РІШЕННЯ

05 червня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/186/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

за участі секретаря судового засідання Саловська О.А.

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільський Облагропостач", юридична адреса: 46400, м. Тернопіль, вул. Поліська 14, поштова адреса: 46400, м. Тернопіль, а/с 281

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1

про: 1. Зобов`язання відповідача припинити користування стрілочним переводом СП №10, до врегулювання питання у відповідності до вимог ст.74, 75 та 78 Статуту залізниць України, утриматись від вчинення будь-яких дій пов`язаних із самовільним (без дозволу власника) використанням належного позивачу стрілочного переводу СП №10, який розташовано на під`їзній колії незагального користування за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 14.

2. Стягнення 765000 грн доходу, одержаного від самовільного використання стрілочного переходу СП №10 без належних для цього правових підстав.

За участі представників:

Позивача: Миронов В.А., виконуючий обов`язки голови правління

Відповідача: Тарарук Л.Р., адвокат

Суть справи

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільський Облагропостач" (надалі Облагропостач) звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (надалі Залізниця) про:

- зобов`язання відповідача припинити користування стрілочним переводом СП №10, до врегулювання питання у відповідності до вимог ст. 74, 75 та 78 Статуту залізниць України, утриматись від вчинення будь-яких дій пов`язаних із самовільним (без дозволу власника) використанням належного позивачу стрілочного переводу СП №10, який розташовано на під`їзній колії незагального користування за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 14;

- стягнення 765000 грн доходу, одержаного від самовільного використання стрілочного переходу СП №10 без належних для цього правових підстав.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач без дозволу власника (позивача) незаконно примкнув до стрілочного переводу СП№10 новоспоруджену залізничну під`їзну колію та розпочав її самовільне користування чим порушив вимоги ст.ст. 74 та 78 Статуту залізниць України та позбавив позивача права на отримання доходу від користування належним йому майном.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (з урахуванням ухвали суду від 23.03.2023) на 19 квітня 2023 року, яке відкладено на 15 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 15.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/186/23 до судового розгляду по суті на 05 червня 2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов №НЮ-1/1034 від 13.04.2023 (вх.№3300 від 18.04.2023) та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили посилаючись на те, що жоден із наданих позивачем доказів не свідчить про те, що стрілочний перевід №10 належить на праві власності ВАТ "Тернопільський Облагропостач". Так, посилання позивача на рішення суду по справі №914/2012/16 є некоректним, адже останнє не має преюдиційного значення для спірних правовідносин, оскільки предметом спору у справі №914/2012/16 було відновлення демонтованої під`їзної колії. Ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення не міститься висновку суду про те, що стрілочний перевід №10 належить на праві власності ВАТ "Тернопільський Облагропостач".

Посилання позивача на те, що стрілочний перевід №10 зазначений у Технічному паспорті під`їзної колії незагального користування Тернопільського головного підприємства МТЗ (заказ №92038) від 1992 також не може бути доказом на підтвердження права власності на стрілочний перевід №10, адже дана обставина зумовлена тим, що технічний паспорт будь-якої під`їзної колії включає у себе поряд з іншим інформацію про всі стрілочні переводи, через які здійснюється подача та забирання вагонів з місць загального користування залізничної станції на під`їзну колію. Так, у Відомості стрілочних переводів Технічного паспорту під`їзної залізничної колії на ст. Тернопіль УВТК "МО України" (перейменовано на ДП "Шепетівський військовий лісгосп") та Технічного паспорту під`їзної залізничної колії на ст. Тернопіль ТОВ "Галичина Ласунка" також зазначено стрілочний перевід №10, що не свідчить про право власності цих підприємств на стрілочний перевід №10. При цьому зазначені під`їзні колії повністю перебувають на балансі ВП "Тернопільська дистанція колії" регіональної філії "Львівська залізниця".

Також звертає увагу суду на те, що між ВАТ "Тернопільський Облагропостач" та Тернопільською дистанцією колії Львівської державної залізниці 23.07.2002 договору №70 на обслуговування під`їзної колії та стрілочних переводів. Предметом даного Договору є обслуговування і утримання під`їзної колії Позивача, що примикає до станції Тернопіль через стрілку №10, яка знаходиться на балансі дистанції колії, в технічно справному стані для забезпечення перевезення вантажів (п.1 Договору).

Право власності залізниці на стрілочний перевід №10 підтверджується Передавальним актом ДТГО "Львівська залізниця" від 03.08.2015, затвердженим Міністром інфраструктури України 18.08.2015, невід`ємною частиною якого є Переліки майна ДТГО "Львівська залізниця". Крім того, стрілочний перевід №10 перебуває на балансі залізниці з 1953 року, і залізниця відкрито та добросовісно використовує його від дати постановки його на облік.

Також просить суд врахувати, що як зазначено у рішенні суду у справі №914/2012/16 наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області №858 від 28.06.1996 Державне обласне підприємство матеріально-технічного забезпечення "Облагропостач" було перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Тернопільський облагропостач". Тобто при належному проведенні інвентаризації основних фондів Позивач ще з 1996 року повинен був знати про належність стрілочного переводу №10. Вважає, що з цього часу починається відлік часу для пред`явлення будь-яких грошових вимог до залізниці з приводу користування стрілочним переводом №10. А тому просить суд, у випадку задоволення позовних вимог в частині стягнення доходу, одержаного від самовільного використання стрілочного переводу №10 без належних для цього правових підстав, застосувати наслідки спливу терміну позовної давності.

Позивач у відповіді на відзив №1/05/23 від 01.05.2023 (вх.№3908 від 05.05.2023) доводи відповідача заперечив та зазначив, що твердження відповідача, що рішення суду у справі №914/2012/16 не має преюдиційного значення для вирішення даного спору не відповідає дійсності, адже у п.15 постанови Верховного суду від 03.07.2018 у справі № 914/2012/16 зазначено, що відповідно до Технічного паспорту схеми примикання під`їзної колії Тернопільського головного підприємства МТЗ до станції Тернопіль та схеми поздовжніх та поперечних профілів залізничних колій, які є невід`ємними додатками до технічного паспорту: найменування колії і номер стрілки, від якої відходить колія до підприємства - колія 41А, стрілка №10, розгорнута довжина колії становить 0,75 км, загальна відстань від місця перемикання до території підприємства - 335 м. На цьому шляху знаходяться три стрілочні переводи: №10, №36, №11. Даний шлях складається із з`єднуючої колії понумерованої №1, яка проходить від стрілки №10 через стрілку №36 до стрілки №11 та становить 227,60 м. Навантаження-вивантаження - колії понумерованої №2 - від стрілки №11 до упору повна довжина шляху становить 299 м. Навантаження-вивантаження - колії понумерованої №3 - від стрілки №11 до упору повна довжина шляху становить 219,40 м. Із даного вбачається, що стрілочний перевід № 10 знаходиться саме на з`єднуючій колії №1, яка на праві власності належить виключно Позивачу з чим і погодився Верховний Суд.

Доводи відповідача про те, що під`їзна колія є власністю залізниці, оскільки перебуває на балансі, не заслуговують на увагу так як інвентарна картка, не є документом, що підтверджує право власності на спірну під`їзну колію, а лише фіксує дані внутрішньої перевірки виявлення фактичної наявності основних засобів, стану їх зберігання для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності підприємства (організації). Факт знаходження під`їзної колії на балансі залізниці не є підставою для визнання її законним власником.

Також звертає увагу суду на те, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 67 Статуту залізниць України встановлено, що відкриття для постійної експлуатації новозбудованої залізничної під`їзної колії і подання на цю колію рухомого складу допускається після прийняття цієї залізничної колії в експлуатацію комісією за участю представника Держнагляд охоронпраці і встановлення залізницею порядку обслуговування під`їзної колії. На кожну залізничну під`їзну колію складається масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд.

Пунктом 1.5 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, власник під`їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд. У технічному паспорті та в додатках до нього вказується характеристика рейок, шпал, баласту, земляного полотна, штучних споруд, вагових приладів, пристроїв і механізмів, призначених для навантаження, вивантаження, очищення, промивання і підготовки для навантаження залізничних вагонів, маневрових пристроїв, лебідок, локомотивного і вагонного господарства, промислових станцій, гірок, напівгірок, витяжних колій, засобів СЦБ і зв`язку, які використовуються у поїзній і маневровій роботі, та інших пристроїв і механізмів, призначених для роботи з вагонами і локомотивами залізниць. Один примірник цієї документації передається залізниці при прийнятті під`їзної колії в експлуатацію.

Наведені законодавчі норми містять перелік документів, які є належними доказами наявності у особи права власності на залізничну під`їзну колію.

Звертає увагу суду на те, що технічний паспорт повинен бути виданий виключно власнику.

Відповідач у запереченнях №НЮ-1/1539 від 15.05.2023 (вх.4220 від 16.05.2023) зазначив, що твердження позивача що судом визнано право власності на Стрілочний перевід №10 ґрунтується на припущеннях, адже твердження суду "На цьому шляху знаходяться три стрілочні переводи №10, 36, 11", не свідчить про визнання права власності на Стрілочний перевід №10. Жодних інших доказів належності Позивачу на праві власності стрілочного переводу №10 до матеріалів справи не долучено.

Крім того, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Предметом розгляду справи №914/2012/16 був спір про під`їзну колію, яка належить Позивачу, а стрілочний перевід №10 є окремим пристроєм, що служить для переведення рухомого складу з однієї колії на іншу та складається із стрілок, хрестовин і сполучних колій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін в судовому засіданні суд відмовляє в задоволенні позову з наступних мотивів:

Промислова зона міста Тернопіль вкрита розгалуженою мережею під`їзних колій. Вся ця мережа приєднана до магістралі загального користування через стрілочний перевід №54. Далі під`їзна колія на спірній стрілці №10 розгалужується на дві одна гілка веде до сиркомбінату, інша, через стрілку №36 і з численними іншими відгалуженнями до підприємства Облагропостачу.

Між сторонами вже відбувся судовий процес з приводу відновлення розібраного залізничного полотна від стрілочного переходу №36 до упора. Суди визначили, що колія розібрана незаконно і зобов`язали Залізницю її відновити. Позивач покладається на ці рішення в обґрунтування свого права власності на стрілочний перевід №10. Але цей перевід не належить до тієї ділянки колії, юридичну долю котрої вже вирішено в судовому порядку. Питання про право власності на значно ближчу до магістралі стрілку №10 не було предметом попереднього спору. Суди не могли, не повинні були і не вирішували цього питання. Про це свідчить і текстуальний аналіз наданих позивачем судових рішень по справі №914/2012/16. Так, в постанові Верховного Суду від 3 липня 2018 року сказано лише про те, що стрілочний перевід №10 знаходиться на шляху до спірної ділянки (пункт постанови 15) і що довжина колії від стрілочного переводу (СП) №10 через СП №36 до СП №36 становить 227,6 м (пункт постанови 18). Як видно, Верховний Суд обмежився констатацією фактичних обставин справи. Вивести з цієї простої констатації право власності Обагропостачу на стрілочний перехід №10 немає жодної можливості.

