ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року Справа № 918/498/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Губеня М.В. (в режимі відеоконференції);

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Крохмалюка Максима Сергійовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2023 року (повний текст складено 23.02.2023) у справі № 918/498/22 (суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Губені Миколи Вікторовича

до Фізичної особи-підприємця Крохмалюка Максима Сергійовича

про стягнення в сумі 55 555,00 грн, розірвання договору про співпрацю від 01.02.2022

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2023 року у справі № 918/498/22 позов Фізичної особи-підприємця Губені Миколи Вікторовича до Фізичної особи-підприємця Крохмалюка Максима Сергійовича про стягнення в сумі 55555,00 грн, розірвання договору про співпрацю від 01.02.2022 - задоволено повністю.

Розірвано Договір про співпрацю від 01.02.2022, який укладений між Фізичною особою-підприємцем Крохмалюком Максимом Сергійовичем та ОСОБА_1 .

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Крохмалюка Максима Сергійовича на користь Фізичної особи-підприємця Губені Миколи Вікторовича - 55 555,00 грн коштів отриманих в якості попередньої оплати за товар, 2 481,00 грн витрат по сплаті судового збору, 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ФОП Крохмалюк М.С. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 у справі №918/498/22 апеляційну скаргу ФОП Крохмалюка М.С. на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.02.2023 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: доплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі, докази чого надати суду та належні докази направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів з описом вкладення позивачу.

11.04.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника апелянта надійшла заява про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, до якої долучено квитанцію № від 11.04.2023 про сплату судового збору в розмірі 3721,5 грн та належні докази направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів з описом вкладення позивачу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 у справі №918/498/22 поновлено Фізичній особі-підприємцю Крохмалюку Максиму Сергійовичу строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Крохмалюка Максима Сергійовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2023 року у справі №918/498/22. Призначено справу №918/498/22 до розгляду на 25 травня 2023 року об 11:30 год.

В судове засідання представник апелянта не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Безпосередньо в судовому засіданні позивач вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем Крохмалюком Максимом Сергійовичем (продавець/відповідач) та Губенею Миколою Вікторовичем (покупець/позивач) був укладений договір про співпрацю (а.с. 64-66), відповідно до п.1.1 якого продавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставити та передати у власність покупцю обладнання, номенклатуру, кількість та технічні характеристики якого вказані в Додатку №1 (далі - обладнання), а покупець приймає на себе зобов`язання, в порядку, розмірі, та на умовах, обумовлених у цьому договорі, провести оплату.

Згідно з п.2.1 договору загальна вартість обладнання становить 55555 грн. Вартість обладнання зазначена в п.2.1. складають: ціна обладнання і гарантійне обслуговування.

У п.2.2 договору зазначено, що оплата за договором здійснюється покупцем в наступному порядку:

2.3. Попередня оплата в розмірі 55555 грн має бути перерахована продацю протягом 2 робочих днів з моменту підписання договору на розрахунковий рахунок продавця вказаний в Розділі 9.

Відповідно до п.3.1. договору, термін поставки обладнання складає 15 робочих днів з моменту здійснення передплати, згідно п.2.3. дострокова поставка обладнання допускається. Адреса поставки обладнання: м. Сарни, відділення "Нової Пошти №1".

Прийом-передача обладнання здійснюється за дорученнями та актами або накладними, відповідно до чинного законодавства України. Обладнання вважається поставленим продавцем покупцеві, з моменту прийняття обладнання за адресою поставки, про що свідчить товарно-транспортна накладна транспортної компанії "Нова Пошта №1" (п.3.4. договору).

Сторони також підписали Додаток №1 до договору - Специфікацію обладнання, у якому вказано найменування товару - Термінал платіжний "Англійська будка" вартістю 55555 грн. у кількості 1 шт. У Специфікації відображені технічні характеристики терміналу.

Як вбачається, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконав належним чином, перерахувавши на розрахунковий рахунок продавця, зазначений в договорі, грошові кошти в розмірі 55 555,00 грн, що підтверджується квитанцією Р24АС1754 від 19.01.2022 на суму 2443,00 грн та квитанцією 0.0..1 від 11.02.2022 на суму 53 112,00 грн (а.с. 70-71).

Факт отримання вказаних коштів ФОП Крохмалюк М.С. визнається та не оспорюється.

Натомість, відповідач в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань обладнання у строк, визначений п.3.4. договору, позивачу не поставив.

17 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП Крохмалюка М.С. з претензією, в якій вимагав повернути сплачені кошти в розмірі 55 555,00 грн у зв`язку з неотриманням товару, а також повідомив про розірвання договору про співпрацю від 01.02.2022 у зв`язку з порушенням істотних умов договору (а.с. 68-69). Однак, як вказав позивач, вказаний лист з претензією повернувся йому з відміткою "за закінченням терміну зберігання". При цьому, зв`язатися з ФОП Крохмалюк М.С. за вказаним у договорі номером телефону позивачу також не вдавалося.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 попередньої оплати в розмірі 55555,00 грн та розірвати договір про співпрацю від 01.02.2022.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та його зміст, між сторонами склались правовідносини поставки товару (обладнання).

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Умовами договору передбачено строк поставки товару, а саме відповідно до п.3.4. договору термін поставки обладнання складає 15 робочих днів з моменту здійснення передплати. Оскільки, попередня оплата товару здійнена позивачем 11.02.2022, то строк поставки строк поставки товару становить до 04 березня 2022 року (при цьому судом першої інстанції помилково зазанчено строк до 26 лютого 2022 року).

Разом з тим, доказів поставки товару в строк, визначений договором (до 04.03.2022), матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять, а сторонами не надано, доказів, які свідчили б про домовленість між сторонами щодо іншого строку поставки обладнання (додаткові угоди до договору від 01.02.2022 тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17.06.2022 в зв`язку з простроченням виконання зобов`язання щодо поставки товару звернувся до відповідача з претензію про повернення передплати.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, ч.6 ст.193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 05.06.2018 у справі №904/8972/17).

Позивачем обрано такий варіант поведінки, як повернення суми попередньої оплати товару.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що внаслідок довготривалого невиконання відповідачем свого обов`язку з передачі товару (обладнання) позивач заявив про небажання продовжувати господарські відносини з відповідачем щодо постачання замовленого товару, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з цього моменту правовідносини між сторонами є припиненими, а грошові кошти в розмірі 55555,00 грн підлягають стягненню з відповідача як такі, що позивач хоче повернути (стягнути).

Відтак, у відповідача виник обов`язок повернути суму попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

При цьому, колегією суддів не беруться до уваги посилання скаржника на введення воєнного стану на всій території України та лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пункту 3.1 Регламенту ТПП(2) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.08.2022 у справі №922/854/21.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Отже, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Щодо встановлення факту настання форс-мажору, слід зазначити, що відповідно до 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", виключною компетенцією засвідчувати зазначену подію наділена Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та її регіональні підрозділи.

Зважаючи на вищевикладене, саме сертифікат ТПП України підтверджує період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і є належним доказом, який підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Такого сертифікату відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було.

Як вбачається, відповідач як на форс-мажорні обставини посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Разом з тим, суд звертає увагу, що загальний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 (адресований всім, кого це стосується) щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання відповідача (поставка оплаченого товару), тоді як доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим.

Разом з тим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого РегламентомТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Колегія суддів звертає увагу на те, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Відтак, відповідачем не надано належних доказів настання саме у нього форс-мажорних обставин (сертифікат ТПП України).

Крім того, обставини, засвідчені Торгово-промисловою палатою України у листі від 28.02.2022, стосуються не лише відповідача, а також позивача, та ставлять їх в однакові умови здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що доказів повернення позивачу суми попередньої оплати матеріали справи не містять, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 55 555,00 грн попередньої оплати.

Щодо позовних вимог в частині розірвання договору, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 188 Господарського кодексу України, статтями 651, 652 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи характер спірних правовідносин та сторін даного спору, а також беручи до уваги пояснення позивача, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у рамках даної справи порушення умов договору щодо своєчасної поставки товару в обумовлений договором строк є істотним порушенням.

При цьому, колегією суддів не беруться до уваги посилання скаржника на те, що ним було відправлено обладнання на ім`я позивача 14 червня 2022 року, а останній його не прийняв, оскільки така відправка відбулася поза межами встановлених договором строків, а відтак позивач мав право не прийняти товар та вимагати повернення коштів, сплачених за такий товар.

Оскільки відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання в частині своєчасної поставки товару, чим істотно порушив умови укладеного договору, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору про співпрацю від 01.02.2022.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Крохмалюка Максима Сергійовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2023 року у справі №918/498/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "13" червня 2023 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.