ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023м. ХарківСправа № 922/1125/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Іванії К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерне товариство "Сумихімпром"(40012, м.Суми, вул. Харківська п/в 12)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма"( 61108, проспект Академіка Курчатова, буд.12. кв.132. Київський район, м. Харків. Харківська область)
про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - Рунова Д.Г. (ордер серія ВМ№1036086 від 19.04.2023 року)

відповідача - Баликлицького В.В. (ордер серія АХ№1135222 від 12.06.2023 року)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", в якій просить суд:

стягнути з ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» (Код , 61108, проспект Академіка Курчатова, буд.12, кв.132, Київський район, м. Харків, Харківська область) на користь ПАТ «СУМИХІМПРОМ» (, 40003, м.Суми, вул. Харківська п/в 12) збитки у розмірі 6 358.28 грн., сплачений підприємством судовий збір у 2 684,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №27-19 від 14.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 922/1125/23, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін на 25 квітня 2023 року.

В судовому засіданні 25.04.2023 постановлено протокольну ухвалу, відкладено підготовче засідання до 16.05.2023 о 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 25.04.2023.

16.05.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", через канцелярію суду (вх.№12179/23) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог, зокрема, посилаючись на те, що позивачем подано позов до закінчення строку, встановленого ч. І ст. 102 ПК України та п. 198.6. ст. 198 ПК України, а відтак позивач станом на дату розгляду вказаного спору не втратив права на включення до податкового кредиту суми ПДВ за правочином укладеним з відповідачем, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

02.06.2023 року від представника Публічного акціонерне товариство "Сумихімпром", через канцелярію суду (вх.№13975/23) надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача, зокрема посилається на що, саме від відповідача, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація Позивачем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції. Відповідач залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки не вчинення цих дій.

В судовому засіданні 16.05.2023 постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; закрито підготовче провадження до "13" червня 2023 р. о(б) 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 16.05.2023.

13.06.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", через канцелярію суду (вх.№15055) надійшли заперечення на відповідь на відзив, в кому представник відповідача посилається на те, що відшкодування ПДВ здійснюється державою в податкових правовідносинах між позивачем та державою, а об`єкт дослідження зводиться до з`ясування дотримання відповідачем вимог податкового законодавства щодо належного (своєчасного) оформлення податкових накладних, їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит. Тобто об`єкт дослідження не знаходиться в площині цивільно-правових (господарсько-правових) відносин.

Відповідач у запереченнях вказує на те, що відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН не с порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності невиконанням господарського зобов`язання, адже обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає г відповідача саме на підставі податкового законодавства. Водночас зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача надати покупиш податкову накладну не мас наслідком зміну характеру відповідних правовідносин j податкових на господарські. Крім того порушення відповідачем порядку реєстрації податкової накладної в ЄРПН не позбавляє позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту, а обумовлює її нарахування необхідністю додавати до податкової декларації за звітний податковий період чаяв чи скаргою на відповідача і доданням певного пакету документів. Тобто заява є скаргою на постачальника ( підставою для включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2023 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов абзацу 2 пункту 4.5. договору поставки .

Представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2023 року проти позову не заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог .

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

14.01.2022 між ПАТ «СУМИХІМПРОМ» та ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» уклали Договір поставки №27-19.

Пунктом 1.1. Договору зазначено, що Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар, зазначений у пункті 12, а Покупець прийняти та оплатити такий Товар.

Пунктом 1.2. Договору, сторони погодили перелік товару.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що ціну цього договору становить 38 149,68 грн. в тому числі ПДВ - 6 358.28 гри., і включає в собі вартість Товару на умовах. СРТ. м Суми склад «Перевізника».

Порядок оплати сторони визначили у п.3.1. Договору де визначили, що Покупець здійснює попередню оплату на рахунок Постачальника в розмірі 100% вартості товару.

На виконання умов договору Позивач оплатив Товар у повному обсязі 08.02.2022. па підтверджується платіжним дорученням № 2438.

На виконання умов Договору Відповідачем було поставлено Товар 21.02 2022 на суму 27 760.08 грн. з ПДВ. в тому числі 4 626,68 грн. ПДВ., що підтверджується видатковою накладною № 98 та поставив залишок товару на суму 10 389.60 грн. з ПДВ. в тому числі 1731,60грн., що підтверджується видатковою накладною №166 від 16.08.2022 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4.5. Договору, котрим зазначено, що «у випадку якщо одна із Сторін склала податкову накладну або розрахунок коригування до них, з порушенням норм чинного податкового законодавства України, а також разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою втрату права іншої Сторони на збільшення податкового кредиту чи зменшення податкових зобов`язань , сплачених (нарахованих) у зв`язку з виконанням цього Договору винна Сторона зобов`язується на вимогу іншої Сторона компенсувати завдані їй цим збитки ».