Тому суд вважає своїм обов`язком встановити належність спірного майна самостійно, за наданими сторонами і зібраними в матеріалах справи доказами.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покладається на п.1.5 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 року. Там говориться про те, що власник під`їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд. Позивач володіє таким технічним паспортом, звідки робить висновок, що саме він є власником спірної стрілки. Але технічний паспорт, як видно хоча б з самої назви документа, є, власне, елементом технічної документації. Він не є товаророзпорядчим документом в розумінні пункту 4 частини 1 статті 195 Цивільного кодексу України. Лише такі товаророзпорядчі документи можуть вважатися остаточним доказом прав на майно. В той же час, технічні паспорти можуть виготовлятися відповідно підготовленими інженерами багаторазово і неможливо однозначно пов`язати факт виготовлення такої документації з правами власника. Так, в матеріалах справи містяться два технічних паспорти на ділянку під`їзних колій один створений Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту "Львівтранспроект" у 1992 році, інший створений кваліфікованим інженером-геодезистом Шотом Іваном Ярославовичем у 2018 році. При цьому, технічний паспорт 2018 року виготовлено принаймні в трьох примірниках для різних підприємств, що користуються сіткою під`їзних колій зокрема, для Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" і для Приватного підприємства "Метопал". Цілком зрозуміло, що ні ці підприємства, ні Облагропостач, не можуть претендувати на колію чи розташовані на ній стрілочні переводи на підставі самої лише наявності в них технічних паспортів.

Це змушує вдатися до аналізу інших документів, на підставі яких можна було б встановити право власності на стрілку. Ці документи вказують на належність спірного майна Залізниці.

Так, в матеріалах справи міститься копія Відомості під`їзних колій Тернопільського головного підприємства матеріально-технічного забезпечення облагропостачу від 2 грудня 1997 року. У відомості недвозначно вказується, що: "Колія №2 знаходиться на балансі підприємства (тобто Облагропостачу). Колія №1, стрілки №№ 10, 11, скидаючий башмак знаходяться на балансі 8-ї дистанції колії".

Ще переконливіше на користь Залізниці свідчить Договір на обслуговування і утримання під`їзної колії №70, укладений у 2002 року між Тернопільською дистанцією колії і самим Облагропостачем. Відповідно до п. 1 "Предмет договору" сторони погодили, що стрілка №10 знаходиться на балансі колії. Тобто, в 2002 році в Облагропостачу не було сумнівів в належності спірного майна Залізниці. Зміну позиції позивача після спливу понад 20 років нічим не обґрунтовано.

Залізниця надала суду в якості письмових доказів копії Відомості стрілочних переводів станом на 01.01.2023 року; наказу про проведення щомісячних натурних оглядів колії, земляного полотна, штучних споруд, переїздів та колійних пристроїв; актів комісійних обстежень під`їзної колії за березень і грудень 2022 року; відомостей оцінок стану стрілочних переводів за вересень 2018, лютий і жовтень 2019, червень і жовтень 2020, жовтень і листопад 2021, травень і липень 2022, березень 2023 років. Ці документи свідчать, що Залізниця доглядала за спірним майном, тобто виконувала обов`язки власника, встановлені статтею 322 Цивільного кодексу України.

Облгагропостач принаймні з 2002 року і до часу звернення до суду з цим позовом не оспорював права Залізниці на спірний стрілочних перевід. Є докази, що протягом цього часу Залізниця ставилася до цього майна як до свого, несучи тягар власника з його утримання. Все це говорить про добросовісне володіння протягом значного періоду часу. Таке ж володіння, в свою чергу, дає всі підстави визнати право власності Залізниці ще й за набувальною давністю (стаття 344 Цивільного кодексу України).

Крім цього, сторони надали суду докази в підтвердження або спростування права власності на земельну ділянку під стрілочним переводом №10. Однак, в судовому засіданні було встановлено, що стрілочний перевід це пристрій заводського виготовлення, котрий може бути без значного знецінення демонтований і перенесений на іншу ділянку колії. Відтак, стрілочний перехід треба віднести до рухомого майна. Питання про право власності на землю під таким переходом для вирішення цієї справи значення не має.

Суд встановив, що спірне майно позивачу не належить. За таких умов в задоволенні позовні вимог про зобов`язання припинити користування і стягнення доходу від самовільного використання слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 73-75, 79, 86, 92, 129, 233, 236-238, 240, 242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі оскаржити його до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2023 року.

Суддя Ю.О. Чопко