ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/768/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення та зобов`язання вчинити певні дії, -

за участю представників сторін:

від позивача: Лунгул Л.А., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича, в якому просить суд:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича 26208 грн. неустойки за період з 15.01.2022 по 15.02.2023;

- звільнити земельну ділянку Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця від рекламної конструкції Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича, яка розміщувалась згідно договору №ОД/ДН-1-21-380д-НЮ від 18.06.2021, шляхом демонтажу цієї конструкції, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Роздільна, вул. 40 років Перемоги (1436 км ПК8 з лівого боку від вісі непарної колії), в межах залізничного переїзду.

Позовні вимоги АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо демонтажу рекламної конструкції, у зв`язку з чим, на переконання позивача, у відповідача виник обов`язок зі сплати неустойки за кожний місяць розміщення кострукції.

Ухвалою суду від 28.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.04.2023 о 10:15. У підготовчому засіданні 04.04.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 177 ГПК України про продовження строків підготовчого провадження на 30 днів та у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 11.05.2023 об 11:00. У підготовчому засіданні 11.05.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 31.05.2023 о 16:30.

У судовому засіданні 31.05.2023 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У підготовчі та судове засіданні відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце судових засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/768/23 розглядалась судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від учасників справи не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 31.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

18.06.2021 між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі виробничого підрозділу Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Швідь Олександром Вікторовичем (замовник, відповідач) укладено договір про надання рекламних послуг №ОД/ДН-1-21-380д-НЮ, відповідно до якого виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця спеціальних рекламних конструкцій замовника з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв (надалі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.5 договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги на території та об`єктах філії Одеська залізниця відповідно до умов, викладених в цьому договорі та додатках до нього; надавати замовнику акти наданих послуг.

Згідно з п.п. 2.2.12, 2.2.15 замовник зобов`язується щомісяця приймати виконані послуги шляхом підписання акту наданих послуг; протягом двох тижнів після дати закінчення періоду проведення рекламної кампанії або припинення договору або відповідної додаткової угоди демонтувати рекламну конструкцію власними силами у присутності представників виконавця згідно з проектною документацією, дотриманням норм техніки безпеки, електробезпеки, пожежної безпеки та санітарних норм за наявності відповідної ліцензії або залучати для демонтажу на підставі договору особу, яка має таку ліцензію. Демонтаж рекламної конструкції посвідчується відповідним актом, складеним сторонами.

За п.3.1 договору вартість послуг виконавця та порядок оплати визначається відповідно до додаткових угод, що є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п.п. 4.1, 4.8 договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором; у випадку невиконання замовником свого обов`язку, передбаченого п.2.2.15 цього договору щодо демонтажу рекламної конструкції, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю неустойку у розмірі 200% вартості послуг, передбаченою додатковою угодою на розміщення цієї конструкції, за кожний місяць розміщення конструкції понад період проведення рекламної кампанії або з моменту припинення дії додаткової угоди.

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору сторони дійшли згоди, що умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли між ними 01.01.2021 і діють до 30.06.2021 включно; договір може бути пролонгований за погодженням сторін, шляхом укладання додаткової угоди за умови щоквартального застосування індексу інфляції.

Відповідно до п.7.7 договору зобов`язання сторін вважаються виконаними з моменту підписання замовником акту виконаних (наданих) послуг (робіт) та оплати за надані послуги.

18.06.2021 сторонами договору укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони узгодили умови проведення рекламної компанії: вид робіт, період проведення, адресна програма, зміна сюжету, вартість робіт, графік оплати, особливі умови.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано та матеріали справи містять:

- акт перевірки рекламних засобів, які розташовані на території та об`єктах позивача від 04.01.2023; фотофіксація №65 рекламних засобів;

- акти наданих послуг від 31.07.2021 та 31.08.2021, які підписані з боку обох сторін;

- рахунки за надані послуги: рахунок №1664/899 від 10.06.2021; рахунок №1747/899 від 15.07.2021; рахунок №1835/899 від 09.08.2021; рахунок №1938/899 від 20.09.2021; рахунок №2029/899 від 21.10.2021; рахунок №2124/899 від 19.11.2021;

