ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" червня 2023 р. м. Київ

Справа № 2-5253/10

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Кудінової В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кара Віталія Васильовича про визнання незаконною відмови у виключенні запису з Державного реєстру іпотеки та зобов`язання вчинити дії, за участю представників від:

позивача Гук Н.В. (ордер КВ №418125 від 07.11.2019);

відповідача не з`явилися

встановив:

Дочірнє підприємство Дніпровський круг (далі ДП Дніпровський круг) звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кара Віталія Васильовича (далі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара В.В.) та просить:

- визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кари В.В. як реєстратора Державного реєстру іпотек у виключенні з Державного реєстру іпотек запису з порядковим номером 8217586 (контрольна сума запису 21Г3544БДВ) про обтяження іпотекою майнових прав на житлові приміщення загальною площею 2256,7кв.м та нежитлові приміщення загальною площею 1535,8 кв.м (які розташовані в 16-ти поверховому трьох-секційному житловому будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Білогородська,51, будівництво яких не завершено), що внесений до Державного реєстру іпотек на підставі іпотечного договору від 21.11.2008 №1978;

- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кару В.В. виключити з Державного реєстру іпотек запис з порядковим номером 8217586 (контрольна сума запису 21Г3544БДВ) про обтяження на підставі посвідченого ним іпотечного договору від 21.11.2008 №1978 майнових прав на приміщення у 16-ти поверховому трьох-секційному житловому будинку, будівництво якого не завершено, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Білогородська,51.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з проханням виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку майнових прав на житлові приміщення загальною площею 2256,7кв.м та нежитлові приміщення загальною площею 1535,8кв.м, мотивуючи тим, що, у зв`язку із визнанням недійсним договору №2/06 підряду у капітальному будівництві від 18.05.2007, позивач втратив право власності на зазначені майнові права, що тягне за собою припинення іпотеки однак, відповідач відмовився здійснювати державну реєстрацію відомостей про припинення іпотеки (т.1 а.с.3-8).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 позов задоволено повністю (т.1 а.с.49-58).

Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2023 рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 скасовано та закрито провадження у справі (т.2 а.с.215-223).

За заявою позивача ухвалою Київського апеляційного суду від 20.04.2023 справу №2-5253/10 передано до Господарського суду Київської області, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Справа надійшла до Господарського суду Київської області 05.05.2023 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023 передана судді Ейвазовій А.Р. (т.2 а.с.241-242).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.05.2023: відкрито провадження у справі за відповідним позовом; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14.06.2023 о 14:00; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (т.2 а.с.242-244).

Копія відповідної ухвали вручена позивачу 12.05.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №065, у якому така копія направлена позивачу; поштове відправлення №340, яким суд направив відповідачу копію зазначеної ухвали, повернуто з довідкою відділення поштового зв`язку №33 м. Києва, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою».

16.05.2023 до суду надійшло клопотання, подане від імені позивача Гук Н., про зміну процесуального статуту відповідача у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кари В.В. на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та залучення в якості відповідача у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» (далі ТОВ «Українська боргова компанія»).

Окрім того, 16.05.2023 до суду надійшла заява про зміну предмету позову, подана від імені позивача Гук Н., відповідно до якої позивач просить визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором б/н від 21.11.2008, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «АРМА» (далі ТОВ КБ «АРМА») (правонаступником якого є ТОВ «Українська боргова компанія») і ДП «Дніпровський круг», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В.В. за №1978.

Подані від імені позивача заява та клопотання мотивовані правом позивача змінити предмет позову на відповідній стадії та необхідності залучення в якості відповідача особи, яка має відповідати за заявленим позовом, враховуючи зміну такого предмету.

26.05.2023 ТОВ «Українська боргова компанія» подано клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

У поданій заяві ТОВ «Українська боргова компанія» посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу №3-167 від 08.08.2013 набула право вимоги до ДП «Дніпровський круг», оскільки їй передані права за кредитним договором №14//01/980-KL/190 від 22.12.2006 та іпотечним договором від 21.11.2008, які укладені між позивачем та ТОВ «Комерційний банк «АРМА».

У підготовче засідання відповідач не з`явився; клопотань не подавав.

У підготовчому засіданні представник позивача підтримав подані заяву про зміну предмету позову, клопотання про заміну відповідача належним та просив їх задовольнити, а також заперечував щодо задоволення клопотання ТОВ «Українська боргова компанія» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, посилаючись на те, що відповідна особа є особою, яка має відповідати за заявленими позовом, тому повинна бути залучена в якості саме відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Як визначено ч.1 ст.174 ГПК України, у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

Недотримання вимог господарського процесуального закону при поданні позову може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, що передбачено ч.2 відповідної статті. При цьому, якщо недоліки виявлено після відкриття провадження у справі суд у відповідності з ч.11 ст.176 ГПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Позовна заява подана позивачем до Голосіївського районного суду м. Києва 07.07.2010.

