ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 923/438/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Разюк Г.П., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого): Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від прокуратури - Волкова Н.М.;

Від Херсонської міської ради - не з`явився;

Від Херсонської міської громадської організації любителів вітрильно-човнового відпочинку "АРГО" - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023

по справі №923/438/19

за позовом Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури

до відповідачів:

- Херсонської міської ради,

- Херсонської міської громадської організації любителів вітрильно-човнового відпочинку "АРГО",

про визнання недійсним рішення та договору, скасування державної реєстрації,

(суддя першої інстанції: Рога Н.В., дата та місце прийняття ухвали: 18.04.2023, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп..Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 у задоволенні заяви Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури (вх.№2-467/23 від 05.04.2023) про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №923/438/19 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Херсонської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву прокуратури про зміну способу та порядку виконання рішення задовольнити.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на що підлягає скасуванню.

На переконання заявника апеляційної скарги, враховуючи, що Херсонська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету м.Херсон та не має рахунків в органах державного казначейства, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про відмову у задоволенні заяви прокурора про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Також помилковим є висновок суду, що визначення заявником способу виконання рішення як стягнення заборгованості за виконавчим документом через іншу юридичну особу фактично змінить зміст рішення, замінить боржника у зобов`язанні на особу, яка не залучалася до участі у справі.

Прокурор вказує, що в даному випадку не відбувається заміни сторони на стадії виконання судового рішення, оскільки фактично буде стягнуто грошові кошти саме з Херсонської міської ради, однак за рахунок коштів Виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Апелянт також не погоджується з висновком суду, що відсутність у Херсонської міської ради рахунків, відкритих у органах казначейства для здійснення примусового виконання рішення, не позбавляє позивача можливості виконати рішення суду у добровільному порядку, оскільки саме міська рада є власником грошових коштів, розпорядником яких виступає її виконавчий комітет.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 апеляційну скаргу Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19 залишено без руху.

12.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19, в якій апелянт надав докази сплати судового збору у розмірі 2684 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи №923/438/19 за апеляційною скаргою Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 на: 12.06.2023 року об 11-30 год.

25.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Херсонської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача через неможливість забезпечити явку останнього.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне задовольнити клопотання Херсонської міської ради та розглянути справу за відсутності представників відповідачів, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Господарського суду Херсонської області перебувала справа №923/438/19 за позовом Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури до Херсонської міської ради, Херсонської міської громадської організації любителів вітрильно-човнового відпочинку «АРГО» про:

- визнання недійсними п.п. 2, 2.1 рішення Херсонської міської ради №1751 від 30.11.2018, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано в оренду строком на 10 років Херсонській міській громадській організації любителів вітрильно-човнового відпочинку «АРГО» земельну ділянку, площею 0,7997 га, із земель, які перебувають в оренді у ТОВ «Херсонський причал №10», по вул. Перекопській, 178-е, під човново-яхтовий та дитячу спортивну секцію вітрильного спорту, категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Кадастровий номер земельної ділянки: :30:005:0026;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки площею 0,7997 га, із земель, які перебувають в оренді у ТОВ «Херсонський причал №10» по вул. Перекопській, 178-е у м. Херсоні, надану під човново-яхтовий причал та дитячу спортивну секцію вітрильного спорту, кадастровий номер земельної ділянки: :30:005:0026, укладеного між Херсонською міською радою та Херсонською міською громадською організацією любителів вітрильно-човнового відпочинку «АРГО», внесеного до Книги записів обліку договорів оренди земельних ділянок у правління земельних відносин департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради 26.12.2018 за №01180106;

- скасування державної реєстрації речового права Херсонської міської громадської організації любителів вітрильно-човнового відпочинку «АРГО», а саме права оренди земельної ділянки площею 0,7997 га по вул. Перекопській, 178-е у м. Херсоні, кадастровий номер земельної ділянки: :30:005:0026, вартістю 1179285,03 грн., зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.01.2019, номер запису про інше речове право 29885627.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.11.2021 у справі №923/438/19 позов заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури задоволено повністю, стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 апеляційну скаргу Херсонської міської громадської організації любителів вітрильно-човнового відпочинку «АРГО» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2021 у справі №923/438/19 - без змін.

06 січня 2023 року Господарським судом Одеської області видано накази на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 Зокрема, видано Наказ про стягнення з Херсонської міської ради на користь Херсонської обласної прокуратури 2 881 грн. 50 коп. судового збору.

05 квітня 2023 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява заступника керівника Херсонської обласної прокуратури (вх.№2-467/23 від 05.04.2023) про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №923/438/19.

