ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м.Дніпро Справа № 908/2343/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Березкіної О.В., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

учасники справи явку представників у судове засідання не забезпечили

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 (повне рішення складено 24.01.2023, суддя Науменко А.О.) у справі №908/2343/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", м. Запоріжжя

до відповідача Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

про стягнення 416 380,97 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на свою користь 390 986,40 грн основного боргу, 4 805,35 грн 3 % річних, 20 589,22 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати спожитої електричної енергії за період з березня 2022 року по червень 2022 року в сумі 390 986,40 грн на підставі публічного договору №13807 від 31.12.2021 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22 позов задоволено частково; закрито провадження у справі щодо стягнення 75 813 грн 36 коп. основного боргу; стягнуто з Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" 175 728 грн 00 коп. основного боргу, 4 805 грн 35 коп. 3% річних, 20 589 грн 22 коп. інфляційних втрат та 3 016 грн 84 коп. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та правомірністю заявлених позовних вимог у задоволеній судом частині; в частині стягнення боргу в сумі 75 813 грн 36 коп. провадження у справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з його оплатою під час розгляду справи; в частині стягнення боргу в сумі 139 445,04 грн в задоволенні позову відмовлено у зв`язку зі сплатою боргу в цій частині до подання позову до суду.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22 змінити в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- основним джерелом доходів відповідача є кошти, які сплачуються населенням за отримані житлово-комунальні послуги і використовуються виключно на утримання будинків і споруд та прибудинкової території та на сплату обов`язкових платежів ( станом на 01.12.2022 підприємство обслуговує 118 будинків, в т.ч. 56 гуртожитків); існує значна заборгованість населення за надані комунальні послуги, яка постійно збільшується; відповідач знаходиться в складному фінансовому стані що, насамперед, обумовлено введенням в Україні воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», втім намагається дотримуватись взятих на себе договірних зобов`язань та здійснює оплату заборгованості в межах наявних грошових коштів, які надходять від споживачів;

- судом не враховано, що Постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати зa житлово-комунальні послуги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 01.03.2023 у справі №908/2343/22 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Березкіної О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2023 після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22; розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 13.06.2023.

01.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22 без змін. Також заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, обґрунтоване частим та тривалим оголошенням повітряних тривог як повномаштабних по всій країні, так і безпосередньо в м. Запоріжжі та області.

Враховуючи положення ч.2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, дату отримання позивачем ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2023 (14.04.2023), існування обставин, на які посилається позивач, а також незначний період прострочення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу (поданий 26.04.2023), колегія суддів вважає за можливе продовжити позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та прийняти його до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- відповідачем не був виконаний п. 12.4 договору №13807 від 31.12.2021 щодо повідомлення про настання форс- мажорних обставин та надання доказів на їх підтвердження;

- нарахування 3% річних та інфляційних втрат є компенсаційним, такі нарахування мають на меті компенсувати втрати позивача і не є по суті штрафними санкціями згідно ст. 625 Цивільного кодексу України;

- враховуючи факт визнання апелянтом суми основного боргу за спожиту електричну енергію, факт несвоєчасного виконання основного зобов`язання за договором, ненадання належних та допустимих доказів виконання ним умов договору в частині повідомлення про дію форс-мажорних обставин та надання обґрунтування неможливості виконання зобов`язань за договором саме через дію форс-мажорних обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає

05.05.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" адвоката Нємної Т.І. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 13.06.2023, за її участю в режимі відеоконференцзв`язку, яка ухвалою суду від 09.05.2023 задоволена.

У судове засідання 13.06.2023 сторони явку представників не забезпечили.

Від позивача до суду надійшло клопотання від 13.06.2023 про розгляд справи без участі повноважного представника; від відповідача жодних клопотань не надходило, про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №275.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно п. 13 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні Положення Закону України "Про ринок електричної енергії" та починаючи з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області.

Відповідно до наведеного вище та з врахуванням положення п. 8 Постанови НКЕРКП від 14.03.2018 № 312, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (постачальник) та Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради ( споживач ) укладено публічний договір № 13807 від 31.12.2021 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ( далі - договір) шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунку, споживання обсягу електричної енергії за адресою розташування електроустановок.

Згідно з розділом 2 договору позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

У відповідності з розділом 3 договору умови надання послуг відповідачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору.

