ред. 2020р.

Згідно з п. 4.2. договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Строк поставки товару - протягом 10-ти календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем.

Місце поставки - вул.Заводська, 5, смт. Панютине, м.Лозова, Харківська область, філія «ПВРЗ» АТ «Укрзалізниця».

На виконання умов договору позивачем 16.11.2022 на електронну пошту відповідача () був направлений лист №01-06/6467 від 15.11.2022 року, щодо поставки Котушки КТ 6013 380В (залита) в кількості 15 штук на суму 81 000,00 грн.

Отже, останнім календарним днем поставки є 26.11.2022 року включно.

Однак, 26.11.2022 року припадає на вихідний день.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи в положення зазначеної статті, першим робочим днем, після останнього дня на який припадає поставка товару є - 28.11.2022 року.

Враховуючи викладене, строк поставки товару в даному випадку - до 28.11.2022 року включно.

Як зазначають позивач та відповідач, та підтверджується матеріалами справи, відповідач відправив позивачу товар за видатковою накладною №112101 від 21.11.2022 року, який був відправлений перевізником ТОВ «Делівері», та отриманий позивачем 28.11.2022, що підтверджується Актом отримання вантажу від ТОВ «Делівері», Матеріальною перепусткою на ввезення/внесення ТМЦ №18403/829 від 28.11.2022 року.

Отже, відповідач відправив товар завчасно, відповідно до умов договору - 21.11.2022 року, та товар отриманий позивачем у визначений умовами договору строк, з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України, а саме - 28.11.2022 року.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи позивача недоведеними та необґрунтованими щодо порушення відповідачем строку поставки товару та стягнення з відповідача штрафу.

Щодо посилань відповідача, що позивач направив на його електронну адресу лист, а не рознарядку, то суд не приймає до увагу зазначені заперечення, оскільки зазначений лист відповідає умовам договору щодо замовлення та відповідачем вже поставлено товар відповідно до замовлення.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з урахуванням фактичних обставин справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких судові витрати покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-238, 240-241, 247, 251, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "19" червня 2023 р.

Суддя К.В. Аріт