В обґрунтування даної заяви заступник керівника Херсонської обласної прокуратури зазначив, що відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, зазначені рішення виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства шляхом безспірного списання коштів та перерахування їх стягувачам.

Прокуратурою Херсонської області наказ Господарського суду Одеської області від 06.01.2023 про стягнення з Херсонської міської ради на користь Херсонської обласної прокуратури 2 881 грн 50 коп. судового збору направлено для виконання до управління Державної казначейської служби України у місті Херсон Херсонської області, але у березні зазначений наказ повернуто без виконання, оскільки боржник- Херсонська міська рада в органах Казначейства не обслуговується.

Заступник керівника Херсонської обласної прокуратури вказує, що зазначена обставина унеможливлює виконання судового рішення, у зв`язку з чим слід прийняти нові заходи для його реалізації шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання.

Так, Заступник керівника Херсонської обласної прокуратури зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницьким органом місцевого самоврядування є виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Заступник керівника Херсонської обласної прокуратури зазначає, що Херсонська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має, адже фінансові ресурси закріплено за виконавчими органами Херсонської міської ради, які є розпорядниками коштів бюджету міської ради, саме до їх повноважень віднесено виконання місцевого бюджету.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.331 Господарського процесуального кодексу України, заступник керівника Херсонської обласної прокуратури просить суд змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 03.11.2021 у справі №923/438/19 та стягнути на користь Херсонської обласної прокуратури судові витрати у сумі 2 881 грн 50 коп. з Херсонської міської ради через виконавчий комітет Херсонської міської ради.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 у задоволенні заяви Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури (вх.№2-467/23 від 05.04.2023) про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №923/438/19 відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що Херсонська міська рада (ідентифікаційний код 26347681 та виконавчий комітет Херсонської міської ради (ідентифікаційний код 04059964) є різними, самостійними юридичними особами органами місцевого самоврядування, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.

При цьому, визначення заявником способу виконання рішення як стягнення заборгованості за виконавчим документом через іншу юридичну особу фактично змінить зміст рішення, замінить боржника у зобов`язанні на особу, яка не залучалася до участі у справі, яка відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є окремою юридичною особою та наділена власними повноваженнями.

Боржником за наказом Господарського суду Одеської області від 06.01.2023р. у справі №923/438/19 є саме Херсонська міська рада, а виконавчий комітет Херсонської міської ради не був та не є стороною у даній справі, щодо відповідача ним не заявлялись жодні позовні вимоги у межах розглянутої справи, а отже вказана юридична особа не може виконувати обов`язки за боржника без існування законних на те підстав.

Перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації такого рішення в разі неможливості його виконання у порядку та у спосіб, що раніше встановлені.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений господарським судом.

Законодавець у ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 Цивільного кодексу України способів захисту цивільних прав.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення у розумінні реалізації завдань виконавчого провадження.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України.

Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/1478/15.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами другою та четвертою ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845).

Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За приписами п.п. 16-21 Порядку №845 органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів: 1) для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету; 2) що надійшли в результаті повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії; 3) що надійшли від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, вилученого уповноваженими державними органами; 4) що надійшли в результаті конфіскації національної або іноземної валюти; 5) що надійшли в інший установлений законодавством спосіб; 6) з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

Пунктом 26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Відповідно до п. 24 наведеного Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у п. 6 цього Порядку.

Заступник керівника Херсонської обласної прокуратури зазначає, що Господарського суду Одеської області від 06.01.2023 у даній справі був пред`явлений до Управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області, проте листом від 02.03.2023 № 04-22/10-06/748 повернутий останнім без виконання на підставі пп.3 п. 9 Порядку № 845, у зв`язку з тим, що в органі Казначейства відсутні відкриті рахунки боржника-Херсонської міської ради. Вказані обставини, на думку прокурора, є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення вказаної у наказі суду суми судового збору через Виконавчий комітет Херсонської міської ради.

Статтею 142 Конституції України встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

За приписами ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу ч. 1 ст. 51 цього ж Закону, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у мiстi (у разi її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів та інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

Таким чином, Херсонська міська рада є власником майна, у тому числі й доходів місцевих бюджетів, інших коштів тощо.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України визначено, що місцевий бюджет - це нормативно-правовий акт відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідного виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Аналіз наведених норм свідчить, що виконавчий комітет місцевої районної ради є розпорядником коштів місцевого бюджету, повноваження з виконання якого покладено на нього законом та затверджено обсяг бюджетних видатків місцевою радою у встановленому законом порядку.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що Херсонська міська рада (ідентифікаційний код 26347681 та виконавчий комітет Херсонської міської ради (ідентифікаційний код 04059964) є різними, самостійними юридичними особами органами місцевого самоврядування, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.

Як вказують приписи ч.1 ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Судова колегія зазначає, що прокурором, як і в заяві до суду першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, підміняються поняття інституту заміни сторони інститутом зміни способу і порядку виконання рішення. Виконавчий комітет та Херсонська міська рада є різними юридичними особами.

Чинне законодавство України, в тому числі і Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить норми про те, що Виконавчий комітет, як окрема юридична особа відповідає за зобов`язаннями ради. Виконавчий комітет не несе відповідальності за зобов`язаннями Херсонської міської ради. Окрім того, включення Виконавчого комітету як окремої юридичної особи до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, не можуть бути підставою для зміни способу та порядку виконання рішення, оскільки в такому випадку будь-які виконавчі органи Херсонської міської ради, які є юридичними особами та включені до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, можуть бути виконавцями судових рішень (боржниками) у судових справах, де стороною не виступали і жодних зобов`язань не мали. Відсутність в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів одного із боржників не є підставою для переведення боргу на іншу особу, яка є у зазначеному реєстрі.

У випадку задоволення заяви прокурора суд по суті не змінює спосіб та порядок виконання рішення, а залучає до виконання рішення третю особу, яка не була учасником справи, здійснивши, таким чином заміну сторони виконавчого провадження, тоді як юридична особа - Херсонська міська рада не є припиненою і не перебуває у стані припинення, жодних рішень про перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої не приймалося.

Запропонований прокурором порядок виконання рішення фактично означає заміну сторони у виконавчому провадженні. Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України способів захисту цивільних прав.

Заміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Таким чином, у заяві прокурора не порушується питання про заміну одного заходу примусового виконання іншим, оскільки таким заходом (способом захисту прав стягувача), навіть у запропонованій прокурором редакції, залишається стягнення державного мита, але пропонується змінити суб`єкта та джерело такого зобов`язання.

Зміна порядку виконання рішення суду також не може полягати у заміні боржника у виконавчому провадженні, про що фактично просить прокурор.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, діючі положення Господарського процесуального кодексу України не передбачають встановлення чи зміну способу або порядок виконання рішення суду шляхом фактичного виконання рішення суду іншою юридичною особою, яка не була стороною при розгляді справи, без визначеної законом правової підстави. При цьому, визначення заявником способу виконання рішення як стягнення заборгованості за виконавчим документом через іншу юридичну особу фактично змінить зміст рішення, замінить боржника у зобов`язанні на особу, яка не залучалася до участі у справі, яка відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є окремою юридичною особою та наділена власними повноваженнями.

Як зазначалося раніше, боржником за наказом Господарського суду Одеської області від 06.01.2023 у справі №923/438/19 є саме Херсонська міська рада, а виконавчий комітет Херсонської міської ради не був та не є стороною у даній справі, щодо відповідача ним не заявлялись жодні позовні вимоги у межах розглянутої справи, а отже вказана юридична особа не може виконувати обов`язки за боржника без існування законних на те підстав.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження вибуття міської ради із визначених судовим рішенням правовідносин, ані про правонаступництво виконавчого комітету після міської ради. Відсутність у Херсонської міської ради рахунків, відкритих у органах казначейства для здійснення примусового виконання рішення, не позбавляє позивача можливості виконати рішення суду у добровільному порядку, оскільки саме міська рада є власником грошових коштів, розпорядником яких виступає її виконавчий комітет.

У відповідності до вимог ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України зміна способу виконання рішення суду можлива лише у випадку наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, заявником мають бути надані докази, які переконливо доводять факти, що ускладнили або зробили би неможливим виконання рішення суду.

Також є вірним висновок місцевого господарського суду в частині того, що позивачем не доведено вжиття ним встановлених законодавством заходів, спрямованих на виконання судового рішення, зокрема - направлення на адресу боржника вимоги про необхідність вжиття останнім заходів для судового збору за наказом Господарського суду Одеської області від 06.01.2023 у справі №923/438/19.

З огляду на вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про зміну порядку і способу виконання рішення суду шляхом здійснення стягнення з Херсонської міської ради через виконавчий комітет Херсонської міської ради, як з безпосереднього виконавчого органу Херсонської міської ради, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 по справі №923/438/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 20.06.2023 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.П. Разюк

А.І. Ярош