ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/114/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ) до Фізичної особи-підприємця Якименка Віктора Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 15 103,47 грн.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Суть спору:

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Якименка Віктора Петровича (далі - Відповідач) про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 15 103,47 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги із посиланням статтю 29 Закону України Про дорожній рух, статтю 33 Закону України Про автомобільні дороги, статті 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», обґрунтуванні виявленням посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Одеській області порушення, а саме, перевищення нормативних вагових параметрів.

Відповідно до частини п`ятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно із частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

12.01.2023 судом було направлено Відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі, яку він отримав 18.01.2023.

03.04.2023 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву від 31.03.2023 (вх. № 10600/23) в якому Відповідач просив суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що транспортний засіб на момент проведення перевірки знаходився у платному користуванні ТОВ «АТП 2020», під керуванням водія ОСОБА_1 , який на час проведення перевірки транспортного засобу працював у ТОВ «АТП 2020».

ФОП Якименко В.П. зазначає, що у товарно-транспортній накладній помилково було зазначено Відповідача, як автомобільного перевізника, оскільки фактично, перевезення вантажу здійснювало ТОВ «АПТ 2020».

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

в с т а н о в и в :

Посадовими особами Управління Укртрансбезпекп у Одеській області, а саме: старшими державними інспекторами Руцинським О.А. та Горбан С.І. 11.05.2020 на підставі направлення на рейдову перевірку № 026422 від 08.05.2020 на автомобільній дорозі 450 км +500 м а/д М-05 «Київ-Одеса» було проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки був зупинений транспортний засіб марки DAF/KRONE, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 / НОМЕР_5 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) є власником транспортних засобів та є перевізником.

Працівниками Управління Укртрансбезпеки у Одеській області проведено габаритно- ваговий контроль транспортного засобу марки DAF/KRONE, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , в результаті якого було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме: загальна маса транспортного засобу склала 47,21 тон при допустимих 44 тон, крім того, навантаження на строєну вісь склало 25,49 тон при допустимих 24 тон, що підтверджується копією талона про зважування від 11.05.2020.

За результатами перевірки було складено:

- довідку № 039778 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.05.2020;

- акт № 041409 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.05.2020;

- акт № 224156 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.05.2020, яким зафіксовано перевезення вантажу, згідно ТТН від 10.05.2020 № 34/35 без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України при перевищенні вагових обмежень, чим порушено норми, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Як вбачається зі змісту постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.06.2020 № 206645 розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме порушення передбачене частиною першою статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, на ФОП Якименко В.П. покладено адміністративно-господарський штраф в сумі 8 500,00 грн.

24.11.2020 головним державним виконавцем Біляївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62989264 у зв`язку із стягненням з боржника (ФОП Якименка В.П.) суми штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

ФОП Якименку В.П. нараховано плату за проїзд великовагового транспортного засобу у розмірі 522,40 євро, що еквівалентно 15 103,47 грн. (курс НБУ станом на 11.05.2020 за 1 євро = 28,9117), про що складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування б/н від 11.05.2020.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено на перевізників.

Отже у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 визначено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4.35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиці», залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Згідно із пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до положень пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових і а або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 21 Порядку № 879 встановлено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плані за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей я одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частішу, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області Відповідачу ФОП Якименку В.П. нарахована плата за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до формули:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де

Рзм - 0,2 євро/км (перевищення загальної маси)

Рнв - 0,1 Х 2 = 0,2 євро/км (перевищення осьових навантажень, п. 31 Порядку № 879)

Рг - 0 євро/км (перевищення габаритних параметрів)

В - пройдена відстань 653 км

К - від 5 % до 10 % - у потрійному розмірі (коефіцієнт 2)

П = (0 + 0,2 + 0,2) х 653 (відстань) Х 2 (коефіцієнт) = 522,40 євро.

Пунктами 26, 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку: кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Станом на 11.05.2020 сума 522,40 євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складала 15 103,47 грн. (курс НБУ етаном на 25.04.2020 за 1 євро = 28,9117).

Дії працівників Управління Укртрансбезпеки у Одеській області щодо проведення габаритно-вагового контролю та складання розрахункової плати за проїзд ФОП Якименком В.П. не оскаржувались.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Докази оплати Відповідачем плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у вищезазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні.

Суд не приймає довід Відповідача щодо того, що він не є перевізником та помилково зазначений у товарно-транспортній накладній, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.03.2020 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТП 2020" було укладено Договір найму (оренди) транспортних засобів (далі Договір від 05.03.2020).

Відповідно до пункту 1.1 Договору від 05.03.2020 наймодавець (Відповідач) передає, а наймач (ТОВ «АПТ 2020») приймає у тимчасове (строкове) платне користування (в найм/оренду): транспортний засіб марки DAF, модель XF105.460, тип транспортного засобу спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач Е, об`єм двигуна 12902, колір білий, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 , повна маса 23400, маса без навантаження 8683, реєстраційний номер НОМЕР_7 , зареєстрований ТСЦ 8041, дата першої реєстрації 26.10.2018, дата реєстрації 12.07.2019, який належить наймодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 8041, 12.07.2019 «Предмет договору 1»; транспортний засіб марки KRONE, модель SDC 27, тип транспортного засобу спеціалізований напівпричіп спеціалізований н/пр контейнеровоз-Е, колір синій, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 , повна маса 41000, маса без навантаження 5700, реєстраційний номер НОМЕР_9 , зареєстрований ТСЦ 5152, дата першої реєстрації 16.07.2019, дата реєстрації 16.07.2019, який належить наймодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 5152, 16.07.2019 - «Предмет договору 2».

Згідно із пунктом 6.1 Договору від 05.03.2020 сторони домовилися, що вказані транспортні засоби передаються в найм (оренду) не пізніше 3 (трьох) діб з моменту нотаріального посвідчення даного договору у відповідності з актом прийому-передачі, підписання якого свідчить про фактичну передачу транспортних засобів, що є предметом договору в найм. В акті прийому-передачі сторони вказують технічний стан транспортних засобів, що здається в найм (оренду).

В матеріалах справи відсутні докази передачі Відповідачем транспортних засобів ТОВ «АПТ 2020» за актом прийому-передачі відповідно до пункту 6.1 Договору від 05.03.2020. Тобто, Відповідачем не доведено належними й допустимими доказами обставин вчинення ним як наймодавцем дій щодо передачі наймачу (ТОВ "АПТ 2020") транспортних засобів відповідно до Договору від 05.03.2020.

При цьому, в матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна від 10.05.2020 № 34/35 відповідно до якої автомобільним перевізником є: ОСОБА_2 .

Відповідно до глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила) перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 глави 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Згідно із частинами першою, другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що надані Позивачем на підтвердження наявності обов`язку Відповідача зі здійснення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом докази: Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.05.2020 № 039778, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.05.2020 № 041409, Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільним транспортом під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.05.2020 № 224156, постанова Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 09.06.2020 № 206645, постанову головного державного виконавця Біляївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2020 № 62989264, товарно-транспортну накладну від 10.05.2020 № 34/35, у своїй сукупності є більш вірогідними, ніж доказ, наданий Відповідачем на їх спростування, а саме: Договір найму (оренди) транспортних засобів від 05.03.2020.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 15 103,47 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частинами першою, четвертою статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, частиною першою статті 33 Закону України Про автомобільні дороги від 08.09.2005 № 2862-ІV, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Якименка Віктора Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 15 103,47 грн. (п`ятнадцять тисяч сто три гривні 47 коп.) за реквізитами: Дачненська сільська ТГ ГУК в Од. обл./с. Дачне/22160100, код отримувача 37607526, UA0015654, Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Якименка Віктора Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, , р/р UA0092021, Державна казначейська служба України у місті Києві) витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.)

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15 червня 2023 р.

Суддя Ю.А. Шаратов