ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"13" червня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/582/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

розглядаючи заяву відповідача: ТОВ "Червоний партизан" від 13.06.23 про відвід судді у справі №906/582/23

за позовом Керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Олевської міської ради Житомирської області (м.Олевськ Коростенського району Житомирської області), Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоний партизан" (с.Покровське Коростенського району Житомирської області)

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

за участю представників сторін:

від позивача 1: не з`явився;

від позивача 2: не з`явився;

від відповідача: Колупаєв В.В., довіреність від 14.05.2023;

за участю прокурора: Ревелюк Т.О., службове посвідчення №071187 від 01.03.2023;

вільний слухач: ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 від 12.06.2009;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Олевської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Червоний партизан" на користь Олевської об`єднаної територіальної громади в особі Олевської міської ради земельні ділянки з кадастровими номерами:

1) :10:000:0560 загальною площею 4,3113га;

2) :10:000:0559 загальною площею 8,9745га;

3) :19:000:0011 загальною площею 1,1834га;

4) :07:000:0156 загальною площею 20,9991га;

5) :09:000:0010 загальною площею 0,877га;

6) :04:000:0024 загальною площею 2,2928га;

7) :02:000:0015 загальною площею 10,2226га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Червоний Партизан" неправомірно набуло право приватної власності на земельні ділянки площею 48,8706га, внаслідок чого порушено майнові права Олевської територіальної громади (за якою спірні земельні ділянки закріплені на підставі закону) в особі Олевської міської ради, та є підставою про витребування такого майна у відповідача згідно зі статтями 387, 388 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 13.06.2023.

13.06.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоний партизан" надійшла заява від 13.06.2023 про відвід судді Соловей Л.А.

У поданій заяві відповідач посилається на те, що суддею Соловей Л.А. проігноровано свою ж власну винесену увалу від 01.05.2023 та безпідставно відкрито провадження у справі №906/582/23, що є прямим свідченням про зацікавленість судді у вирішенні даного спору на користь прокуратури, оскільки позивачем взагалі не надано оригіналу платіжного доручення про сплату будь-якої суми судового збору. Зазначає, що до початку підготовчого засідання суддею вже задоволено клопотання Керівника Коростенської окружної прокуратури про витребування у Коростенської районної державної адміністрації належним чином завіреної копії матеріалів реєстраційної справи юридичної особи , що є грубим процесуальним порушенням норми ст.182 ГПК України. Також доводить, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Вищенаведені факти та обставини свідчать, що суддею Соловей Л.А. ігноруються вимоги чинного законодавства України стосовно дій процесуального характеру під час розгляду даної справи, є упередженими і направлені не на рівність учасників судового процесу та пропорційності у господарському судочинстві, а на користь інтересів позивача - керівника Коростенської окружної прокуратури, що є безумовною підставою для відводу.

Частинами 2, 3 статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява відповідача про відвід судді Соловей Л.А. у справі №906/582/23, надійшла в день судового засідання - 13.06.2023, а отже така заява згідно абзацу другого частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України підлягає розгляду судом, що розглядає справу.

Розглянувши заяву ТОВ "Червоний партизан" про відвід судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу виходячи з наступного.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 ГПК України.

Так, згідно з ч.1 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви, суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями суддів не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість та не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.

Зі змісту заяви вбачається, що обставинами, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, за доводами відповідача, є постановлення суддею Соловей Л.А. ухвали суду від 15.05.2023 про відкриття провадження у справі №906/582/23.

Отже, доводи заявника фактично зводяться до незгоди учасника процесу з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи №906/582/23. Будь-яких доказів того, що суддя виявляє будь-які прояви безсторонності у справі, що наразі розглядається, або до учасників такої справи, заява відповідача від 13.06.2023 про відвід судді Соловей Л.А. не містить та заявником до суду не надано.

Виходячи з викладеного, cуд зазначає, що доводи заявника щодо необхідності відводу судді саме з підстав незгоди з її правовою позицією прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводу судді, відома правова позиція якої заявника не влаштовує.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем у заяві від 13.06.2023 про відвід судді Соловей Л.А. не наведено жодної з підстав для відводу судді, які містяться у ст.ст. 35, 36 ГПК України, а отже у задоволенні заяви про відвід судді у справі №906/582/23 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.32, 35-39, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоний партизан" від 13.06.2023 про відвід судді у справі №906/582/23 відмовити.

Ухвала набрала законної сили 13.06.2023 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам