ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/813/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 (колегія суддів: Кропивна Л. В., Ткаченко Б. О., Гаврилюк О. М.) у справі

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" про стягнення 169 600 грн та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - Коноваленко І. М.,

відповідача - Гаврина Д. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - Аеропорт) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" (далі - ТОВ "БФ Груп") про стягнення 169 600 грн штрафу та спонукання виконати зобов`язання, передбачені підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 договору від 03.03.2015 № 02.5-14/1-9, та надати довідки про чистий дохід отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за травень-грудень 2021 року.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 25.09.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області як орендодавцем та ТОВ "БФ Груп" як орендарем укладено договір оренди № 1625 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, згідно з яким останньому передано у строкове платне користування до 24.09.2024 державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення № 3.1.4 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 80 кв. м, розташоване за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D" (інв. 47578) загальною площею 107 850,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності - 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі Аеропорту як балансоутримувача.

4. 03.03.2015 між Аеропортом як балансоутримувачем та ТОВ "БФ Груп" як орендарем укладено договір № 02.5-14/1-9 та додаткові угоди до нього від 15.06.2018 № 1 і від 18.04.2019 № 2 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

5. Згідно з пунктом 1.1 цього договору балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, зокрема з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування.

6. У пункті 5 таблиці № 1 пункту 1.1.1 договору сторони погодили, що щомісячна оплата за послуги становить 20 % від чистого доходу, отриманого від діяльності орендаря в Аеропорту на орендованій площі відповідно до предмета договору (згідно з довідкою про розмір чистого доходу), але не менше 50 000 грн.

7. Оскільки оплата послуг балансоутримувача поставлена у залежність від отриманого орендарем чистого доходу, то останній у підпункті 2.2.2 пункту 2.2 договору від 03.03.2015 № 02.5-14/1-9 зобов`язувався щомісячно до п`ятого числа місяця, наступного за звітнім, надавати до бухгалтерії балансоутримувача довідку про чистий дохід та кількість обладнання, отриманий від своєї діяльності за звітній місяць відповідно до предмета цього договору, а також періодичний місячний звіт, виданий касовим апаратом. Ця довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером орендаря.

8. У разі несвоєчасного надання довідки орендар зобов`язався сплачувати балансоутримувачу штраф у розмірі 100 грн без ПДВ за кожен день прострочення і його сплата здійснюється суборендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків (пункт 4.3 договору від 03.03.2015 № 02.5-14/1-9).

9. Позивач звернувся з цим позовом, оскільки відповідач порушив умови підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору і не надав позивачу за травень-грудень 2021 року довідок про чистий дохід і періодичні місячні звіти, видані касовим апаратом, унаслідок чого позивач не мав можливості розрахувати вартість наданих послуг, а відповідач їх не сплачував. З цих підстав у порядку пункту 4.3 договору позивач нарахував відповідачу штраф та заявив названу вище вимогу немайнового характеру.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

10. 30.09.2022 Господарський суд Київської області ухвалив рішення про часткове задоволення позову, присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 141 400 грн штрафу та зобов`язав ТОВ "БФ Груп" виконати договірні зобов`язання шляхом надання Аеропорту довідок про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за період з травня по грудень 2021 року.

11. Суд першої інстанції вказав на те, що надані відповідачем позивачеві примірники періодичних звітів не свідчать про виконання обумовленого договором обов`язку, має місце прострочення відповідачем виконання цього зобов`язання, яке починається з першого дня, що слідує за строком, коли воно мало бути виконано, а нарахування господарської санкції у вигляді штрафу здійснюється за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

