ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2023 р. Справа № 924/49/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В., при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд"

до державного підприємства "Новатор"

про стягнення 2612,19 грн. 3% річних, 13304,78 грн. інфляційних втрат, 3983,5 грн. штрафу

за участю представників:

позивача: Карабак В.А.;

відповідача: Підгорний О.Р.

У судовому засіданні 30.05.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" до державного підприємства "Новатор", відповідно до якої просив стягнути з відповідача 29820 грн. основного боргу, 2612,19 грн. 3% річних (за період з 23.03.2020р. по 27.12.2022р.), 13304,78 грн. інфляційних втрат (за лютий 2020р. по грудень 2022р.), 3983,50 грн. штрафу (за період з 23.03.2020р. по 20.01.2021р.) на підставі договору поставки № 048/145 від 14.02.2020р.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, зокрема на те, що між ТОВ «Груп Інтрейд» та ДП «Новатор» було укладено договір поставки №048/145 від 14.02.2020р., за умовами якого позивач зобов`язався поставити на адресу відповідача товар, а ДП «Новатор» взяло на себе зобов`язання прийняти товар та оплатити його в порядку та на умовах договору. Також, між сторонами було укладено специфікацію №1 до вищезазначеного договору, згідно з якою постачальник повинен був поставити покупцю, а покупець прийняти товар «МКА-10110 грО геркон (МДС 8-11)» у кількості 50000 шт. на загальну суму суму 298200 грн. з ПДВ. На виконання умов вищезазначеного договору та відповідно до видаткових накладних товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" поставило державному підприємству "Новатор" товар на загальну суму 149100 грн. При цьому, позивач зауважив, що весь вищезазначений товар відповідачем було прийнято без зауважень, про що наявні в матеріалах справи підписані обома сторонами всі видаткові накладні. За поставлений товар відповідач здійснив оплату частково, а саме у сумі 119 280 грн., що підтверджується платіжними інструкціями. Отже, як вказує позивач, розмір основної заборгованості становить 29820 грн. Також, як зазначив позивач відповідачем було допущено порушення строків оплати, внаслідок чого позивач, крім позовних вимог про стягнення основного боргу, заявляє вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а також штрафу, передбаченого п. 6.2. договору.

02.02.2023р. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (яка з огляду на положення ст. 46 ГПК України судом прийнята), в якій просить стягнути з відповідача: 2612,19 грн. 3% річних, 13304,78 грн. інфляційних втрат, 3983,50 грн. штрафу. В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, зокрема на те, що після надсилання позовної заяви на адресу державного підприємства "Новатор", відповідач сплатив 29820 грн. (суму основного боргу заявлену позивачем згідно видаткової накладної № 0000252 від 09.07.2020р.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, відзначивши, зокрема таке. Під час співпраці з позивачем було укладено ряд договорів, а саме: №048/582 від 06.05.2020р.; №048/595 від 12.05.2020р.; №048/105 від 05.02.2020р.; №048/584 від 06.05.2020р.; №048/589 від 06.05.2020р.; №048/672 від 01.06.2020р.; №048/588 від 06.05.2020р.; №048/643 від 29.05.2020р.; №048/681 від 03.06.2020р.; №048/682 від 02.06.2020р.; №048/671 від 01.06.2020р.; №048/689 від 04.06.2020р.; №048/688 від 04.06.2020р.; №048/586 від 06.05.2020р.; №048/583 від 06.05.2020р.; №048/145 від 14.02.2020р.; №048/585 від 06.05.2020р. У вищезазначених договорах, передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, яка має бути складена без помилок і зареєстрована у відповідності до вимог діючого законодавства в Державному електронному реєстрі податкових накладних. При цьому, відповідач вказує на те, що позивачу неодноразово надсилались претензії з приводу відшкодування понесених збитків у зв`язку із втратою права на відшкодування податку на додану вартість.

Щодо позовних вимог повідомлено про те, що згідно платіжного доручення №1001 від 16.01.2023р. відповідачем було сплачено залишкову суму заборгованості у розмірі 29820грн. за договором поставки №048/145 від 14.02.2020р.В свою чергу, відповідачем вхідним листом від 03.02.2023р. отримано від позивача заяву про зменшення розміру позовних вимог, де зазначено, що позивач зменшує розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 29820 грн. Як вказує відповідач, зазначені обставини підтверджуються платіжним дорученням №1001 від 16.01.2023р.

Щодо стягнення грошових коштів у сумі 19900,47 грн., з яких 2612,19 грн. 3%річних, 13304,78 грн. інфляційних втрат, 3983,50 грн. штрафу відповідач посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України зауважив, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо. При цьому, зазначено, що зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський сул. оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випалку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідач звертає увагу на те, що з матеріалів справи, вбачається, що відповідачем були здійсненні всі дії задля виконання зобов`язання, у тому числі негайне добровільне усунення ним порушення (а саме факту оплати залишкової суми за договором у розмірі 29820 грн. згідно платіжного доручення №1001 від 16.01.2023р.).

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, які нараховані позивачем, враховуючи положення норм ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.1 ст. 233 ГК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

14.02.2020р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (продавцем) та державним підприємством "Новатор" (покупцем) укладено договір поставки № 048/145 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передавати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах, викладених у даному договорі товар, згідно специфікацій (видаткових накладних по договору), які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно із п. 1.2. договору товар по даному договору постачається партіями, згідно специфікацій.

Як передбачено п. 3.1. договору, загальна сума договору становить суму всіх операцій (суму всіх специфікацій) по даному договору.

Відповідно до п. 3.2. договору асортимент, кількість, ціна та вартість кожної партії товару встановлюються у специфікаціях, які надаються продавцем ні підставі факсимільних заявок покупця.