Як визначено ст.45 ГПК України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви до вказаного суду 07.07.2010), позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

В силу ч.1 ст.46 ГПК України (у вказаній редакції) державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Докази сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі, як установлено п.3 ч. ст.57 ГПК України (у зазначеній редакції), мали долучатись до позовної заяви.

Розмір державного мита, яке сплачувалось з позовних заяв, що подавались до господарських судів України визначався нормами Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Так, відповідно до пп.2 п.1 ст.3 зазначеного Декрету, із позовних заяв немайнового характеру, які подавались до господарського суду, сплачувалось державне мито у розмірі 5 неоподатковуваних доходів громадян.

При цьому, згідно ч.2 ст.11 Декрету (у вказаній редакції), державне мито, яке згідно із статтею 3 цього Декрету справляється за ставками у розмірах частин неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, вираховується виходячи з розміру зазначеного неоподатковуваного мінімуму, що діє на день сплати мита.

Згідно п.22.5 ст.25 Прикінцевих положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній станом на 07.07.2010), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року (з урахуванням положень пункту 22.4 цієї статті).

Отже, у разі звернення до господарського суду з відповідним позовом 07.07.2010 позивач мав сплатити державне мито у розмірі 85грн (17*5), про що долучити докази до поданої позовної заяви.

Окрім того, до поданої позовної заяви, позивач в силу п.31 ч.1 ст.57 ГПК України (у відповідній редакції) мав долучити докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а, у відповідності з ст.56 ГПК України, також направити позовну заяву з додатками іншій стороні, про що, відповідно до п.2 ч.1 ст.57 ГПК України, долучити докази.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2007 №627 (в редакції, чинній на 07.07.2010) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 №1258, якою затверджено Порядок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів, пов`язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів. Так, в силу норм відповідного Порядку, розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з заяв, які подавались до господарського суду, становив 118грн.

Отже, до поданої позовної заяви позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом 07.07.2010, мав долучити докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На момент подання відповідної позовної заяви, ГПК України не передбачав такої можливості усунення недоліків, допущених при поданні позовної заяви, як залишення позову без розгляду та встановлення строку для їх усунення на відміну від діючої редакції ГПК України, а установлював, що позовна заява подана, зокрема, без доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі, доказів надіслання позовної заяви з додатками відповідачеві, доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягає поверненню без розгляду на підставі п.п.4,6,10 ч.1 ст.63 ГПК України (у відповідній редакції).

У даній справі позивачем 21.04.2010 сплачено державне мито у розмірі 37грн (т.1 а.с.1) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 8,50грн (т.1 а.с.2).

Отже, позивачем станом на момент подання відповідної заяви, що має розглядатись у господарському суді Київської області, як визначив Київський апеляційний суд, не доплачено державне мито у розмірі 48грн (85-37) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 109,5грн (118-8,50).

При цьому, копія позовної заяви з додатками, як свідчить ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 09.07.2010 підлягала направленню відповідачу з відповідною ухвалою (т.1 а.с.27). Однак, у подальшому, суд запропонував такій особі отримати її у приміщенні суду листом від 09.07.2010 (т.1 а.с.28).

Як визначено ч.11 ст.176 ГПК України (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії 14.06.2023.), суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, враховуючи недоліки позовної заяви, яка подана у 2010 році, що виявлені після передачі судом апеляційної інстанції справи за визначеною підсудністю у 2023 році, зважаючи, що у 2023 році чинне законодавство не передбачає повернення позовної заяви без розгляду у зв`язку з виявленими недоліками, а встановлює такий наслідок як залишення позовної заяви без руху та встановлення строку для усунення недоліків, положення ч.1 ст.174 ГПК України, суд вважає, що позовна заява має бути залишена без руху для усунення відповідних недоліків позивачем.

При цьому, враховуючи, що на даний час чинне законодавство не передбачає сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення з позовів, які подаються до суду, а передбачає сплату судового збору, метою оплати якого, зокрема, є відшкодування державі частини витрат на утримання органів судової влади, забезпечення судового процесу, що у 2010 році забезпечувалось сплатою державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, позивач має усунути виявлені недоліки шляхом доплати судового збору у розмірі 157,50грн (48+109,5).

Як визначено ч.12 ст.176 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 176, 182-183, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити Дочірньому підприємству «Дніпровський круг» строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення повного тексту даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню окремо не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16.06.2023.

Суддя А.Р. Ейвазова