ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2821/22

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Олстас-Льон"

14000, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Пушкіна, будинок 16,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрростехно"

08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1,

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Шарнопільський В.Л., посвідчення адвоката України №001233 від 25.05.2021, свідоцтво серії ЖТ №001233 від 25.05.2021, довіреність №1 від 07.11.2022;

відповідача: не з`явився,

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №2457/22 від 29.12.2022) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Олстас-Льон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо повернення грошових коштів відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.08.2022 до Договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021 та акту звіряння взаєморозрахунків від 06.07.2022.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 31.01.2023.

У судове засідання 31.01.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2023 підготовче засідання відкладено на 28.02.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (вх. №3308/23 від 20.02.2023) про долучення доказів до матеріалів справи.

У судове засідання 28.02.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений на офіційну електронну пошту та засобами поштового зв`язку про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.03.2023.

У судове засідання 21.03.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений засобами поштового зв`язку.

У судовому засіданні 21.03.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛСТАС-ЛЬОН» (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО» (далі відповідач) укладений договір купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2021. Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2021 відповідач зобов`язався передати у власність позивачу, а позивач зобов`язувався прийняти у власність транспортні засоби, зазначені у пункті 1.2. договору. Згідно з пунктом 1.2. договору купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2022 товаром є бортова самоскидна платформа на шасі MAN TGS 33.480 6?4 ВВ СН у кількості 1 одиниця.

Відповідно до пункту 3.1. договору купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2022 поставка товару здійснюється у строк до 30.04.2022.

2. Аргументи позивача

На виконання підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2022 позивач 17.09.2021 здійснив платіж на користь відповідача у розмірі 415078,90 грн.

Позивач зазначає, що листом від 17.08.2022 вих. №23 відповідач повідомив позивача про неможливість виконання поставки за договором купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2022 через прийняття постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» та припинення дилерського контракту на поставку техніки відповідачу, що був укладений між ним та постачальником важкої техніки. Водночас, відповідач, у зв`язку із неможливістю виконання зобов`язань з передачі товару у власність позивача за договором купівлі-продажу №140-2021 від 15.09.2022, повідомив про припинення договору та запропонував підписати відповідну додаткову угоду щодо припинення договору разом з актом звіряння взаєморозрахунків станом на 06.07.2022.

Позивач відзначає, що ним прийнято пропозицію відповідача та підписано додаткову угоду №1 від 17.08.2022 до договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021 та акт звіряння взаєморозрахунків між станом на 06.07.2022, що є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Позивач зазначає, що відповідно до умов додаткової угоди №1 від 17.08.2022 до договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021, сторони дійшли згоди, що вони не звільняються від взаємних заборгованостей, які виникли до дати припинення дії договору, але, у той же час, позивач відмовляється від нарахування неустойки, інфляційних втрат, 3% річних, збитків, а також будь-яких штрафних санкцій, право на які можуть у нього виникнути.

Позивач звернувся до відповідача листом від 24.10.2022 №212 з вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 415078,90 грн. протягом семи днів з дня отримання даного листа.

Позивач відзначає, що, станом на дату подання позовної заяви, грошові кошти у розмірі 415078,90 грн. відповідач не повернув.

3. Аргументи відповідача

Відповідач своїх аргументів та заяв по суті справи не надав. Ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 03.01.2023 направлена відповідачу рекомендованим листом та отримана особисто 20.01.2023, що підтверджується даними з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження статусу відправлень (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. У той же час, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

5.1. Щодо відсутності відповідача на судових засіданнях при розгляді справи по суті.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 03.01.2023 направлена відповідачу рекомендованим листом та отримана особисто 20.01.2023, що підтверджується даними з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження статусу відправлень (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначається, що "належним повідомленням є відправлення рекомендованого листа".

Окрім цього, суд наголошує, що у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, судова практика якого згідно із статтею 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", використовується судом як джерело права, зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та справа "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що суд здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Таким чином, відповідач не може вважатись позбавленим права на змагальність сторін, що є одним із основних принципів господарського судочинства, що закріплені у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

5.2. Щодо наявності заборгованості та обов`язку її сплати.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.2.1. договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021 позивач здійснив оплату 10% загальної вартості товару в розмірі 415078,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24111 від 17.09.2021, яке проведено банком того ж дня.

У пункті 11.6. договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021 зазначається, що дострокове розірвання цього договору можливе лише за взаємною згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору, крім випадків, передбачених цим договором.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: 1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації; 2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна.

Оскільки одним із засновників та учасників відповідача із часткою у 60% є громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , відповідач не міг виконати свої зобов`язання за договором купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021, а тому була укладена додаткова угода №1 від 17.08.2022, пунктами 1 та 2 якої сторони погодили припинити дію договору та вважати останнім днем його дії 06.07.2022.

У пункті 3 додаткової угоди №1 від 17.08.2022 до договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021, зокрема, зазначається таке: «Підписанням цієї додаткової угоди сторони не звільняються від взаємних заборгованостей, які виникли до дати припинення дії Договору. В той же час, Сторони підтверджують відсутність претензій та вимог одна до одної, як на дату підписання Додаткової угоди, так і в майбутньому, стосовно виконання та припинення Договору, окрім зазначених в підписаному сторонами Акті звіряння розрахунків станом на 06.07.2022 року, який є невід`ємною частиною даної Додаткової угоди.».

В акті звіряння розрахунків між відповідачем та позивачем станом на 06.07.2022 у графі "кредит відповідача" зафіксована сума у розмірі 415078,90 грн.

Згідно з частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині 2 статті 530 Цивільного кодексу України зазначається, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

24.10.2022 позивачем направлена відповідачу вимога про повернення грошових коштів у розмірі 415078,90 грн. протягом семи днів з дня отримання листа. Даний лист отримано відповідачем 29.10.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №902.

Оскільки в додатковій угоді №1 від 17.08.2022 до договору купівлі-продажу від 15.09.2021 №140-2021 не визначено строк повернення грошових коштів у розмірі 415078,90 грн., то у відповідача, відповідно до приписів частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, з 29.10.2022 виникло зобов`язання повернути їх у семиденний строк. Таким чином, останнім днем виконання зобов`язання відповідачем є 05.11.2022.

Відповідно до наданої позивачем довідки Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від 13.02.2023 №В6/19-2184 у період з 01.09.2021 по 12.02.2023 від відповідача надходжень грошових коштів не було. Також позивач надав довідку Акціонерного товариства «Укрексімбанк» від 13.02.2023 №0760800/4505-23, відповідно до якої за період з 14.10.2022 (дата відкриття рахунку) по 13.02.2023 на рахунок позивача кошти від відповідача не надходили.

Суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 4 даної статті визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, але не надав своїх доводів чи заперечень по суті справи. Зважаючи на надані суду матеріали справи, вбачається наявність зобов`язання відповідача перед позивачем зі сплати суми у розмірі 415078,90 грн., що підтверджується належними та достовірними доказами. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 415078,90 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

7. Розподіл судових витрат

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у повному розмірі.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 13, 73, 74, 77-79, 86, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №2457/22 від 29.12.2022) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Олстас-Льон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрростехно" (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Олстас-Льон" (14000, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Пушкіна, будинок 16, ) 415078,90 грн. (чотириста п`ятнадцять тисяч сімдесят вісім гривень дев`яносто копійок) заборгованості та 6226,19 грн. (шість тисяч двісті двадцять шість гривень дев`ятнадцять копійок) судового збору, що сплачений за подання позову.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 15.06.2023.

Суддя С.О. Саванчук