- бухгалтерську довідку від 16.02.2023 №319/899 в період з 01.01.2021-30.06.2021, в якій відображено: місяць наданих послуг, вартість послуг, дата оплати, сума погашення, номери платіжних доручень;

- бухгалтерську довідку від 16.02.2023 №320/899 в період з 01.07.2021-31.12.2021, в якій відображено: місяць наданих послуг, вартість послуг, дата оплати, сума погашення, номери платіжних доручень.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо демонтажу рекламної конструкції та несплата неустойки стали підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частино 7 статті 180 ГК України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що згідно з наявними матеріалами справи між сторонами був укладений договір про надання рекламних послуг №ОД/ДН-1-21-380д-НЮ та умовами договору сторони передбачили строк його дії до 30.06.2021 з можливістю його пролонгації.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, та відповідачем не спростовано, у період з липня 2021 по грудень 2021 позивач та відповідач щомісячно продовжували дію договору №ОД/ДН-1-21-380д-НЮ про надання рекламних послуг внаслідок обопільних конклюдентних дій, зокрема, підписання актів за липень серпень 2021 року, сплати виставлених рахунків за надані послуги, що підтверджується, зокрема, бухгалтерськими довідками. Натомість в матеріалах справи відсутні відомості та докази продовження сторонами дій договору, в тому числі шляхом виставлення та сплати рахунків, підписання актів наданих послуг тощо, на 2022 рік, а тому господарський суд дійшов висновку, що договір між сторонами припинив свою дію 31.12.2021.

Разом з тим, господарський суд вказує, що умовами договору, зокрема, п.2.2.15 договору, передбачено, що замовник зобов`язаний протягом двох тижнів після дати закінчення періоду проведення рекламної компанії або припинення договору або відповідної додаткової угоди демонтувати рекламну конструкцію власними силами у присутності представників виконавця, проте, як вбачається з наявних матеріалів справи, та відповідачем не спростовано, рекламна конструкція продовжує розміщуватись на об`єктах позивача. Також, господарський суд зауважує, що відповідно до п.4.8 договору замовник зобов`язаний сплатити виконавцю неустойку у розмірі 200% вартості послуг, передбаченою додатковою угодою на розміщення цієї конструкції, за кожний місяць розміщення конструкції понад період проведення рекламної кампанії або з моменту припинення дії додаткової угоди.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку щодо демонтажу рекламної конструкції, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача неустойку в розмірі 200% вартості послуг, за кожний місяць розміщення конструкції відповідно до п.4.8 договору, яка на час звернення до суду продовжувала розміщуватись та перевіривши розрахунок позивача та встановивши його обґрунтованість, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця про стягнення з відповідача 26208 грн. неустойки.

Щодо вимог про звільнення земельної ділянки від рекламної конструкції, господарський суд, проаналізувавши наявні матеріали справи, з урахуванням встановлених судом обставин, дійшов висновку, що відповідачем порушено п.2.2.15 договору, на час звернення з даним позовом об`єкти позивача не звільнені від рекламних конструкцій відповідача, протилежного відповідачем не доведено, а тому господарський суд дійшов висновку, що доведеність та підставність позовних вимог АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця про звільнення земельної ділянки Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця від рекламної конструкції Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича, яка розміщувалась згідно з договором №ОД/ДН-1-21-380д-НЮ від 18.06.2021, шляхом демонтажу цієї конструкції, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Роздільна, вул. 40 років Перемоги (1436 км ПК8 з лівого боку від вісі непарної колії), в межах залізничного переїзду.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця в повному обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ) 26208 /двадцять шість тисяч двісті вісім/ грн. неустойки та 5368 /п`ять тисяч триста шістдесят вісім/ грн. судового збору.

3.Звільнити земельну ділянку Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця від рекламної конструкції Фізичної особи-підприємця Швідь Олександра Вікторовича, яка розміщувалась згідно з договором №ОД/ДН-1-21-380д-НЮ від 18.06.2021, шляхом демонтажу цієї конструкції, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Роздільна, вул. 40 років Перемоги (1436 км ПК8 з лівого боку від вісі непарної колії), в межах залізничного переїзду.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13 червня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля