СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Харків Справа № 905/379/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Терещенко О.І.,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участю представників сторін:

від позивачки: Бєлкін Л.М.,

від відповідача-1: Гінінгер А.А.,

від відповідача, Чайкіна К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивачки, за вх. №139 Д/1 на рішення господарського суду Донецької області від 07.12.22 (повний текст складено 15.12.22, суддя О.В. Чернова) та на додаткове рішення від 20.12.22 (суддя О.В. Чернова) у справі №905/379/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Маріуполь Донецької області,

до

1.Приватного АТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча",м. Маріуполь Донецької області,

2.Барленко ЛТД (BARLENСO LTD), Нікосія, Кіпр,

про визнання рішення наглядової ради №313 від 14.03.2018 недійсним, визнання правочину недійсним та витребування акцій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат імені Ілліча», Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» та просила суд:

- визнати недійсною публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018 р. та застосувати наслідки її недійсності щодо простих іменних акцій ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат Ілліча» які належали позивачу на праві приватної власності в кількості 134 335 штук, номінальною вартістю 0,25 коп (33583,75 грн)

- визнати недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 р. за № 313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у в розмірі 0,08 грн. в загальній кількості 0,677% від статутного фонду.

- зобов`язати ПАТ «ПУМБ» списати 134 335 шт. простих іменних акцій ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат Ілліча» номінальною вартістю 0,25 коп. з депозитного рахунку Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний банк» та зарахувати 134 335 штук на депозитний рахунок Позивача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.03.2021 у справі № 905/379/21 позовна заява прийнята до розгляду.

30.04.2021 від Позивачки по справі на адресу Господарського суду Донецької області надійшла заява про зміну ( уточнення) позовних вимог в якій просили:

- Визнати недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 р. за № 313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у розмірі 0,08 грн.

- Визнати недійсним публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018

- Витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), акції приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134 335 шт простих іменних акцій на користь Позивачки.

10.11.2022 р. від Позивачки по справі на адресу Господарського суду Донецької області надійшло клопотання про зміну предмета позову в якій просили суд залучити до розгляду справи в якості нового співвідповідача громадянина України ОСОБА_2 замість первісного співвідповідача - Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), а позовні вимоги просили розглядати в наступному вигляді:

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та фізичної особи-підприємця Ахметова Ріната Леонідовича на користь ОСОБА_1 доплату 326 434,05 грн за акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 р. про придбання акцій в усіх власників акцій приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат імені Ілліча» , суму 3 % річних внаслідок недоплати за акції 44 941 грн, суму інфляційного збільшення боргу 180 240,72 грн., а усього 551 615,77 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.11.2022 р. судом відмовлено у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви № 2 від 02.11.2022р.

02.12.2022 р. Позивачка звернулася до Господарського суду Донецької області з заявою № 3 про уточнення позовних вимог в якій просила:

- Визнати недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 р. за № 313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у в розмірі 0,08 грн.

- Визнати недійсним правочин щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 р. про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

- Витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134 335 шт простих іменних акцій на користь ОСОБА_1 .

Зазначена заява фактично ідентична заяві, яка була подана позивачем 30.04.2021 р. та була прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.12.2022 р. по справі №905/379/21 у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 р. за № 313, а також правочину щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії «BARLENCO LTD» ( «Барленко ЛТД») відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є неефективним способом захисту. Оскільки вимога про витребування у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134335шт. простих акцій на користь ОСОБА_1 є похідною вимогою, то така вимога також не підлягає задоволенню.

Крім того, додатковим рішенням господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі № 905/379/21 було стягнуто з Позивачки на користь першого Відповідача судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 20 078,37 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 18 306 грн.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Позивачка звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просила скасувати рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2022 у справі №905/379/21 та прийняти нове судове рішення ( постанову) про задоволення позовної заяви в частині: визнати недійсним правочин щодо зобов`язання акціонерного товариства «Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанія «BARLENCO LTD» (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

У випадку визнання правомірними аргументів Позивача щодо застосування частини 2 статті 5 та частини 3 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, задовольнити позов в редакції: стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату 326 434 грн 05 коп за акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний завод імені Ілліча» у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 р. про придбання акцій в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», суму 3 відсотків річних за акції 44 941 гривні, суму інфляційного збільшення боргу 180 240,72 грн., а усього 551 615,77 грн та скасувати додаткове рішення господарського суду Донецької області від 20.12.2022 у справі № 905/379/21 та у стягненні судових витрат відмовити повністю.

Позивачка вважає, що суд першої інстанції шляхом прийняття ухвали від 25.11.2022 р. незаконно перешкодив Позивачці у зміні предмету позову за заявою № 2. При цьому суд безпідставно прийшов до висновку, що Позивачка одночасно змінила підставу та предмет позову. Крім того наполягає, що рішення по справі прийнято без урахування усіх обставин справи. Зокрема посилається, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було встановлено справедливу ціну однієї акції. Ціна акції, визначена Відповідачем є несправедливою. Проведена судом експертиза також не дала відповіді щодо справедливої ціни акції. Вважає, що обраний Позивачкою спосіб захисту є належним. Крім того, судові витрати, які просить стягнути Відповідач є завищеними та необґрунтованими.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В.

У зв`язку з відпусткою судді Сгари Е.В., яка входила до складу колегії суддів, на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 р. ( з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09.02.2023р.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, на рішення Господарського суду Донецької області від 07.12.22 та на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.22 у справі №905/379/21, встановлено учасникам справи строк до 20.02.2023 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи, витребувано матеріали справи №905/379/21 з Господарського суду Донецької області.

13.02.2022 р. від представника Позивачки на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відвід судді Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 р. визнано необґрунтованим заяву представника ОСОБА_1 від 11.02.2023 р. про відвід судді Терещенко О.І.

Для розгляду відводу шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено суддю Плахова О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 р. відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_1 про відвід судді Терещенко О.І.

27.02.2023 р. від Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» засобами електронного зв`язку надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять рішення по справі та додаткове рішення по справі залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 р. розгляд справи призначено на 18.04.2023 р.

У судовому засіданні, яке було призначене на 18.04.2023 р., приймав участь в режимі відеоконференції представник першого відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 розгляд справи було відкладено на 09.05.2023 р., оскільки судове засідання, призначене на 18.04.2023 р., розпочалося з запізненням, що унеможливило прийняти участь у ньому представника Позивачки .

У судовому засіданні, яке відбулося 09.05.2023 р. приймали участь в режимі відеоконференції представники Позивачки та першого Відповідача по справі, які підтримали свої вимоги та заперечення.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.06.2023 р.

05.06.2023 р. від представника Позивачки на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.06.2023 р. приймали участь представники Позивачки та першого Відповідача по справі.

Інші представник сторін у судове засідання не з`явилися. Про час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином. Явка представників сторін у судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. ( ч.2 ст.273 ГПК України)

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» , відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Законом України № 7300 від 25.04.2022 затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» , відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 30 діб. Законом України №2500-ІХ від 15.08.2022 затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. В подальшому час дії воєнного стану було продовжено.

Відповідно до наказу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:

- тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;

- запроваджено з 01.04.2022 роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;

- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;

- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 269 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до приписів частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі ( ч.1 ст.270 ГПК України) .

Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.

Станом на 27.04.2018 загальна кількість акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПрАТ «ММК ім. Ілліча», відповідач 1) складала 0 штук акцій (100%), що підтверджується річною інформацією емітента.

У власності Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) станом на 23.03.2017 знаходився домінуючий контрольний пакет акцій ПрАТ «ММК ім. Ілліча» у розмірі 99,3226% у кількості 7.

Позивач, Фізична особа ОСОБА_1 , є власником 134335 простих іменних акцій ПрАТ «ММК ім. Ілліча», що підтверджується сертифікатом іменних акцій серії А №674 від 20.12.2009 та випискою про стан рахунків в цінних паперах станом на 08.02.2017.

27.02.2018 між Компанією Метінвест Б.В. (Metinvest B.V.) (далі сторона 1), Компанією Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) (далі сторона 2) та Компанією Барленко ЛТД (Barlenco LTD) (далі сторона 3, відповідач 2) укладено договір, за змістом якого констатовано, що Сторони є афілійованими особами в розумінні п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства», а саме Сторона 2 та Сторона 3 перебувають під контролем Сторони 1; Сторона 2 володіє 99,32% акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - Товариство); Сторони разом мають право власності на домінуючий контрольний пакет акцій Товариства, який таким чином перебуває у прямій власності Сторони 2 та опосередкованій власності Сторони 1.

Відповідно до п.1 договору визначено Сторону 3 особою, що уповноважена на вчинення наступних дій: вимагати від інших акціонерів продажу належних їм акцій Товариства шляхом надсилання до Товариства публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Товариства та вчиняти всі інші дії відповідно до вимог та у порядку, визначеними ст.65- 2 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня корпоративного управління в акціонерних товариствах». Сторона 3 вчиняє дії, зазначені в п.1 цього Договору, від власного імені та за власні кошти, самостійно несе ризик збитків за неналежне виконання своїх обов`язків (п. 2 договору).

02.03.2018 відповідач 1 отримав від Компанії Барленко ЛТД (Barlenco LTD) повідомлення вих. №03 від 01.03.2018 про намір скористатися правом, передбаченим статтею ст.65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», щодо обов`язкового продажу простих акцій акціонерами ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Рішенням Наглядової ради ПрАТ «ММК ім. Ілліча», оформленого протоколом №313 від 02.03.2018, обрано Товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночний стандарт» оцінювачем ринкової вартості акцій Товариства станом на дату отримання Товариством Повідомлення.

02.03.2018 між Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оціночний стандарт» укладено договір №0203-01/638 щодо надання послуг з оцінки ринкової вартості 1 (однієї) акції простої іменної ПрАТ «ММК ім. Ілліча» в пакеті менш ніж 25% станом на 02.03.2018 з метою реалізації права обов`язкового продажу простих акцій акціонерами на вимоги особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій та надання рецензії незалежного оцінювача на звіт «Оцінка ринкової вартості 1 (однієї) акції простої іменної Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

13.03.2018 Додатковою угодою №1 до вказаного договору внесені зміни в частині надання послуг оцінки ринкової вартості 1 (однієї) акції простої іменної ПрАТ «ММК ім. Ілліча» у складі пакетів загальною кількістю 0,677% від статутного фонду станом на 02.03.2018.

До матеріалів справи долучено Звіт про оцінку вартості 1-єї акції (у складі пакетів загальною кількістю 0,677% від статутного фонду з метою реалізації права обов`язкового продажу простих акцій акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій) ПрАТ «ММК ім. Ілліча», затверджений Директором ТОВ «Оціночний стандарт» О.А. Чепенко 05.03.2018.

На виконання умов договору щодо надання послуг з оцінки ринкової вартості 1 (однієї) акції простої іменної ПрАТ «ММК ім. Ілліча» Всеукраїнською громадською організацією «Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів» складено Рецензію №14/03-2018 РА від 12.03.2018 на Звіт про оцінку вартості 1-єї акції ПрАТ «ММК ім. Ілліча» за висновком якої методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано відповідно до вимог нормативно-правових актів з оцінки майна майнових прав та бізнесу. Звіт класифікується за другою ознакою п.67 НС №1 як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки.

14.03.2018 рішенням Наглядової ради ПрАТ «ММК ім. Ілліча», яке оформлене протоколом №313 від 14.03.2018, затверджена ринкова вартість однієї простої іменної акції ПрАТ «ММК ім. Ілліча» у складі пакетів загальною кількістю 0,677% від статутного фонду у розмірі 0,08грн.

19.03.2018 відповідач 2 - Компанія Барленко ЛТД (Barlenco LTD) направила ПрАТ «ММК ім. Ілліча» Публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій Товариства (вих. №03 від 19.03.2018), у п. 3 якої зазначено, що номінальна вартість однієї простої акції 0,25грн, загальна кількість простих акцій 0 штук.

За пунктом 4 вказаної вимоги зазначено, що ціна придбання акцій становить 0,08грн за одну просту іменну акцію ПрАТ «ММК ім. Ілліча», ціна придбання акцій затверджена наглядовою радою ПрАТ «ММК ім. Ілліча» - ринкова вартість акцій визначена суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність станом на 02.03.2018.

12.04.2018 з рахунку позивача, відкритого в Приватному акціонерному товаристві «Експерт-капітал», були списані 132000шт. акцій; 13.04.2018 з депозитарного рахунку позивача, відкритого в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Об`єднана реєстраційна компанія» були списані 2335шт. акцій.

06.08.2018 позивач листом №10-58-156223 Фонду державного майна України отримав Рецензію від 22.05.2018 на Звіт про оцінку вартості однієї простої акції (99-18-0093).

За загальним висновком вказаної Рецензії Звіт кваліфікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінет у Міністрів України від 10.09.2003 №1440, як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. В графі «Висновок про зібрані виконавцем звіту вихідні дані та іншу інформацію, необхідну для оцінки майна» вказано, що обсяг зібраної та проаналізованої інформації, що присутній в додатках до копії Звіту, недостатній для проведення оцінки. Рецензентами також зроблено висновок, що застосовані суб`єктом оціночної діяльності оціночні продери в межах методів ринкових мультиплікаторів та ринку капіталу в цілому відповідають оціночним процедурам методів порівняльного підходу, визначених в Порядку; вибір виду вартості як ринкова обґрунтовано та її вид відповідає вимогам нормативно-правових вимог з оцінки майна.

Фонд державного майна України направив на адресу позивача лист №10-58-19364 від 20.09.2018, яким повідомив, що наказом Фонду від 19.09.2018 №1212 анульовано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від №944/15 від 04.12.2015, виданий суб`єкту оціночної діяльності Товариству з обмеженою відповідальністю «Оціночний стандарт».

У листопаді 2018 року ПрАТ «ММК ім. Ілліча» звернулося до Фонду державного майна України з проханням надати рецензію на виправлений Звіт про оцінки вартості 1-єї акції ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Листами Фонду державного майна України №10-58-26110 від 19.12.2018 та №10-58-11937 від 05.06.2020 направив на адресу позивача та відповідача 1 Рецензії від 07.12.2018 на виправлений Звіт про оцінку вартості 1-єї акції ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (99-18-0457)

За результатами рецензування виправленого звіту встановлено, що Звіт класифікується за ознакою абзацу третього пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Ринкова вартість за вказано рецензією становить 0,0583грн за 1 просту іменну акцію ПрАТ «ММК ім. Ілліча» станом на 02.03.2018.

На переконання Позивача, Звіт про оцінку вартості простої акції не відповідає вимогам нормативно-правових актів щодо оцінки майна, а Наглядова рада не має права затверджувати ціну однієї акції. У зв`язку з чим, посилаючись на порушення прав позивача на вільне володіння та розпорядження акціями на свій розсуд, зокрема, право продавати акції по ціні договору, або за ціною фондового ринку, що полягає у примусовому викупі акцій з порушенням закону щодо визначення ціни таких акцій, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, судом першої інстанції було відмовлено у задоволені позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що визнання недійсним рішення наглядової ради, а також правочину щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії «BARLENCO LTD» ( «Барленко ЛТД») відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є неефективним способом захисту. Оскільки вимога про витребування у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134335шт. простих акцій на користь ОСОБА_1 є похідною вимогою, така вимога також не підлягає задоволенню.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижче викладене.

Відповідно до приписів частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. ( ч.1 ст.16 ЦК України)

Що стосується оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 25.11.2021 р. по справі № 905/379/21.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.11.2022 судом відмовлено у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви № 2 від 02.11.2022 р.