Згідно із п. 3.3. договору продавець відвантажує покупцю товар за цінами, що вказані у специфікаціях (видаткових накладних, рахунках-фактурах), які є невід`ємною частиною даного договору.

Як передбачено п. 3.4. договору розрахунок здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

Відповідно до п. 4.4. договору покупець зобов`язується здійснювати оплату за товар на умовах, зазначених в специфікації.

Згідно із п. 5.2. договору датою поставки і датою переходу права власності на партію товару є дата фактичної передачі товару, що засвідчується підписанням уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Як передбачено п. 5.3. договору передача-приймання товару здійснюється за всіма документами на нього, передбаченими чинним законодавством України. В разі відсутності у покупця вказаних документів з будь-яких причин він (покупець) має невідкладно повідомити продавця про необхідність їх повторного надання.

Відповідно до п. 6.2. договору за порушення термінів оплати, передбачених в специфікаціях до даного договору покупець сплачує продавцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020р., а в частині невиконання сторонами зобов`язань за договором - до їх повного виконання (п. 10.1.).

Договір скріплений підписами та печатками сторін.

Відповідно до специфікації № 1 від 14.02.2020р. сторони домовились про те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (продавець) зобов`язується поставити, а державне підприємство "Новатор" прийняти та оплатити товар, а саме МКА-10110гр0 геркон (МДС 8-11), кількістю 50000 шт., ціна за одиницю 4,97 грн., всього вартістю 298200 грн. (п. 1 специфікації).

Пунктом 2 специфікації визначено строк поставки: 10 робочих днів з моменту підписання специфікації та поставкою товару щомісячно по 5000 шт. починаючи з лютого місяця 2020р. за рахунок продавця.

Пунктом 3 специфікації визначено умови оплати: покупець здійснює 100% післяплату на протязі 10 календарних днів з дня отримання товару та підписання видаткових накладних.

Дана специфікація скріплена підписами та печатками сторін.

Відповідно до видаткових накладних № РН-0000042 від 12.03.2020р. на суму 29820 грн., № 0000060 від 15.04.2020р. на суму 29820 грн., № ГІ-0000082 від 20.05.2020р. на суму 29820 грн., № ГІ-0000146 від 12.06.2020р. на суму 29820 грн., № ГІ-0000252 від 09.07.2020р. на суму 29820 грн., які скріплені підписами та печатками сторін товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (постачальником) на підставі договору № 048/105 від 05.02.2020р. поставило державному підприємству "Новатор" (одержувачу) товар, а саме МКА-10110 гр0 геркон всього вартістю 149100 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (постачальником) було виставлено державному підприємству "Новатор" (одержувачу) рахунок-фактуру № 0000111 від 07.02.2020р. на підставі договору № 048/145 від 14.02.2020р. згідно специфікації № 1 на суму 298200 грн.

Відповідно до платіжних інструкцій № 1001 від 22.05.2020р. на суму 29820 грн., № 1001 від 15.06.2020р. на суму 29820 грн., № 1001 від 01.06.2020р. на суму 29820 грн., № 1001 від 28.08.2020р. на суму 5000 грн., № 1001 від 19.08.2020р. на суму 9820 грн., № 1001 від 01.09.2020р. на суму 15000 грн. державне підприємство "Новатор" (платник) перерахував на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (отримувача) 119280 грн.

В подальшому, відповідно до платіжної інструкції № 1001 від 16.01.2023р. державне підприємство "Новатор" (платник) перерахувало на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (отримувача) 29820 грн.

У претензії № 12/1 від 01.12.2021р., адресованій державному підприємству "Новатор", товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" просить здійснити повну оплату товару, поставленого за видатковою накладною № ГІ-0000252 від 09.07.2020р. на суму 298820 грн.

Доказом надіслання вищеозначеної претензії є копія опису вкладення у цінний лист від 03.12.2021р., фіскального чеку та накладної.

В матеріалах справи також наявні копії: рішення № 1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" від 03.09.2019р.; Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд", затвердженого рішенням єдиного учасника № 1 від 03.09.2019р.; протококлу загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" № 4 від 27.03.2018р.; Витягу з Єдиног одержавног ореєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.01.2021р. тощо.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем положень договору позивач звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, за змістом статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Проте, при вирішенні питання про стягнення неустойки судом враховується, що згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Аналогічна за змістом і норма ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, зміст позовних вимог, з огляду на те, що відповідачем прострочено погашення основної заборгованості за договором, оцінивши в сукупності вищезазначені обставини та надані докази, беручи до уваги обставини, які призвели до виникнення боргу, зміст доводів сторін щодо зменшення неустойки, відсутність спору стосовно стягнення основного боргу, а також враховуючи наявність права суду зменшити розмір штрафних санкцій, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з державного підприємства "Новатор" (на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" 2612,19 грн. 3% річних, 13304,78 грн. інфляційних втрат, 1991,75 грн. штрафу, відмовивши у решті позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по оплаті 2481 грн. судового збору покладаються на відповідача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді у відпустці) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 15.06.2023р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" до державного підприємства "Новатор" про стягнення 2612,19 грн. 3% річних, 13304,78 грн. інфляційних втрат, 3983,5 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Новатор" (місто Хмельницький, вулиця Тернопільска, будинок 17, ідентифікаційний код 22987900) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Брянська, будинок 15, офіс 25, ідентифікаційний код 41071921) 2612,19 грн. 3% річних, 13304,78 грн. інфляційних втрат, 1991,75 грн. штрафу, 2684 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.06.2023р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (69002, м. Запоріжжя, а/с 6823); 3 - відповідачу (29018, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17).

Ел. адреси:

позивачу - ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_1

відповідачу

centre@novator-tm-com