12. 02.03.2023 Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував це судове рішення у частині задоволеної немайнової вимоги та відмовив у позові у цій частині, мотивувавши своє рішення тим, що фізична відсутність документа, який не був складений, означає відсутність об`єкта матеріального світу, що унеможливлює прийняття судового акта про його витребування, або спонукання до його передачі іншій стороні, тоді як судовий акт має бути не лише законним, але й таким, який здатен бути виконаним зобов`язаною стороною. Додатково наголосив на недобросовісній поведінці орендаря, який діяв всупереч своєї попередньої поведінки, коли протягом січня - березня 2020 року подавав орендодавцеві такі довідки, підписані керівником та головним бухгалтером, у належній формі. До того ж оскільки у період з травня по грудень 2021 року орендар не подав орендодавцеві таких довідок у формі, яка подавалася орендарем раніше, то суд розцінив це як порушення принципу non concedit venire contra factum proprium - "не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці". Зазначив, що відповідач діяв недобросовісно, усупереч чесній діловій практиці та своєї попередньої поведінки, на яку розумно покладалася інша сторона договору, тому має нести лише відповідальність у вигляді обкладення його неустойкою, передбаченою пунктом 4.3 названого вище договору.

Короткий зміст касаційної скарги

13. Аеропорт оскаржив цю постанову до Верховного Суду та у поданій касаційній скарзі просив її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі

14. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки скаржник наполягає на відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 509, 526, 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 73, 76, 86 ГПК України у подібних правовідносинах.

15. Аргументи скаржника зводяться до того, що надані відповідачем на виконання підпункту 2.2.2 пункту 2.2 названого вище договору довідки про чистий дохід за період з травня по грудень 2021 року, хоча і підписані керівником та головним бухгалтером останнього, і до них долучені звіти, однак вони містять лише інформацію про кількість обладнання і не містять інформації про розмір чистого доходу. Тому, на його думку, вони не відповідають умовам договору, що свідчить про порушення орендарем приписів статей 509, 525, 526, 530 ЦК України та статті 193 ГК України.

16. Доводів стосовно неправильних висновків суду апеляційної інстанції щодо присудженого до стягнення з відповідача на користь позивача розміру штрафу як і відмовленої частини цього штрафу касаційна скарга не містить.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

17. ТОВ "БФ Груп" скористалося наданим йому статтею 295 ГПК України правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, в якому виклало свої заперечення, вважаючи, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням приписів матеріального та процесуального права. Додатково звертає увагу на обранні позивачем неправильного та неефективного способу захисту свого права у цих правовідносинах.

Позиція Верховного Суду

18. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини перша та друга статті 300 ГПК України).

19. З урахуванням цієї норми та як зазначалося вище, перегляд оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції здійснюється виключно в межах доводів касаційної скарги.

20. Оскільки касаційна скарга Аеропорту містить доводи стосовно оскарження постанови апеляційного господарського суду лише у відмовленій частині немайнової вимоги, то перегляд оскаржуваної постанови здійснюється судом касаційної інстанції лише в межах доводів і вимог скаржника.

21. Спірні правовідносини виникли у результаті виконання укладеного між сторонами договору від 03.03.2015 № 02.5-14/1-9 про відшкодування витрат Аеропорту як балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг ТОВ "БФ Груп" як орендарю.

22. На вирішення суду поставлено питання щодо наявності чи відсутності порушення ТОВ "БФ Груп" своїх зобов`язань за договором, належне виконання яких забезпечувалося необхідністю надання позивачу у період з травня по грудень 2021 року довідок про чистий дохід і кількість обладнання, отриманий від своєї діяльності, та періодичні місячні звіти, видані касовим апаратом. Ці довідки необхідні задля здійснення розрахунку вартості наданих послуг стосовно підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів і забезпечення приміщень загального користування.

23. Вирішуючи цей спір, місцевий господарський суд встановив, що цей обов`язок відповідач не виконав, а тому, окрім задоволення позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції вказав про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за невиконання цього обов`язку, передбаченого домовленістю сторін, належний до стягнення розмір якого визначений цим судом.

24. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції скасував судове рішення місцевого господарського суду у задоволеній частині немайнової позовної вимоги та відмовив у її задоволенні, аргументуючи свою позицію тим, що фізична відсутність документа, який не був складений, означає відсутність об`єкта матеріального світу, що унеможливлює прийняття судового акта про його витребування або спонукання до його передачі іншій стороні. Додатково наголосив на недобросовісній поведінці орендаря, який діяв всупереч своєї попередньої поведінки, коли протягом січня - березня 2020 року подавав орендодавцеві такі довідки, підписані керівником та головним бухгалтером, у належній формі.

25. Стаття 509 ЦК України містить норму, що визначає зобов`язання, - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

26. Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 ГК договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

27. У положеннях статей 626-629 ЦК України надано поняття договору, передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, які є обов`язковими для виконання.

28. За змістом частини першої статті 530 цього ж Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

29. Місцевий господарський суд наголосив на необхідності дотримання відповідачем обов`язку надати позивачу довідки про чистий дохід, покладеного на нього умовами підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, тоді як надані ним довідки містять лише інформацію про кількість обладнання, а долучені до них періодичні звіти не містять інформації про розмір чистого доходу. При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що попри не встановлення у договорі форми такої довідки, визначальним є щомісячне надання відповідачем позивачу відомостей про конкретний розмір чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому приміщенні, оскільки їх метою є здійснення розрахунку вартості наданих послуг стосовно підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів і забезпечення приміщень загального користування. Тому суд першої інстанції зазначив, що надані періодичні звіти не свідчать про виконання відповідачем умови, передбаченої підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 договору від 03.03.2015 № 02.5-14/1-9.

30. Разом з тим, висновок суду апеляційної інстанції про те, що фізична відсутність документа, який не був складений, означає відсутність об`єкта матеріального світу, що унеможливлює прийняття судового акта про його витребування або спонукання до його передачі іншій стороні, є передчасним з огляду на те, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, домовленість про яке міститься в укладеному сторонами договорі. Адже не допускається зволікання відповідачем наведених вище приписів цивільного законодавства.

31. Скаржник наполягає на тому, що суд апеляційної інстанції не врахував суперечливу поведінку відповідача, який ігнорує той факт, що взаємодія між сторонами договору протягом спірного періоду і попередніх періодів відбувалася у різний спосіб.

32. ЦК розрізняє послуги, як такі, що споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності та надаються відповідно до договору, та роботи, внаслідок яких має місце створення певних об`єктів матеріального світу. Крім того, роботи - це дії, результат яких не споживається в процесі їх виконання (на відміну від послуг), а створюють самостійний об`єкт матеріального світу.

33. Як зазначено раніше, метою надання відповідачем позивачу цих довідок про чистий дохід є здійснення останнім розрахунку вартості наданих послуг стосовно підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів і забезпечення приміщень загального користування. Тому висновки суду апеляційної інстанції про неможливість задоволення цієї позовної вимоги позаяк ці довідки не створені як об`єкт матеріального світу є передчасними.

34. За змістом частини першої статті 73 і частин першої, третьої статті 74 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

35. Частиною першою статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

36. Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

37. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

38. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

39. Висновки суду апеляційної інстанції про відсутність існування таких довідок про чистий дохід як об`єкта матеріального світу та неможливість у зв`язку з цим ухвалення судового рішення про задоволення позовної вимоги про зобов`язання їх надати позивачу суперечать названим вище нормам цивільного законодавства, адже призводять до невиконання договірних зобов`язань, на чому наполягає Аеропорт у касаційній скарзі.

40. Враховуючи, що суд першої інстанції зробив висновок про неналежне виконання відповідачем умови підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, оскільки останній надав довідки неналежної форми з яких не надається можливим установити розмір чистого доходу у спірному періоді, а суд апеляційної інстанції вказав взагалі на відсутність таких довідок без надання оцінки вказаним висновкам місцевого господарського суду, то з огляду на відсутність повноважень у суду касаційної інстанції на надання переваги одних доказів над іншими, установлених статтею 300 ГПК України, зокрема стосовно переоцінки наданих відповідачем довідок на відповідність їх умовам підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і в залежності від встановлених обставин вирішити спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин.

41. Статтею 236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

43. За змістом пункту 1 частини третьої статті 310 цього ж Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

44. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

Судові витрати

45. З огляду на направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі № 911/813/22 скасувати.

3. Справу № 911/813/22 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя С. К. Могил

Суддя О. В. Случ