ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

12.06.2023м. Дніпро№ 904/2945/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Манько Г.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ІСТЕЙТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський термінал"

про видача судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ІСТЕЙТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "КАМ`ЯНСЬКИЙ ТЕРМІНАЛ" суми основного боргу у розмірі 61 182 грн, пені 630 грн. 63 коп., 3% річних 1 635 грн. 83 коп. та судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ІСТЕЙТ" в поданій заяві посилається на виникнення заборгованості на підставі договору оренди №129 від 20.09.2020р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ІСТЕЙТ" до заяви про видачу судового наказу додано копію договору не належної якості. Перший аркуш не належної якості, з якого не можливо встановити який саме договір долучено до заяви.

Розглянувши заяву та подані товариством з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ІСТЕЙТ" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

За наявними матеріалами суд не може встановити виникнення грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу, оскільки порушено вимоги ст. 150 Господарського процесуального кодексу України стосовно надання документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригінал або належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо її засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Згідно з ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодекс та заявлено вимогу.

За змістом ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Також, суд зазначає, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України). .

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ІСТЕЙТ" у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "КАМ`ЯНСЬКИЙ ТЕРМІНАЛ" суми основного боргу у розмірі 61 182 грн., пені 630 грн. 63 коп., 3% річних 1 635 грн. 83 коп. та судових витрат.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України .

Суддя Г.В. Манько