УХВАЛА

м. Київ

14.06.2023Справа № 910/5172/19

За позовомОСОБА_1
до1. Національного банку України 2. Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»
про визнання недійсними договорів
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
без виклику

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/5172/19 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання недійсними договорів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022, позов задоволено повністю, визнано недійсними Кредитний договір №54 від 02.10.2014, укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №54/П від 27.05.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №120 від 05.12.2014, укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №120-1/П від 05.08.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №10 від 20.02.2015, укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №10-1/П від 11.08.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №19 від 24.10.2008, укладений між Національним банком України та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №19/П від 27.05.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Кредитний договір №19 від 03.03.2009, укладений між Національним банком України та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», Договір поруки №19-1/П від 27.05.2016, укладений між Національним банком України, ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», а також стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 605,00 грн. та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 605,00 грн.

08.09.2022 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

23.09.2022 до Господарського суду міста Києва від представника ОСОБА_1 надійшли заяви про ухвалення додаткового судового рішення, в яких заявник просив суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 в задоволенні заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

07.10.2022 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення.

В той же час, ухвалою Верховного Суду від 26.09.2022 матеріали справи №910/5172/19 витребувано у Господарського суду міста Києва для розгляду касаційних скарг Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2022 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення до повернення матеріалів справи №910/5172/19 до Господарського суду міста Києва.

12.06.2023 матеріали справи повернулися до Господарського суду міста Києва.

Розглянувши подану представником позивача заяву про роз`яснення судового рішення, суд встановив наступне.

Зокрема, у поданій заяві представник позивача просить суд роз`яснити мотивувальну частину ухвали суду від 05.10.2022 у справі №910/5172/19, а саме:

- якщо при поданні заяви про видачу судового наказу у даній справі заявник надав оригінал платіжного доручення про сплату судового збору і не залишив собі копії такого платіжного доручення, чи потрібно такі обставини розцінювати так, що в такому випадку втрачає право на повернення судового збору, яке гарантовано ст. 7 Закону України «Про судовий збір»?

- чи має право місцевий господарський суд для заяви позивача про повернення судового збору та з метою врахування зауважень, викладених в ухвалі від 05.10.2022 по справі №910/5172/19, повернути оригінал платіжного доручення про сплату судового збору за заяву про видачу судового наказу для подальшого звернення із заявою про повернення судового збору?

Відповідно до ч. 1 ст. 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

При цьому, роз`яснення рішення, ухвали - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта.

Отже, роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Абзацом 3 пункту 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» №6 від 23.03.2012 встановлено, що здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У пункті 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вказано, що відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення або зміст наказу є незрозумілими, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення такого рішення чи змісту документа.

Частиною другою статті 245 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають ті рішення, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України «Про виконавче провадження».

В той же час, ухвала Господарського суду міста Києва від 05.10.2022, щодо якої заявником порушено питання про роз`яснення, не належить до рішень, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/5172/19.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/5172/19 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий