ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

19.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1095/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 43, офіс 5, ідентифікаційний код 42439205)

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код 00191000)

про стягнення 48 281,76 грн. заборгованості за поставлений товар, 1 094,96 грн. 3% річних, 6 862,98 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятка В.В.

Представники:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: Чобанюк Т.М., довіреність №52-16/70 від 14.12.2022, адвокат;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвік" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 20.02.2023 про стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованості у загальній сумі 56 239,70 грн., з яких:

- 48 281,76 грн. заборгованість за поставлений товар;

- 1 094,96 грн. 3% річних за період з 24.03.2022 по 20.02.2023;

- 6 862,98 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по січень 2023 року.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача сплачену суму судового збору у сумі 2 684,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №2022/П/ОМТС/69 від 18.01.2022 в частині своєчасної та повної оплати за товар отриманий на загальну суму 48 281,76 грн. за наступними видатковими накладними:

- №РН-02/10/04 від 21.02.2022 на суму 35 239,68 грн.

- №РН-09/21/04 від 21.09.2022 на суму 13 042,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 позовну заяву залишено без руху та позивачу запропоновано протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

До суду 19.03.2023 надійшла заяв позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1095/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 18.04.2023 надійшов відзив відповідача яким останній просить суд в задоволенні позову відмови посилаючись на те, що звіривши оригінал договору з копією договору доданого до копії позовної заяви, направленої позивачем на адресу відповідача, встановлено невідповідність копії договору його оригіналу, який наявний у відповідача.

Отже, відповідач, враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 42, ч. 11 ст. 80, ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, повідомляє суд, що має сумніви щодо достовірності наданого позивачем доказу, а саме договору та клопоче перед судом щодо витребування у позивача оригіналу договору поставки №2022/п/ОМТС/69 від 18.01.2022.

Також відповідач стверджує, що на момент звернення позивача з позовом до суду не настала подія з якою пов`язаний термін оплати поставленої продукції, а саме, не направлено рахунки-фактури та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні, а відтак має місце прострочення кредитора й настання наслідків, передбачених ч.4 ст. 612 та ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач в даному випадку не може вважатися таким, що прострочило виконання свого зобов`язання, внаслідок чого право позивача не може вважатися порушеним й відсутні підстави для звернення за захистом свого права до суду.

Крім того, відповідач відповідно до ч. 1 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України запитує у позивача вичерпні відповіді окремо на кожне питання по суті з наданням доказів на їх підтвердження:

1) чи мала повноваження Лученко Т.О. підписувати договір від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" станом на 18.01.2022? Якщо так - то надати відповідні докази;

2) на підставі яких документів, окрім договору (специфікації №1) здійснена поставка товару?

3) чи отримували заявку на поставку товару? Якщо так - то коли і яким чином?

4) чи виконано вимоги приписів п.6.2 договору та п.3 специфікації №1 від 18.01.2022 до договору? Якщо так, то якими доказами це підтверджується?

5) чим обґрунтовується дата початку прострочки кредитора для нарахування інфляційних та 3% річних?

6) чи зареєстровано в Єдиному реєстру податкових накладних податкові накладні? Якщо так, чому їх не надано відповідачу?

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідач зазначає, що нарахування є неправомірним, таким, що суперечить умовам договору, відповідно підстави для їх задоволення відсутні.

Щодо вимог по стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідач заперечує щодо заявлених позивачем витрат та стверджує, що вони заявлені з порушенням приписів ст.ст. 124, 126 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи №904/1095/23 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Клопотання обґрунтовано тим, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, зокрема щодо відповідності наданої копії договору поставки №2022/п/ОМТС/69 від 18.01.2022 оригіналу екземпляра відповідача, встановлення фактів направлення та отримання відповідачем рахунків-фактур, відсутності доказів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 вирішено перейти до розгляду справи № 904/1095/23 за правилами загального позовного провадження за ініціативою суду; клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу договору поставки задоволено; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 29.05.2023.

У підготовче засідання 29.05.2023 позивач явку повноважного представника не забезпечив, витребувані судом документи не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки позивач суду не повідомив.

Підготовче засідання 29.05.2023 відкладено на 19.06.2023 о 12:00 год. та позивача вдруге зобов`язано надати до Господарського суду Дніпропетровської області у строк до 17.06.2023 оригінал договору поставки №2022/п/ОМТС/69 від 18.01.2022 для огляду у судовому засіданні.

На електрону пошту суду 12.06.2023 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" про участь в судовому засіданні призначеного на 19.06.2023 о 12:00 год. в режимі відеоконфернеції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

На електрону пошту суду 16.06.2023 надійшли пояснення позивача на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 в яких зазначає про неможливість витребувати оригінал даного договору у позивача, адже останній не володіє оригіналом. Після підписання відповідачем договору, його скан був направлений позивачу засобами електронного зв`язку, однак оригінал надано не було. Позивач стверджує, що відповідач знав про відсутність у позивача оригіналу договору, але подав до суду клопотання про витребування оригіналу договору, що, на думку позивача, є процесом затягування розгляду справи та введення суду в оману.

Позивач зазначає, що відповідно до позиції Верховного Суду у справі №906/355/19 відсутність оригіналу договору не позбавляє можливості довести факт укладення договору та його виконання непрямими доказами та вимагати стягнення заборгованості. Позивач звертає увагу суду, що договір поставки №2022/п/ОМТС/69 від 18.01.2022 є чинним, немає жодного рішення суду щодо визнання його недійсним, чи спору щодо такого визнання.

Також позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки №2022/П/ОМТС/69 (специфікації №1 від 18.01.2022) позивачем був поставлений товар на загальну суму 48 281,76 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-02/10/04 від 21.02.2022 та №РН-09/21/04 від 21.09.2022, а також попередньо покупцю були виставлені рахунки-фактури від 21.02.2022 №СФ-02/21/01 та від 11.04.2022 №СФ-03/31/03 на оплату товару. Крім того, позивачем було здійснено реєстрації податкових накладних за результатами поставленого товару, а саме 24.06.2022 в ЄРПН зареєстровано за № податкову накладну від 21.02.2022 №117 на суму 35 239,68 грн. з ПДВ, а також 14.10.2022 зареєстровано за № податкову накладну від 21.09.2022 №59 на суму 13 042,08 грн. з ПДВ.

Таким чином, позивач стверджує, що ним було виконано всі зобов`язання за договором, а відповідач протиправно ігнорує свій обов`язок щодо розрахунку з позивачем, а також користується юридичними механізмами, що мають на меті затягування розгляду справи та уникнення ним виконання грошового зобов`язання.

Позивач не забезпечив явку повноважного представника у підготовче засідання 19.06.2023 в режимі відеоконференції, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки позивач суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд дійшов до висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 48 281,76 грн. заборгованості за поставлений товар, 1 094,96 грн. 3% річних, 6 862,98 грн. інфляційних втрат без розгляду виходячи з наступного.

За приписами ч. 1, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Господарський суд наголошує на тому, що через відсутність належного фінансування ухвали суду по даній справі направлялися позивачу на електронну пошту, яка зазначена в позовній заяві.

Представник позивача у призначені підготовчі засідання 29.05.2023 та 19.06.2023 не з`явився та позивач не надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає порядок судового розгляду справи у змагальному порядку за участю обох сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічну підставу залишення позову без розгляду містить п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання або неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.03.2023 по справі №910/17906/21.

Крім того, наведені положення статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції не пов`язують можливість залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами виключно в разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, однак звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За приписами ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте, право на суд не є абсолютним, і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Суд зауважує, що оцінка правомірності дій суду щодо залишення позову без розгляду у разі нез`явлення позивача до суду, без повідомлення про причини неявки та ненадання клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, зокрема, була предметом розгляду Верховним Судом у справах №916/81/17, №916/2982/16.

Вказана позиція цілком підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №901/278/21 (провадження № 11-126заі22).

При цьому, висновки Верховного Суду в силу положень ст. 236 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими для суду першої інстанцій при застосуванні норм права.

Отже, як встановлено судом, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчих засідань, однак, не з`явився у призначені засідання, позивач не повідомив суд про причини своєї неявки в засідання. До суду від позивача не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням), у зв`язку з чим судовий збір покладається на позивача.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 48 281,76 грн. заборгованості за поставлений товар, 1 094,96 грн. 3% річних, 6 862,98 грн. інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 19.06.2023 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 20.06.2023.

Суддя Е.М. Бондарєв