ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/207/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/207/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Ахієва Ельнара

до відповідача ОСОБА_1

про розірвання договору оренди

за участю представників:

від позивача: Гніздовська Г.М. ордер серія ВН №1214206 від 28.12.2022;

від відповідача: Ільїн А.Н. довіреність від 02.08.2022.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Ахієва Ельнара звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить Господарський суд Одеської області:

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 з 18.03.2022;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця Ахієвої Ельнари судові витрати у загальній сумі 3 481 грн., що включають судовий збір у розмірі 2 481 грн. та витрати на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 1 000 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2023 клопотання Фізичної особи-підприємця Ахієвої Ельнари про відстрочення сплати судового збору задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви за вх.№213/23 від 12.01.2023 на строк до ухвалення судом рішення по справі №916/207/23. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 01.03.2023 об 11:00, із повідомленням учасників справи про підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження підготовче засідання відкладалось господарським судом та строк підготовчого провадження продовжувався на 30 днів, про що судом постановлені відповідні ухвали, а саме: 01.03.2023, 23.03.2023, про що учасників справи повідомлено під розписку.

Також у підготовчому провадженні надано до суду:

відзив на позовну заяву за вх.№12042/23 від 13.04.2023;

відповідь на відзив за вх.№12257/23 від 17.04.2023.

У підготовчому засіданні 19.04.2023, за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання та якою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.05.2023 о 12:00, з викликом учасників справи у судове засідання.

У судовому засіданні 10.05.2023 за участю представників сторін, судом поставлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті оголошено перерву до 31.05.2023 о 10:00, із викликом у судове засідання.

У судовому засіданні 31.05.2023 за участю представників сторін на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позиції позивача

- 18.10.2021 між позивачем, як орендарем і відповідачем, як орендодавцем було укладено договір оренди нежитлового приміщення, яке позивачка орендувала для здійснення господарської діяльності. Умовами п.3.4.6. договору оренди Орендар має право припинити дострокове дію цього договору направивши Орендодавцю повідомлення про розірвання;

- 18.03.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України позивачка вимушено виїхала за кордон і з того часу до України не поверталася, що підтверджується відміткою в паспорті для виїзду за кордон;

- позивачка вважає розірваним договір оренди в односторонньому порядку у відповідності до положень даного договору з 18.03.2022, тобто із дати виїзду позивачки за кордон, про що відповідача було повідомлено по телефону, проте надати відповідні докази позивачка не має можливості. Також відповідача було повідомлено і листом, який направлений позивачкою під час розгляду справи №916/1311/22, та отримання якого підтверджено ФОП Руденко Д.Л. у справі №916/1311/22;

- на момент подання даної позовної заяви строк дії договору оренди від 18.10.2021 закінчився 17.10.2022. Разом з тим, позивачка просить суд розірвати договір оренди з конкретної дати, а саме з 18.03. 2022, оскільки між сторонами існує спір щодо розірвання договору оренди, який не вирішився з закінченням строку дії договору оренди, що в свою чергу не позбавляє відповідача права пред`явити позов до позивачки про стягнення заборгованості з орендної плати за період червня 2022 по 17.10.2022;

- позивачка вважає, що є три дати у які договір оренди може вважатись розірваним: 18.12.2021, тобто у дату, коли позивачка передала відповідачу ключі від орендованого приміщення в присутності бізнес-партнера позивачки. Позивачка надавала до суду у справі №916/1311/22 показання свідка ОСОБА_2 , поте вони не були нотаріально посвідчені і у свідка не було можливості з`явитися до суду у зв`язку з перебуванням за кордоном. Додатковим доказом було те, що з 24.12.2021 позивачка працювала касиром у ПП «Таврія Плюс» повний робочий день, а тому їй більше було не потрібне орендоване приміщення. 31.08.2022, тобто у дату отримання відповідачем повідомлення про розірвання договору оренди електронною поштою. 18.03.2022, тобто у дату виїзду позивачки за кордон, усного повідомлення по телефону відповідача про свій виїзд за кордон і те, що вона більше не використовує орендоване приміщення, вона не мала часу займатися підприємницькою діяльністю, а також що приміщення в суборенду не передавалося.

Стислий виклад заперечень відповідача:

- відповідач вважає, що лист позивача, отриманий відповідачем 31.08.2022 не є повідомленням про припинення договору оренди, а фактично пропозицією, яка лише ініціює процедуру розгляду сторонами договору питання про дострокове розірвання договору;

- відповідно до п. 3.3.6 договору оренди позивач зобов`язався у випадку припинення договору, у тому числі після закінчення строку його дії, у 10 денний строк повернути відповідачу за Актом орендоване приміщення. До цього часу позивач не звертався до відповідача з пропозицією про прийом приміщення, орендованого позивачем за договором, та оформлення відповідного акту;

- відповідач вважає, що договір, строк дії якого на час звернення до суду сплив не може бути розірваний. Така правова позиція відповідає висновку, який міститься у постанові ВС від 07.08.2018 у справі №910/7981/17.

Обставини справи, встановлені судом

18.10.2021 між ФОП Руденко Д.Л. (Орендодавець) і ФОП Ахієва Е. (Орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 42,5 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, б.39/2, корпус 3, приміщення 102.

Відповідно до п.1.2 Договору фактична передача приміщення Орендарю оформляється актом прийому-передачі, що складається у двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Після підписання сторонами у належному порядку акту приймання-передачі, останній стає невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п.1.3 Договору приміщення передається орендарю з ціллю здійснення підприємницької діяльності.

У п.2.1 Договору сторони домовилися, що Орендар вступає в право користування приміщенням з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідно до п.8.1 Договору він набирає сили з моменту його підписання та діє до 17.10.2022р.

За умовами п.2.3 Договору повернення Орендарем приміщення Орендодавцю здійснюється у тому ж порядку, що й передача в оренду, не пізніше 10 календарних днів після закінчення строку оренди або припинення дії Договору у випадку дострокового розірвання.

За умовами п.2.7 Договору обов`язок по складанню акту прийому-передачі приміщення в оренду та повернення з оренди покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні за цим Договором.

Згідно з умовами п.3.4.6. договору Орендар має право припинити достроково дію цього договору, направивши Орендодавцю повідомлення про розірвання.

18.10.2021 сторонами підписаний Акт прийому-передачі до договору оренди нежитлового приміщення, згідно з яким у користування Орендарю передано приміщення загальною площею 42,5 к.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, б.39/2, корпус 3, приміщення 102, з усіма комунікаціями, обладнанням та предметами згідно переліку.

24.06.2022 ФОП Руденко Д.Л. звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди, в якому просив суд стягнути з ФОП Ахієва Е. 185545,37 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, річних процентів в розмірі 1755,40 грн., всього 187300,77 грн., з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021.

За вказаним позовом ФОП Руденко Д.Л. господарським судом Одеської області 06.07.2022 відкрито провадження у справі №916/1311/22.

Під час розгляду даної справи господарським судом Одеської області, ФОП Ахієва Е. складений лист б/н та б/д, в якому остання підтверджує укладення договору оренди з ФОП Руденко Д.Л. та повідомляє, що з 18.03.2022 у зв`язку із війною в Україні ФОП Ахієва Е. виїхала за кордон і з того часу до України не поверталася. Внаслідок виїзду відпала потреба в подальшій оренді нежитлового приміщення загальною площею 42,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, б.39/2, корпус 3, приміщення 102. У зв`язку із чим ФОП Ахієва Е. пропонує розірвати договір оренди і вважати його розірваним з 18.03.2022. Також у литі наявні нагадування про те, що про виїзд та розірвання договору оренди повідомлялось по телефону в березні 2022.

В свою чергу ФОП Руденко Д.Л. у заяві від 14.09.2022 до господарського суду Одеської області у справі №916/1311/22 повідомив про отримання заяви ФОП Ахієва Е. 31.08.2022 через електронний зв`язок, а також заявив прохання приєднати до матеріалів справи відповідний лист ФОП Ахієва Е., як доказ, який свідчить про те, що договір не розірваний і водночас спростовує твердження представника відповідача щодо обставин розірвання договору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.10.2022 у справі №916/1311/22 позов ФОП Руденко Д.Л. задавлено повністю та з ФОП Ахієва Е. на користь ФОП Руденко Д.Л. стягнуто заборгованість з орендної плати у розмірі 169 032,34 грн., інфляційні втрати у розмірі 16513,13 грн., 3% річних у розмірі 1779,48 грн.

При цьому, у рішенні господарського суду встановлені наступні обставини:

- умовами договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 не передбачено порядку розірвання сторонами цього договору та не передбачено можливості розірвання договору або відмови від договору в односторонньому порядку.

- враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів прийняття ФОП Руденко Д.Л. пропозиції щодо розірвання договору оренди та визначення дати, з якої орендні відносини припинилися, а також враховуючи відсутність акта приймання-передачі об`єкту оренди від Орендаря Орендодавцеві, як то перебачено умовами п.п.2.3.,2.7., 3.3.6 договору, положеннями ст.795 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що станом на час розгляду справи договір оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 є чинним.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ахієвої Ельнари на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2022 по справі №916/1311/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2022 по справі №916/1311/22 залишено без змін.

26.12.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП Руденко Д.Л.

12.01.2023 ФОП Ахієва Е. звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Руденко Д.Л. про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 з 18.03.2022.

Також до позову ФОП Ахієва Е. надано:

- докази перетинання кордону України 18.03.2022 (а.с.20);

- роздруківка матеріалів з Вікіпедії щодо обстрілів Одеси (2022);

- адвокатський запит за вих.№781 від 12.12.2022 до ТОВ «Лайфселл» та лист ТОВ «Лафселл» від 23.12.2022 на адвокатський запит;

- лист ПП «Таврія Плюс» за вих.№375 від 10.10.2022, який наданий на адвокатський запит за вих.№727 від 27.09.2022;

- лист ГУ ПФУ в Одеській області від 04.10.2022 №1500-0703-8/102830, який наданий на адвокатський запит від 30.09.2022 вих.№733.

Висновки суду.

Предметом позову у даній справі є розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021, який укладений між ФОП Руднко Д.Л. та ФЛО Ахієва Е., з 18.03.2022.

При цьому, позовні вимоги про розірвання договору судом обґрунтовані позивачкою посиланнями на те, що договір оренди розірваний самою позивачкою в односторонньому порядку шляхом направлення відповідачу листа під час розгляду справи №9161311/22.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Тобто, згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору можуть здійснюватися:

1. за згодою сторін;

2. за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом;

3. у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

Господарський суд зазначає, що зазвичай будь-який договір може бути змінений або розірваний лише за згодою його сторін. У цьому відбувається принцип свободи договору, адже учасники цивільного обороту є вільними не тільки у вирішенні питання щодо укладання договору, вибору виду договору та визначення його умов. Особи, які досягли домовленості при укладенні договору, можуть також домовитися про зміну його умов або взагалі про дострокове розірвання договору.

Зміна або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін або у разі односторонньої відмови від договору мають місце, якщо тільки це прямо передбачено в конкретному договорі або в законі щодо даного виду договору.

При цьому специфіка порядку зміни або розірвання договору в разі односторонньої відмови від нього полягає в тому, що сторона, яка виявила бажання відмовитися від договору, не звертається до суду, а лише повідомляє другу сторону про відмову від договору. Друга ж сторона набуває права оспорити таку відмову від договору у судовому порядку. Одностороння відмові від договору можлива тільки у випадках, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

Отже, законодавством передбачено можливість розірвання договору як у позасудовому порядку у разі згоди сторін, або у разі одностороннього розірвання договору (односторонньої відмови від договору), у випадку якщо таке право передбачено самим договором або вимогами законодавства, так і можливість розірвання договору судом у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про неправильно обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання договору, оскільки сам позивач вважає розірваним цей договір односторонньому порядку.

Водночас доводи позивача про розірвання ним цього договору в односторонньому порядку зумовлюють необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом).

Щодо наявності права позивачки на односторонню відмову від договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021, господарським судом враховуються обставини, встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2022 у справі №916/1311/22, яке залишено без змін Постановою ПЗАГ від 21.03.2023, згідно з якими умовами договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 не передбачено порядку розірвання сторонами цього договору та не передбачено можливості розірвання договору або відмови від договору в односторонньому порядку.

Більш того, у рішенні суду від 13.10.2022 у справі №916/1311/22 досліджено лист позивачки, який надано останньою до суду під час розгляду справи та судом встановлено відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів прийняття ФОП Руденко Д.Л. пропозиції щодо розірвання договору оренди та визначення дати, з якої орендні відносини припинилися, а також враховуючи відсутність акта приймання-передачі об`єкту оренди від Орендаря Орендодавцеві, як то перебачено умовами п.п.2.3.,2.7., 3.3.6 договору, положеннями ст.795 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що станом на час розгляду справи договір оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 є чинним.

Тобто, лист позивачки розцінено судом, як лист пропозиція щодо розірвання договору, яка не прийнята ФОП Руденко Д.Л.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова КЦС ВС від 19.12.2019 по справі №520/11429/17).

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Таким чином посилання позивача на розірвання договору в односторонньому порядку не приймаються до уваги господарським судом, із врахуванням при цьому обставин, які встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2022 у справі №916/1311/22, та які в силу вимог ч.4 ст.75 ГПК України не потребують доказуванню у даній справі.

Щодо закріпленого вимогами законодавства права наймача на односторонню відмову від договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст.763 ЦК України якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Між тим вищезазначені положення ч.2 ст.763 ЦК України не підлягають застосування в даному випадку, оскільки укладений між сторонами договір містить умови щодо строку дії цього договору до 17.10.2022.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.766 ЦК України якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Вищезазначені положення також не підлягають застосуванню в даному випадку, з огляду на наявний у справі акт прийому-передачі від 18.10.2021 до договору оренди нежитлового приміщення.

Поряд з цим жодних доводів щодо істотного порушення відповідачем договору, які дозволяють суду вирішити заявлені позовні вимоги про розірвання договору, позивачкою у позові не наведено, та відповідних доказів до суду не надано.

Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди від 18.10.2021 з 18.03.2022, господарський суд зазначає, що в силу вимог ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Щодо посилань відповідача на те, що позивач звернувся до суду із вимогою про розірвання договору оренди, який вже припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку дії 17.10.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Умовами п.8.1. укладеного між сторонами договору оренди встановлено що договір набирає сили з моменту його підписання та діє до 17.10.2022. У разі, якщо протягом строку дії даного договору, від жодної із сторін не надійшло повідомлення про розірвання даного договору, то даний договір вважається таким, що пролонгований на той же строк, та на тих же умовах, без складання або зі складання додаткової угоди до цього договору, за бажанням сторін.

Як вище встановлено господарським судом, в межах строку дії укладеного між сторонами договору, під час розгляду справи №916/1311/22 позивачкою був надісланий відповідачу лист про розірвання договору, а відтак, господарський суд вважає слушними доводи відповідача про те, що 17.10.2022 договір оренди нерухомого майна від 18.10.2021 припинив свою дію.

За таких обставин обґрунтованими є посилання відповідача на те, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. та на оплату послуг адвоката в розмірі 1000 грн. покладаються на позивача.

При цьому, ухвалою суду від 27.01.2023 було задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Ахієвої Ельнари про відстрочення сплати судового збору та відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви за вх.№213/23 від 12.01.2023 на строк до ухвалення судом рішення по справі №916/207/23. Відтак, судовий збір у розмірі 2481 грн. підлягає стягненню з Фізичної особи-підприємця Ахієвої Ельнари.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити Фізичній особі-підприємцю Ахієвій Ельнарі у задоволенні позову до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2021 з 18.03.2022 у справі №916/207/23.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ахієвої Ельнари ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (м. Одеса, вул. Черняховського, 6, код 38016923) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 12 червня 2023 р.

Суддя Г.Є. Смелянець