Відмовляючи у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви № 2 від 02.11.2022 р., суд першої інстанції прийшов до висновку, що Позивачка одночасно змінила підстави та предмет позову.

Судова колегія з цього приводу зазначає наступне

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстави позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета і підстави позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважається зміною предмета позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені зокрема, у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісного обраного способу/ способів захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такій спосіб: заміна одних позовних вимог іншими; доповнення позовних вимог новими; вилучення деяких із позовних вимог; пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Заяву позивача про зміну предмета або підстави позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначено самостійно матеріальна-правова вимога ( або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини ( фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Як убачається з матеріалів справи, 10.11.2022 р. від Позивачки по справі на адресу Господарського суду Донецької області надійшло заява № 2 від 02.11.2022 р. про зміну предмета позову, в якій просили суд залучити до розгляду справи в якості нового співвідповідача громадянина України ОСОБА_2 замість первісного співвідповідача - Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), а позовні вимоги просив розглядати в наступному вигляді, а також стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та фізичної особи-підприємця Ахметова Ріната Леонідовича на користь ОСОБА_1 доплату 326 434,05 грн за акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 р. про придбання акцій усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат імені Ілліча» , суму 3 % річних внаслідок недоплати за акції; 44 941 грн, суму інфляційного збільшення боргу 180 240,72 грн., а усього 551 615,77 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.11.2022 судом відмовлено у прийнятті до розгляду позовних вимог в редакції заяви № 2 від 02.11.2022 р.

У апеляційній скарзі Позивачка зазначає, що первісною підставою для звернення до суду було неправильне визначення ціни акцій при здійсненні процедури «сквіз-ауту», а отже наведені у заяві № 2 про заміну предмета позову від 02.11.2022 вимоги про стягнення солідарно з ПРаТ «ММК ім. Ілліча» та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату у розмірі 326434,05 грн за акції та наведені в обґрунтуванні заяви № 2 про зміну предмета позову від 02.11.2022 підстави не є одночасно зміною предмета та підставою позову.

В обґрунтування свого твердження, Позивачка посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020 у справі № 908/137/18 та постанові Верховного Суду від 04.03.2021 № 910/21483/18.

Судова колегія зазначає, що при розгляді конкретної справи суд виходить саме зі змісту поданих позивачем заяв по суті спору, а саме: позову, заяв про уточнення позовних вимог, про зміну підстав та предмету позову.

Як убачається з тексту позовної заяви, первинно Позивачкою було заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати недійсною публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018 р. та застосувати наслідки її недійсності щодо простих іменних акцій ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат Ілліча» які належали позивачу на праві приватної власності в кількості 134 335 штук, номінальною вартістю 0,25 коп (33583,75 грн)

- визнати недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 р. за № 313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у в розмірі 0,08 грн. в загальній кількості 0,677% від статутного фонду.

- зобов`язати ПАТ «ПУМБ» списати 134 335 шт. простих іменних акцій ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат Ілліча» номінальною вартістю 0,25 коп. з депозитного рахунку Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний банк» та зарахувати 134 335 штук на депозитний рахунок Позивача.

В якості підстави позовних вимог було визначене незаконне позбавлення Позивачки її права власності на 134 335 штук простих іменних акцій ПрАТ «ММК ім. Ілліча» через реалізацію другим Відповідачем права обов`язкового продажу акцій, передбаченого статтею 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства» за ціною, яка затверджена рішенням Наглядової Ради щодо визначення ціни викупу акцій за публічною безвідкличною вимогою другого відповідача про придбання акцій у всіх власників ПрАТ «ММК ім. Ілліча», оформленого протоколом № 313 від 14.03.2018 р.

Таким чином, в якості підстави позову було зазначено порушення права Позивачки на вільне володіння та розпорядження акціями на свій розсуд, зокрема, продавати акції по ціні договору, або за ціною фондового ринку, що полягає у примусовому викупі акцій з порушенням закону щодо визначення ціни таких акцій, у зв`язку з чим позивачка просила суд визнати недійсним рішення наглядової ради та повернути шляхом зарахування на депозитний рахунок позивачки 134 335 шт. простих іменних акцій комбінату.

В подальшому позивачкою було змінено предмет позову, а саме Позивачка просила суд:

- Визнати недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 р. за № 313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату у в розмірі 0,08 грн.

- Визнати недійсним публічну безвідкличну вимогу від 19.03.2018

- Витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), акції приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134 335 шт простих іменних акцій на користь Позивача.

В обґрунтування зміни предмета позову було наведене встановлення неналежної ціни викупу акцій, тобто непропорційним втручанням у реалізації Позивачкою її права власності на акції.

В свою чергу, у заяві № 2 про заміну предмета позову, Позивачка виклала матеріально-правові вимоги наступним чином:

- Просила суд залучити до розгляду справи в якості нового співвідповідача громадянина України ОСОБА_2 замість первісного співвідповідача - Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД), а позовні вимоги просив розглядати в наступному вигляді.

- Просила стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та фізичної особи-підприємця Ахметова Ріната Леонідовича на користь ОСОБА_1 доплату 326 434,05 грн за акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 22.03.2018 р. про придбання акцій усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат імені Ілліча» , суму 3 % річних внаслідок недоплати за акції; 44 941 грн, суму інфляційного збільшення боргу 180 240,72 грн., а усього 551 615,77 грн.

В обґрунтування зазначеної вимоги, Позивачкою була наведена постанова Верховного Суду від 15.06.2022 по справі № 905/671/19. Також, позивачка послалася на неможливість витребувати у другого відповідача акції.

Судова колегія, дослідивши постанову Верховного Суду від 15.06.2022 р по справі №905/671/19, зазначає, що в якості підстави позову, який розглядався у справі № 905/671/19, було визначено несправедливе визначення ціни акції. Про те, матеріальна вимога, у вигляді компенсації за акції, була заявлена позивачем при зверненні до суду з відповідною позовною заявою.

В даному випадку, при подачі заяви № 2 про заміну предмету позову Позивачка змінювала:

- коло суб`єктів, питання про права та інтереси яких вирішується під час винесення рішення ( ПрАТ ММК ім. Ілліча, ОСОБА_2 замість ПрАТ ММК ім. Ілліча, Компанія «Барленко ЛТД»

- спосіб захисту права позивача ( стягнення доплати за акції замість витребування акцій)

Виходячи зі змісту заяви № 2 про заміну предмета позову від 02.11.2022 Позивачка відмовилася від заявленої раніше підстави позову - порушення права власності на акції, зумовленою проведенням процедури «сквіз-ауту» та обґрунтувала порушення своїх прав несправедливою ціною викупу акцій.

Згідно з приписами частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Одночасно зміна і предмета і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №923/1205/20.

Таким чином, Суд першої інстанції, виходячи саме зі змісту поданих Позивачкою позовної заяви, заяви про зміну ( уточнення) позовних вимог, заяви № 2 про зміну предмета позову від 02.11.2022 прийшов до правомірного висновку, що у своїй сукупності такі обставини, як неможливість витребувати у другого відповідача акції, зміна нематеріальних вимог, що полягали у захисті права власності на акції, на матеріальні вимоги щодо отримання недоплати ( включаючи вимоги нарахування 3 % річних та інфляційних втрат), зміна підстав позову, заміна відповідача, формулювання предмета позову у точній відповідності до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19 фактично є поданням нового позову.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала господарського суду від 25.11.2021 р. у справі № 905/379/21 прийнята судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права.

Щодо другої вимоги апеляційної скарги, а саме: «У випадку визнання правомірними аргументів Позивачки щодо застосування частини 2 статті 5 та частини 3 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, задовольнити позов в редакції: стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату 326 434 грн 05 коп за акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний завод імені Ілліча» у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної без відкличної вимоги від 22.03.2018 р. про придбання акцій в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», суму 3 відсотків річних за акції 44 941 гривні суму інфляційного збільшення боргу 180 240,72, а усього 551 615,77 грн»

Як убачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не приймалися до розгляду та не розглядалися позовні вимоги про стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 доплату 326 434 грн 05 коп за акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний завод імені Ілліча» у зв`язку із зниженням ціни їх викупу на підставі публічної без відкличної вимоги від 22.03.2018 р. про придбання акцій в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», суму 3 відсотків річних за акції 44 941 гривні суму інфляційного збільшення боргу 180 240,72, а усього 551 615,77 грн

Судом першої інстанції також не залучався до розгляду справи громадянин України ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції позбавлений права взагалі розглядати другу вимогу апеляційної скарги та приймати з цього приводу рішення, оскільки ця позовна вимога не була предметом розгляду у суді першої інстанції.

Щодо вимог апеляційної скарги про скасування рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2022 р. у справі № 905/379/21 та прийняття нового рішення про задоволення позовної заяви в частині визнання недійсним правочин щодо зобов`язання акціонерного товариства «Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанія «BARLENCO LTD» (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

З матеріалів справи убачається, що Позивачка у заяві № 3 про уточнення позовних вимог просила суд:

-Визнати недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 14.03.2018 за № 313 про затвердження ринкової вартості однієї простої акції комбінату в розмірі 0,08 грн.

- Визнати недійсним правочин щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

-Витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134 335 шт. простих іменних акцій на користь Позивачки ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 )

Зазначені позовні вимоги було розглянуто судом першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог прийшовши до висновку, що Позивачкою було обрано неефективний спосіб захисту.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи нижче викладене.

Щодо вимог Позивачки про визнання недійсними рішення Наглядової Ради за №313 від 14.03.2018.

Порядок обов`язкового продажу простих акцій акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій передбачений статтею 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства» (далі - Закон).

За змістом вказаної норми, особа (особи, що діють спільно), яка внаслідок придбання акцій товариства з урахуванням кількості акцій, які належать їй та її афілійованим особам, стала (прямо або опосередковано) власником домінуючого контрольного пакета акцій, протягом наступного робочого дня з дня набуття нею права власності на такий пакет акцій зобов`язана подати до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку і до товариства повідомлення про набуття права власності на домінуючий контрольний пакет акцій (далі - повідомлення).

Згідно із частиною 3 статті 65-2 Закону, товариство не пізніше як за 25 робочих днів з дня отримання повідомлення повинно затвердити ринкову вартість акцій товариства, визначену суб`єктом оціночної діяльності відповідно до статті 8 цього Закону, та повідомити її особі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 65-2 Закону, протягом 90 днів з дня подання повідомлення особа, яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій, або уповноважена особа (далі - заявник вимоги) має право надіслати до товариства публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій товариства (далі - публічна безвідклична вимога).

У разі подання до товариства публічної безвідкличної вимоги всі акціонери акціонерного товариства, крім осіб, що діють спільно із такою особою, та її афілійованих осіб, та саме товариство зобов`язані продати належні їм акції цього товариства заявнику вимоги.

Наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті. Затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем. Якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Згідно з частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як зазначалося вище, Позивачка просила суд визнати недійсним рішення Наглядової Ради за №313 від 14.03.2018.

Судова колегія, при розгляді цієї вимоги, як і суд першої інстанції, враховує правову позицію, яка була сформована Верховним Судом у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19, щодо такого способу захисту, як визнання недійсним рішення наглядової ради про затвердження ринкової вартості акцій для процедури «сквіз-ауту».

Так, Верховний Суд зазначив, що позов про визнання недійсним рішення наглядової ради щодо визначення ринкової вартості акцій для процедури «сквіз-ауту» у справі №905/671/19 поданий позивачем, який був міноритарним акціонером Товариства та втратив право власності на акції і корпоративні права, які випливали з таких акцій, внаслідок проведеної процедури «сквіз-ауту».

Відтак метою подання позову є захист саме майнових, а не корпоративних прав колишнього акціонера, належним захистом яких є визнання права на компенсацію, стягнення компенсації за продані акції, стягнення збитків, а не оскарження рішення наглядової ради. Верховний Суд погоджується з доводами відповідача, що рішення наглядової ради було складовим елементом процедури «сквіз-ауту», воно вже вичерпало свою дію, адже процедура завершена, оскарження такого рішення призведе до правової невизначеності і порушення прав інших акціонерів, які погодилися з визначеною ціною викупу (подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №905/2291/19).

Отже, захист інтересів колишнього міноритарного акціонера відбувається іншими способами компенсаційного характеру, які не вимагають визнання недійсним рішення наглядової ради, яке було ухвалено в процедурі «сквіз-аут» і є складовою частиною цієї вже завершеної процедури, внаслідок якої вже був вчинений правочин з викупу.

Як убачається з матеріалів справи, позов про визнання недійсним рішення наглядової ради №313 від 14.03.2018 щодо визначення ринкової вартості акцій для процедури «сквіз-ауту» поданий фізичною особою ОСОБА_1 , яка була міноритарним акціонером ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Позивачка втратила право власності на акції і корпоративні права, які випливали з таких акцій, внаслідок проведеної процедури «сквіз-ауту».

Судом першої інстанції встановлено, що правочин з викупу таких акцій на дату розгляду справи у суді є вчиненим.

Таким чином, спосіб захисту, який було обрано Позивачкою, а саме - визнання недійсним рішення Наглядової ради за № 313 від 14.03.2018 р., не є ефективним, оскільки рішення наглядової ради було складовим елементом процедури «сквіз-ауту», воно вже вичерпало свою дію, адже процедура завершена. Оскарження такого рішення призведе до правової невизначеності і порушення прав інших акціонерів, які погодилися з визначеною ціною викупу.

З огляду на наведене, позовна вимоги про визнання недійсним рішення Наглядової ради № 313 від 14.03.2018 р. не підлягала задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним правочину щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

Відповідно до приписів частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільного права або інтересу можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ст.202 ЦК України)

Підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України ( ч.1 ст.215 ЦК України)

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та інших.

Отже, для застосування судом способу захисту, якому відповідає позовна вимога, не досить установити, що такий спосіб захисту визначено законом. Суд може застосувати цей спосіб захисту лише за умови, що він є належним. В іншому разі в позові потрібно відмовити.

Як вбачається із заяв по суті сторони Позивачки, в якості підстави для визнання недійсним правочину щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», вона зазначає порушення її прав як власника, а саме, непропорційне втручання у реалізацію нею її права власності на акції у зв`язку з неналежною ціною викупу акцій.

Тобто фактично Позивачка вказує на несправедливість ціни акції, як наслідок, несправедливість отриманих сум за примусовий викуп акцій.

Верховний Суд у постанові від 14.12.2021 у справі №905/2291/19 зазначив, що у випадку, коли особа не оспорює законність процедури викупу акцій відповідно до статті 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», а лише вказує на несправедливість сум отриманої нею компенсації, така особа не має вимагати визнання недійсним правочину публічної безвідкличної вимоги, права і обов`язки з якого (правочину) виникли у всіх міноритарних акціонерів, в тому числі й тих, які ціну викупу акцій несправедливою не вважали, адже в такому випадку реалізація способу захисту, визначеного пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України, може порушити права останніх, зокрема, внаслідок стягнення отриманої компенсації за продані акції у результаті застосування наслідків недійсності правочину. Належним способом захисту особи на отримання справедливої, на її думку, ціни акцій, який не буде вступати у протиріччя з правами інших осіб, буде позов про стягнення недоотриманої суми компенсації, до предмету доказування у якому входить правомірність/справедливість ціни викупу акцій.

За висновками Верховного Суду, які викладені у постанові №905/671/19 від 15.06.2022, колишній міноритарний акціонер, який буде розуміти, що під час проведення процедури примусового викупу акцій наглядовою радою не була визначена справедлива компенсація за викуплені в нього акції, у подальшому має вибір - звернутися до товариства та / або мажоритарного акціонера з позовом про стягнення збитків або про стягнення набутого без достатньої правової підстави (безпідставне збагачення за рахунок недоплати міноритарному акціонеру) за ст.1212 ЦК.

Рішення суду про визначення розміру компенсації (ринкової / справедливої вартості акцій) спрямоване на забезпечення балансу інтересів акціонерів товариства; воно дозволить обом сторонам правочину вирішити спір щодо вартості акцій (яку товариство та мажоритарний акціонер вважають справедливою, а міноритарний акціонер - заниженою) і, враховуючи це, визначити свою подальшу поведінку (судову та позасудову).

Правова визначеність щодо суми справедливої компенсації надають сторонам додаткову можливість врегулювати конфлікт шляхом переговорів чи медіації, без подальшого звернення до суду.

З наведених правових позицій Верховного Суду вбачається, що метою подання позову є саме захист майнових, а не корпоративних прав колишнього акціонера, належним захистом яких є визнання права на компенсацію, стягнення компенсації за продані акції, стягнення збитків, завданих примусовим викупом акцій.

Отже, захист інтересів колишнього міноритарного акціонера відбувається іншими способами компенсаційного характеру.

Таким чином, визнання недійсним правочину щодо зобов`язання акціонера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 продати належні їй акції на вимогу Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відповідно до публічної безвідкличної вимоги від 19.03.2018 про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є неефективним способом захисту, оскільки не призведе до відновлення порушених прав Позивачки, а саме отримання справедливої компенсації за продані акції.

З огляду на наведене, зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про витребувати у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134 335 шт. простих іменних акцій на користь Позивачки ОСОБА_1 ( код НОМЕР_1 )

Вимога про витребування у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у кількості 134335шт. простих акцій на користь Позивачки є похідною вимогою до вимоги про визнання недійсним правочину, у задоволенні якої було відмовлено, у зв`язку з чим така вимога не підлягає задоволенню.

Крім того, як убачається з тексту заяв представника Позивачки по суті, зокрема з заяви № 2, на момент прийняття рішення по справі, у Компанії BARLENCO LTD (Барленко ЛТД) відсутні акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», що унеможливлює їх витребування у цієї Компанії.

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги на частину 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як зазначалося вище, відповідно до приписів частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції лише переглядає справу у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, під час апеляційного провадження суд розглядає лише ті позовні вимоги, які були предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому під час апеляційного провадження, судова колегія не має права самостійно визначати ( обирати) належний спосіб захисту, оскільки він не був предметом розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується визначення справедливої ціни акції.

Верховний Суд у постанові від 14.12.2021 у справі №905/2291/19 зазначив, що належним способом захисту особи на отримання справедливої, на її думку, ціни акцій, який не буде вступати у протиріччя з правами інших осіб, буде позов про стягнення недоотриманої суми компенсації, до предмету доказування у якому входить правомірність/справедливість ціни викупу акцій.

З тексту оскаржуваного рішення убачається, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено саме у зв`язку з обранням Позивачкою не ефективного способу захисту, про що прямо зазначено, як у тексті рішення по справі, так і в тексті додаткового рішення.

Судом першої інстанції не розглядалися позовні вимоги про стягнення недоотриманої суми компенсації.

За таких обставин, судова колегія не аналізує та не розглядає питання щодо справедливої ціни викупу акції, оскільки це є предметом доказування при розгляді позовних вимог про стягнення недоотриманої суми компенсації, які суд першої інстанції не розглядав.

Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ч.1 ст.276 ГПК України)

В даному випадку судова колегія приходить до висновку, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга в цій частині залишається без задоволення.

Щодо вимог апеляційної скарги про скасування додаткового рішення по справі.

Додатковим рішенням по справі № 905/379/21 від 20.12.2022 р. заяву представника Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» б/н від 12.12.2022 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Позивачки на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» судові витрати на проведення експертизи у розмірі 20078,37грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18306,00грн. В іншій частині відмовлено.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

В той же час, згідно з частиною 6 та частиною 7 статті 127 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.06.2021 у справі №905/379/21 призначено судову економічну експертизу. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до платіжних доручень № від 03.09.2021 та № від 29.04.2022 перший відповідач сплатив судові витрати на судово-економічну експертизу у загальному обсязі 40156,74грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на предмет позову та характер спірних правовідносин, та враховуючи, що на міноритарного акціонера, який не має можливості вплинути на визначення ціни акцій, покладається непропорційний тягар у зв`язку з примусовим відчуженням належних йому акцій, судова колегія вважає, що саме на першого відповідача покладено обов`язок доведення факту справедливості та правильності визначення ціни акцій, за якою здійснювався викуп акцій, передбаченими процесуальним законодавством засобами доказування, у тому числі, шляхом залучення судового експерта.

З тексту експертного висновку убачається, що ним взагалі не було встановлено ціна ринкова (справедлива) ціна однієї простої іменної акції Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» станом на 02.03.2018 за майновим методом оцінки за формулою наведеною у постанові Верховного Суду від 07.02.2021 р. у справі № 905/1926/18.

Судова колегія погоджується зі ствердженням заявника апеляційної скарги про те, що перевірка арифметичного розрахунку, яка фактично наведена у висновку експерта, не може вважатися висновком експерта.

Судова колегія також враховує, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено у зв`язку з обранням Позивачкою неефективного способу захисту. Про що прямо зазначено як в тексті рішення по справі так у тексті додаткового рішення.

Крім того, Позивачка не заявляла клопотання про проведення судової експертизи та заявляла відвід експерту

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що витрати на проведення судової експертизи не повинні покладатися на Позивачку.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Як вбачається зі матеріалів відзиву на позовну заяву, за попереднім розрахунком перший відповідач очікував понести витрати на професійну правову допомогу у загальному розмір 39025,47грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2018 Адвокатське об`єднання «ВЕУКРАЇНСЬКА АДВОКАТСЬКА ДОПОМОГА» (далі Адвокатське об`єднання) та Приватне акціонерне товариства «»Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - Клієнт) уклали договір №845 про надання юридичних послуг (правової допомоги), відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього Договору (п. 1.2. Договору).

Для виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань Клієнт надає Адвокатському об`єднання повноваження, що є дійсними та реалізуються адвокатським об`єднанням виключно на підставі окремих довіреностей , виданих Клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками Адвокатського об`єднання (п.2.1.Договору).

Відповідно до п.5.1. Договору Загальна вартість послуг по цьому Договору не перевищує 200000,00грн. Вартість послуг за виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5000,00грн без ПДВ на місяць. Сторони мають право шляхом укладення додаткових угод до цього Договору узгодити виконання Адвокатським об`єднанням додаткових завдань за додаткову оплату, розмір якої узгоджується сторонами в даній додатковій угоді.

19.03.2021 Сторони підписали Додаткову угоду №248/1 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, відповідно до п.1 якої Додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в межах справи №905/379/21.

Пунктом 1 Додаткової угоди визначено вартість послуг: усна консультація Клієнта, узгодження правової позиції 1051грн за годину; збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) 1051грн за годину; складання процесуальних документів (клопотання, заяви, скарги, відзив, пояснення, заперечення) 1051грн за годину; участь у судових засідання суду першої інстанції 4000,00грн за одне судове засідання; гонорар за складність справи 1% від ціни позову 107,47грн.

Правова допомога вважається наданою після підписання Акту наданих послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується Сторонами та скріплюється печатками. Адвокатське об`єднання надає клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг), в я кому визначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатським об`єднанням понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце) (п.п.6.1-6.2. Договору).

Договір та Додаткова угода підписані уповноваженим представниками сторін.

Відповідно до наданого розрахунку розміру винагороди від 13.11.2022 за Додатковою угодою №248/1 від 19.03.2021 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018 розмір винагороди становить 36612,00грн, з яких підготовка, перевірка відзиву №09/34 від 31.03.2021 (10 годин роботи на 10 сторінок відзиву, 1 година на перевірку) 11561,00грн; участь у судовому засіданні (6 судових засідань) 24000,00грн; підготовка, перевірка письмових пояснень щодо витребування фінансової звітності станом на 02.03.2018 вих.№08/09/21/А від 08.09.2021 (0,5 годин підготовки 2 сторінок заяви, 0,5 годин на перевірку) 1051,00грн.

13.11.2022 Сторони підписали Акт №1 приймання-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №248/1 від 19.03.2021 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018 на загальну вартість послуг у розмірі 36612,00грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, у разі наявності заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на професійну правову допомогу у розмірі 36612,00грн є явно завищеними. Так, судом враховано, що фактично час судових засідань становив відповідно до протоколів судових засідань: 05.05.2021 близько 15 хвилин; 18.05.2021 1 годину; близько 5 хвилин; 09.09.2021 (в режимі відеоконференції) близько 30 хвилин, 23.09.2021 (в режимі відеоконференції) близько 15 хвилин; 15.11.2021 (в режимі відеоконференції) - близько 20 хвилин; 12.01.2022 (в режимі відеоконференції) близько 40 хвилин; 25.11.2022 (в режимі відеоконференції) близько 15 хвилин; 07.12.2022 (в режимі відеоконференції) близько 20 хвилин.

Таким чином, фактично загальна кількість годин участі у судових засіданнях представників відповідача 1 становить менше 4х годин.

Судом також було враховано, що більшість судових засідань проводилося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Крім того, основною підставою для відмови у позовних вимог стало обрання неналежного способу захисту Позивачкою.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що акціонер є слабкою стороною у відносинах, які виникають при реалізації процедури сквіз-аут та умови компенсацій не повинні створювати непропорційний тягар для міноритарних акціонерів (Постанова Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №905/671/19).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Судом першої інстанції було враховано час, протягом якого здійснювалося судове провадження у справі №905/379/21 та представництво інтересів першого відповідача, кількість заявлених стороною позивача заяв та клопотань, а відтак, необхідність надавати до суду додаткові пояснення та заперечення.

На підставі викладеного, враховуючи принцип співрозмірності судових витрат та керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, з яким погоджується і судова колегія, про часткове стягнення з Позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50% від заявленої вартості таких витрат, а саме в розмірі 18306,00грн.

Судові витрати за звернення з апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу позивачки, на рішення Господарського суду Донецької області від 07.12.2022 по справі № 905/379/21 та на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 по справі № 905/379/21 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2022 по справі №905/379/21 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 20.12.2022 по справі № 905/379/21 скасувати в частині стягнення з позивача витрат на проведення експертизи у сумі 20078, 37 грн.

В цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат за проведення експертизи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.06.2023

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Терещенко