Згідно з розділом 5 договору відповідач розраховується з позивачем за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції позивача.

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4 додатку 3 до договору № 13807 "Спосіб та термін оплати" розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі самостійно отриманого споживачем у постачальника рахунку.

Обсяги попередньої оплати визначаються шляхом множення замовленого обсягу постачання електричної енергії на ціну універсальної послуги у відповідному розрахунковому періоді та підлягають оплаті незалежно від отримання рахунку постачальника.

У разі неодержання рахунку споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строки, передбачені умовами даного розділу.

Відповідачем особисто були отримані рахунки за постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за період з березня по червень 2022 року, у відповідності до яких обсяг використаної електричної енергії КП "Наше місто" Запорізької міської ради складає 232 730 кВт/год. на суму 390 986,40 грн.

Спожитий обсяг електричної енергії КП "Наше місто" Запорізької міської ради за період березень, квітень, травень, червень 2022 року зазначений у повідомленнях/листах за № 007-66/3435 від 15.07.2022 та № 007-66/4181 від 29.08.2022 адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ "Запоріжжяобленерго", щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за EIC - кодом точки комерційного обліку

Даним повідомленням ОСР надає постачальнику електричної енергії дані про фактичний обсяг, період споживання за ЕІС-кодами точками розподілу споживача з щомісячною розбивкою.

Позивачем у зв`язку з невчасною сплатою вартості спожитої електричної енергії на суму 390 986,40 грн було нараховано відповідачу 3% річних за період з 20.05.2022 по 04.11.2022 в сумі 4 805 грн 35 коп.; інфляційні втрати за період з 01.06.2022 по 30.09.2022 в сумі 20 589 грн 22 коп.

Під час розгляду справи відповідачем згідно платіжного доручення №1458 від 29.11.2022 здійснено оплату за квітень 2022 року по договору на суму 75 813,36 грн, у зв`язку з чим місцевим господарським судом закрито провадження у справі в цій частині, в частині стягнення боргу на суму 139 445,04 грн, сплаченого за березень 2022 року по договору згідно платіжного доручення №1395 від 17.11.2022, у задоволенні позову відмовлено (сплачено до подання позову до суду), в іншій частині позовні вимоги задоволені.

Відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Зобов`язанням відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується (споживачеві, абонентові)енергетичні та інші ресурси, передбаченні договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу електричну енергію у період з березня по червень 2022 року включно в обсязі 232 730 кВт/год. на суму 390 986,40 грн. За вищевказаний період відповідач здійснив частку оплату за спожиту електроенергію у сумі 139 445,04 грн (за березень 2022 року) та 78 813,56 грн (за квітень 2022 року).

За таких обставин, як правильно зазначив місцевий господарський суд, на час розгляду справи в суді сума основного боргу за спожиту електроенергію за період з травня по червень 2022 включно становить 175 728, 00 грн, яка підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати за отриману електричну енергію позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 20.05.2022 по 04.11.2022 на суму 4 805,35 грн та інфляційні витрати за період з червня по вересень 2022 року у розмірі 20 589,22 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, господарський суд дійшов висновку, що вони є правомірними, обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства, тому з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за загальний період з 20.05.2022 по 04.11.2022 в сумі 4 805,35 грн та інфляційні витрати за період з червня по вересень 2022 року включно в сумі 20 589,22 грн.

Доводи відповідача з приводу ненастання строку оплати через дію форс- мажорних обставин визнані судом першої інстанції необґрунтованими.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Ознаками форс-мажору є: не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; вони мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Судова практика Верхового Суду вказує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх недзвичайність та невідворотність.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно п. 12.2. договору під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Згідно п. 12.4. договору сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

Відповідачем не надано доказів дотримання вказаного порядку та повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, доказів, що підтверджують їх настання відповідно до вимог укладеного сторонами договору.

Комунальним підприємством "Наше місто" Запорізької міської ради також не надано належних доказів того, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості проведення своєчасного розрахунку за поставлену згідно договору електроенергію.

Суд першої інстанції правильно виснував, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти; докази настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання не надані.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З огляду на викладене, доводи апелянта щодо дії Постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вони не були предметом дослідження судом першої інстанції та відповідач не посилався на вказані обставини у поданому відзиві на позовну заяву.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2023 у справі №908/2343/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 14.06.2023.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М. Кощеєв