Разом з тим Позивач у позові зазначає, що Відповідач за весь час не надавав Позивачу жодних доказів які б підтверджували його дії спрямовані на реєстрацію податкової накладної

Так, за вказаною господарською операцією (попередній оплаті за товар) відповідачем не було складено податкової накладної та як наслідок не направлено її па реєстрацію, через програму електронного документообігу M.E.Doc

07.12.2022 Позивач направив до Відповідача претензію № 2786/85 з вимогою компенсувати вартість нанесених підприємству збитків.

Відповідач відповіді на зазначену претензію не надав, збитки не відшкодував.

22.12.2022 Позивач звернувся до ГУ ДПС у Харківській області з адвокатським запитом № 211/85 щодо надання інформації про реєстрацію, відсутність реєстрації податкової накладі, чи дій які здійснив Відповідач для розблокування податкової накладної .

28.12.2022 Позивачем отримано від ГУ ДПС у Харківській області Лист № 21584 6/20/40-04-15-10 яким зазначено, що згідно з наявними інформаційними ресурсами ДПС України у 2022 році реєстрація податкових накладних ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» () па покупця ПАТ «СУМИХІМПРОМ» () відсутня.

Таким чином, як вказує позивач у позові, в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України. Відповідачем не було зареєстровано податкову накладну, що як наслідок позбавило Позивача можливості отримати податковий кредит на суму ПДВ.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, в контексті зазначених обставин та змісту правовідносин, що склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (надалі ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі ЄРПН) у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів / послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну покладено на ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», як постачальника в розумінні ст.201 ПК України (який є постачальником відповідно до ст. 712 ЦК).

За змістом пп. "а" п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені / нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Як вже зазначалось, згідно з п.201.10 ст.201 ПК України на продавця товарів / послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Стаття 201 ПК України передбачає, що у разі невиконання продавцем покладених на нього обов`язків щодо складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, платник ПДВ має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця за формою згідно з додатком 8 до такої декларації відповідно до наказу Міністерства Фінансів України від 28.01.2016 №21.

Разом з тим, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Стосовно тверджень відповідача на відсутність протиправної поведінки ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» та завдання збитків у зв`язку з неотриманням податкового кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 ст.611 ЦК України та ст.224 ГК України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17).

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18).

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 січня 2022 року у справі № 910/3338/21).

Відповідач не виконав вимог ст.201 ПК України , що призвело до відмови у реєстрації податкової накладної. У зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 6 358.28 грн. Тобто має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на суму 6 358.28 грн., яка фактично є збитками останнього.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача на посилання правових висновків, викладених у постановах Великої палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, Касаційного господарського суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19, постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №917/799/17, з огляду на наступне.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми).

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність і передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Учасники спору завжди повинні мати змогу орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент учинення дії.

У рішенні у справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд з прав людини наголосив, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вираз «передбачено законом» охоплює дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що цей термін передбачає не лише писане право, як-от норми законів, а й неписане, тобто усталені в суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Велика Палата Верховного Суду виконує роль найвищої інстанції у вищій судовій інстанції та висновки, викладені в її постановах, за наявності інших, до яких дійшли як колегії, так і палати (об`єднані палати) у будь-якому разі мають найвищу силу. У разі ж наявності різних позицій застосовується позиція, викладена в постанові з більш пізньою датою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 №755/10947/17).

Суд зазначає, що обставини зазначених відповідачем справ не є релевантними до тих, що встановлені у справі, що розглядається. Тому посилання відповідача на те, що відмова у реєстрації податкової накладної в ЄРПН не позбавила позивача права на включення спірної суми ПДВ до податкового кредиту, а зумовлює її нарахування необхідністю долучення до податкової декларації за звітний податковий період заяви зі скаргою на відповідача з долученням певного пакета документів, не ґрунтуються на нормах чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» (Код , 61108, проспект Академіка Курчатова, буд.12, кв.132. Київський район, м. Харків, Харківська область) на користь публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (, 40003, м. Суми, вул. Харківська п/в 12) - збитки у розмірі 6 358.28 грн., сплачений підприємством судовий збір у 2 684,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - публічне акціонерне товариство «СУМИХІМПРОМ» (40003, м. Суми, вул. Харківська , п/в 12, ) .

Відповідач -товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» (Код , 61108, проспект Академіка Курчатова, буд.12, кв.132. Київський район, м. Харків, Харківська область).

Повне рішення складено "14" червня 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк