ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 Справа № 914/3387/22

За позовом: Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова, м.Львів,

В інтересах держави в особі Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів,

до відповідача: Громадської організації «Стимул-Львів», м.Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, м.Львів,

про: розірвання договору оренди та повернення майна.

Суддя І. Б. Козак

Секретар с/з Г.Гелеш

Представники сторін:

Прокурор: Ю.Мельничук,

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: не з`явився,

Третя особа: не з`явився.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Громадської організації «Стимул-Львів» про розірвання договору оренди та повернення майна.

Ухвалою суду від 04.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 07.02.2023. Ухвалою суду від 16.05.2023 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 30.05.2023. Розгляд справи відкладався на 06.06.2023.

Правова позиція прокурора.

Прокурор у судове засідання 06.06.2023 з`явився, позовні вимоги підтримав, просить розірвати договір оренди №С-12047-20 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 24.01.2020, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Громадською організацією «Стимул-Львів»; зобов`язати Громадську організацію «Стимул-Львів» повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради захисну споруду №48309 за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 186, яка є об`єктом оренди за договором оренди №С-12047-20 від 24.01.2020. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірне приміщення є захисною спорудою цивільного захисту, перебуває у користуванні відповідача для його службових потреб та не готове до використання за основним призначенням (захист людей в період воєнного стану), а управління не вживало заходів для розірвання договору та повернення споруди для її використання за призначенням.

Попередній розрахунок судових витрат:

· 4962,00 грн сплачений судовий збір.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 06.06.2023 представник позивача не з`явився, заявлені прокурором позовні вимоги не підтримав. У запереченні (вх.№2889/23 від 06.02.2023) проти аргументів прокурора заперечив повністю, зазначивши, що:

1 розірвання спірного договору призведе до неправомірного вилучення з користування громадської організації приміщення, яке не входить до складу захисної споруди;

2 оскільки спірне приміщення передавалося в оренду в мирний час, тому договір оренди укладався відповідно до примірного договору оренди комунального майна, а не відповідно до типового договору оренди захисних споруд цивільного захисту, затвердженого постановою КМУ від 10.03.2017 №138;

3 у типовому договорі оренди захисних споруд цивільного захисту відсутня серед підстав розірвання така підстава для розірвання договору як введення в Україні чи окремих її регіонах воєнного стану;

4 до компетенції Управління комунального власності не входить повноваження забезпечення захисту Львівської МТГ, а майно використовується за цільовим призначенням відповідно до умов договору оренди;

5- у своїй діяльності для укладення договорів оренди Управління використовує лише типовий договір, який передбачений спеціальним законом, що регулює діяльність УКВ ДЕР ЛМР;

6- до обов`язків Управління не входить обов`язок приведення захисної споруди у готовність;

7 - як зазначає Прокуратура у позові ч.14 ст.32 КЦЗ України передбачено, що розірвання договору оренди захисної споруди цивільного захисту (її частини), яка перебуває у державній або комунальній власності, здійснюється шляхом письмового повідомлення орендаря про таке розірвання не пізніше як через 24 години з моменту повідомлення про розірвання договору. Проте зазначена частина не передбачає обов`язку здійснювати таке повідомлення, а в договорі відсутні підстави для розірвання договору у особливий період;

8 - прокуратурою перед подачею позову не було серед іншого з`ясовано чи не заперечує чинний орендар проти використання захисної споруди третіми особами як укриття, а одразу звернулася із позовом про розірвання Договору та виселення. За фактом наявності Договору споруда використовується та за нею здійснюється відповідний догляд, а Львівська МТГ отримує кошти до бюджету для забезпечення свого належного функціонування та забезпечення соціальних гарантій для внутрішньо переміщених осіб у зв`язку із повномасштабною війною рф проти України. Також Прокуратурою, серед іншого, не з`ясовано чи наявні скарги від громадян щодо неможливості використання захисної споруди;

9 - прокуратурою не доведено, що орендарем порушено положення ч.16 ст.32 КЦЗ України, а доводи щодо листа управління з питань НС ЦЗ населення та територіальної оборони від 17.11.2022 є неінформативними, оскільки не містять доказів (актів обстежень, тощо) неготовності об`єкта для використання як захисної споруди. Такі доводи, серед іншого, є передчасними, оскільки лист датований 17.11.2022, що передує внесенню змін до Договору.

10 - абзацом 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення вимог цивільного захисту під час планування та забудови територій» зобов`язано органи місцевого самоврядування, начальників військово-цивільних/військових адміністрацій протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити приведення договорів оренди захисних споруд цивільного захисту (їх частин), що перебувають у комунальній власності, у відповідність із вимогами цього Закону. Враховуючи, що вказаний закон був прийнятий під час дії воєнного стану, а органи місцевого самоврядування було зобов`язано привести існуючі договори у відповідність до вказаних змін КЦЗ України, можна зробити висновок про те, що законодавець не забороняє оренду захисних споруд, не зобов`язує розривати такі договори, а лише зобов`язує привести такі договори у відповідність змінам законодавства.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 06.06.2023 не з`явився, у відзиві на позов (вх.№4396/23 від 21.02.2023) та письмових поясненнях (вх.№14086/23 від 06.06.2023) проти позову повністю заперечив з таких міркувань:

- прокурор не мав права звертатися з цим позовом до суду, бо не є стороною договору оренди;

- в оренду передано крім захисної споруди і частину приміщення загального користування, а отже розірвання договору призведе до неправомірного вилучення такого об`єкту з користування відповідача;

- серед підстав розірвання договору оренди від 24.01.2020 відсутня така підстава розірвання договору, на яку посилається прокурор у позові.

Прокурор подав відповідь на відзив (вх.№5402/23 від 03.3.2023), в якому заперечив проти аргументів УКВ ДЕР ЛМР та ГО «Стимул-Львів».

Правова позиція третьої особи (Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області).

Представник третьої особи у судове засідання 06.06.2023 не з`явився, у поясненні (вх.№6056/23 від 09.03.2023) дав пояснення по справі, підтримавши позовні вимоги прокурора.

Обставини справи.

24.01.2020 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвиту Львівської міської ради (орендодавець) в особі в.о. начальника Сторож Лілії Вікторівни та Громадською організацією «Стимул- Львів» (орендар) в особі голови - Хоми Богдана Ярославовича укладено договір оренди С-12047-20 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), за яким орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (об`єкт оренди) - приміщення за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 186 загальною площею 154,6 кв.м. (підвал), за індексами від 1 до 12, 15,16, відповідно до даних технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ЕО`вд 25.01.2011, інвентаризаційна справа №692 та технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 24.07.2017, інвентаризаційна справа №692.

У п.2.1. Договору зазначено, що об`єкт оренди орендар буде використовувати для службових потреб.

Відповідно до п. 3.3. Договору, у зв`язку з фактичним використанням орендарем об`єкта оренди за попереднім договором, об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного договору.

Термін договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 24 січня 2020 року до 23 січня 2023 року включно.

У п. 4.12 сторонами визначені випадки припинення договору, зокрема це: закінчення терміну (п.4.12.1); приватизація об`єкта орендарем (п.4.12.2); загибель об`єкта оренди (п. 4.12.3); взаємна згода сторін або за рішенням суду (п.4.12.4); банкрутство орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України (п.4.12.5).

У п. 5.2.5. Договору сторонами визначені підстави для дострокового розірвання договору орендодавцем, якщо орендар:

користується майном всупереч цільовому призначенню, визначеному в п. 2.1 цього договору (п. 6.2.5.1);

у порушення порядку, встановленого у підпункті 7.2.4 цього договору, передав приміщення (його частину) третім особам на підставі договору суборенди або будь-якого цивільно-правового договору (п. 6.2.5.2);

не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд (п. 6.2.5.3);

Договір може бути припинений за згодою сторін, рішенням суду, або з інших підстав передбачених чинним законодавством (п. 11.2).

Відповідно до паспорта сховища (протирадіаційного укриття) №48309 (а.с.25-26, т.І), сховище знаходиться за адресою: м.Львів, Сихівський р-н, вул.Зелена, 186, належить ЛКП «Дністер» Сихівського р-ну, та належить до комунальної власності. Будувало захисну споруду Львівське обласне будівельно-монтажне управління. Дата прийняття в експлуатацію -1975 рік. Час приведення споруди у готовність 12 годин. Місткість 150 чол. Загальна площа -180,1кв.м, Загальний обєм 667 куб.м. Приміщення вбудоване в будівлю, має 1 вхід, 1 аварійний вихід. Клас сховища (група укриття)-ІІІ.

Відповідно до Свідоцтва про право власності №С-05202 від 14.09.2012 нежитлові приміщення підвалу по вул.Зелена, 186 у м.Львові, належать територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради.

У матеріалах справи міститься Акт технічної інвентаризації захисної споруди цивільного захисту №48309(а.с. 28-29, т.І), відповідно до даних якого оцінка стану готовності захисної споруди не готова; характеристики використання захисної споруди у мирний час не використовується.

Прокурором додано Технічний паспорт на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) сховище (а.с.30-40, т.І) з планом земельної ділянки, експлікацією приміщень, технічною характеристикою конструктивних елементів, основними технічними характеристиками споруди, технічним описом конструктивних елементів та інженерного обладнання.

18.08.2022 на адресу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради окружною прокуратурою, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано запит про надання інформації та матеріалів щодо передачі в оренду захисних споруд цивільного захисту, у тому числі після введення в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022.

Листом від 05.09.2022 управлінням повідомлено про перелік захисних споруд цивільного захисту, що перебувають в оренді на підставі укладених договорів у мирний час, які є діючими, зокрема повідомлено про приміщення загальною площею 154,6 кв.м., за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 186.

Листом від 19.09.2022 Управління з надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та територіальної оборони Львівської міської ради повідомило, що за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 186, згідно з даними Книги обліку захисних споруд цивільного захисту Львівської міської територіальної громади перебуває на обліку захисна споруда цивільного захисту №48309, комунальної власності (балансоутримувач - ЛКП «Агенція ресурсів» Львівської міської ради), вбудована в будівлю на рівні підвальних приміщень, площею 147,0 кв.м. місткістю 150 осіб, З класу, 1975 року забудови.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №179-р від 24.02.2022, введено в дію план цивільного захисту України на особливий період, встановивши при цьому ступінь готовності «ПОВНА ГОТОВНІСТЬ».

Листом від 07.10.2022 Управління комунальної власності депаратменту економічного розвитку Львівської міської ради повідомлено, що підвальні приміщення площею 147 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 186, котрі згідно технічного паспорта №692 від 25.01.2011 є захисною спорудою цивільного захисту (цивільної оборони) є предметом договору оренди №С-12047-20 від 24.01.2020, укладеного між управлінням комунальної власності та ГО «Стимул-Львів».

Листом від 07.10.2022 Управлінням комунальної власності Львівської міської ради повідомлено, що в укладеному договорі оренди №С-12047-20 від 24.01.2020, відсутня підстава його розірвання у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, заходи щодо розірвання даного договору управлінням не вживались.

01.11.2022 окружною прокуратурою на адресу ГУ ДСНС у Львівській області направлено запит про вжиття заходів реагування внаслідок передачі в оренду захисної споруди №48309, розірвання договору в судовому порядку, використання орендованого приміщення після введення в Україні воєнного стану.

Листом від 07.11.2022 ГУ ДСНС у Львівській області повідомлено, що питання оскарження в судовому порядку договорів оренди між суб`єктами господарювання не належить до сфери повноважень управління. Поряд з тим, повідомлено про направлення інформаційних листів щодо необхідності здійснювати щорічні огляди захисної споруди та привести її у відповідний стан готовності.

Листом від 17.11.2022 Управління з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисну населення та територіальної оборони Львівської міської рали повідомлено, що захисна споруда №48309 не готова до використання за основним призначенням.

21.12.2022 між УКВ ДЕР ЛМР та ГО «Стимул-Львів» укладено Додаткову угоду до Договору оренди №С-12047-20 (Д-22) про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, доповнивши договір оренди такими положеннями:

«Доповнити розділ 1 «ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ» абзацом 4 в такій редакції:

«Враховуючи рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.12.2017 № 1189, Об`єкт оренди є захисною спорудою цивільного захисту (її частиною)».

2. Пункт 11.1 Розділу 11 «ПІДСТАВИ ДОСТРОКОВОГО РОЗІРВАННЯ ДАНОГО ДОГОВОРУ» викласти в новій редакції:

« 11.1. Цей Договір підлягає розірванню в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення орендаря про таке розірвання не пізніш як за 24 години до розірвання договору у разі:

11.1.1. порушення порядку використання Об`єкта оренди у мирний час для задоволення господарських, культурних і побутових потреб;

11.1.2. невиконання орендарем вимог частини шістнадцятої статті 32 Кодексу цивільного захисту України.

У такому разі орендар зобов`язаний звільнити Об`єкт оренди (захисну споруду цивільного захисту (її частину) протягом 24 годин з моменту повідомлення про розірвання договору».

Листом від 23.12.2022 №14.50/99-10253 вих-22 прокуратура повідомила УКВ ДЕР ЛМР про подання позову до суду про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та повернення захисної споруди.

Станом на дату винесення рішення спірне приміщення орендарем не повернуте, договір оренди не розірваний.

Оцінка суду.

Щодо правомірності звернення прокурора з даним позовом до суду.

Аналізуючи підстави подання позову прокурором в інтересах позивача Львівської міської ради, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 з`ясовуючи поняття "інтереси держави" визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокурором у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права" передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

При цьому, на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

З висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у підпунктах 76-81 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, слідує, що для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

Частиною 1 ст. 4 КЦЗ України визначено, що цивільний захист - комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Суб`єктами забезпечення цивільного захисту є центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання, громадські організації (ч. 1 ст. 6 КЦЗ України).

Частиною 2 ст. 19 КЦЗ України передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить: забезпечення цивільного захисту на відповідній території; організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту.

До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження по управлінню в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. а) ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

01.10.2021 рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №856 затверджено Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та його структури, яким передбачено, що: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі - управління) є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 04.02.2021 № 32«Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п.1).

Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства України та установах банків державного сектору, штампи і бланки, право набувати майнових і немайнових прав та обов`язків, право виступати позивачем і відповідачем, третьою особою, яка заявляє/не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача/відповідача у судах від свого імені, печатку з зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням (1.4).

Основним завданням управління є: здійснення управління майном, яке належить до власності Львівської міської територіальної громади у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності Львівської міської територіальної громади (п.2.1).

До компетенції управління належать такі повноваження: здійснення контролю за обліком, інвентаризацією майна, яке належить до комунальної власності Львівської міської територіальної громади, щодо якого управління виконує повноваження орендодавця чи продавця, його використанням і збереженням (п.4.1.4); надання в оренду комунального майна у порядку, встановленому міською радою, у тому числі ініціювання включення об`єктів оренди до переліку другого типу через підготовку проекту ухвали; прийняття рішень про внесення змін до договорів оренди; здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України (4.1.5).

Організація та ведення претензійної і позовної роботи; представництво у встановленому законодавством порядку прав та інтересів управління у судах, інших органах під час розгляду правових питань і спорів, у яких приймає участь управління. Забезпечення працівниками юридичного відділу участі управління у судових справах у порядку самопредставництва органів місцевого самоврядування (4.1.27). Звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо виселення громадян та юридичних осіб з самовільно зайнятих нежитлових приміщень, щодо яких не укладено договори оренди (4.1.28).

22.04.2021 ухвалою №591 Львівська міська рада затвердила загальні положення щодо оренди майна Львівської міської територіальної громади (додаток 1), якими визначено, що Єдиним орендодавцем майна Львівської міської територіальної громади (нежитлові приміщення, єдині майнові комплекси, будівлі) є управління комунальної власності Львівської міської ради. Водночас, даним положенням закріплено за управлінням контрольні функції щодо використання майна, зданого в оренду.

Починаючи з 24.01.2020 та після введення воєнного стану, захисна споруда №48309 перебуває в оренді відповідача для службових потреб за договором та не готова для використання для захисту населення.

Так, неправомірне використання відповідачем захисної споруди для службових потреб після введення воєнного стану свідчить про порушення інтересів держави, що полягає у порушенні майнових інтересів громади внаслідок неможливості використовувати об`єкт цивільного захисту за його основним призначенням - укриття населення в умовах воєнного стану.

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що прокурор у позовній заяві навів достатньо підстав для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив належного позивача, а також дотримався порядку повідомлення позивача, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (лист-повідомлення від 23.12.2022 №14050/99-10253вих-22). Хоч управління комунальної власності не підтримує заявлені позовні вимоги, доказів вжиття ефективних заходів реагування, спрямованих на захист населення та дотримання відповідачем положень ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України №138 від 10.03.2017 внаслідок використання захисної споруди не за призначенням під час воєнного стану не подано.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

У ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно п. 14 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України (надалі по тексту КЦЗ України), захисні споруди цивільного захисту - це інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Наказом Держкоммістобудування України від 08.07.1997, затверджено Державні будівельні норми (ДБН В 2.2.5-97) «Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони», якими також визначено, що захисні споруди поділяються на сховища та протирадіаційні укриття, що призначаються для захисту в мирний час персоналу, який переховується від наслідків аварії, катастроф та стихійного лиха, які загрожують масовому ураженню людей, а також у воєнний час - від сучасної зброї масового ураження.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЦЗ України, до захисних споруд цивільного захисту належать: сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Згідно з ч. 2 ст. 32 КЦЗ України, для укриття населення також використовуються споруди подвійного призначення - наземні або підземні будівлі/споруди чи їх окремі частини, що спроектовані або пристосовані для використання за основним функціональним призначенням, у тому числі для захисту населення, та в яких створені умови для тимчасового перебування людей.

Захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення та найпростіші укриття складають фонд захисних споруд цивільного захисту і належать до засобів колективного захисту.

Частинами 4, 5 ст. 32 КЦЗ України, визначено для вирішення питань щодо укриття категорій населення центральні органи виконавчої влади, інші органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.

Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд з фонду та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів (ч. 8 ст. 32 КЦЗ України).

Частиною 10 ст. 32 КЦЗ України передбачено, що захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 13 ст. 32 КЦЗ України, захисні споруди у мирний час можуть передаватися в оренду для задоволення господарських, культурних та побутових потреб із збереженням цільового призначення таких споруд, крім тих, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням, а саме: 1) в яких розташовані пункти управління; 2) призначених для укриття працівників суб`єктів господарювання, що мають об`єкти підвищеної небезпеки; 3) розташованих у зонах спостереження атомних електростанцій та призначених для укриття населення під час радіаційних аварій.

Особливості оренди захисних споруд цивільного захисту визначаються типовим договором оренди, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 14 ст. 32 КЦЗ України).

У пункті 4 Порядку використання у мирний час захисних споруд цивільного захисту для господарських, культурних і побутових потреб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №138 від 10.03.2017 передбачено, що захисні споруди можуть використовуватися у мирний час для потреб суб`єкта господарювання за умови приведення їх у готовність до використання за призначенням у строк, визначений Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 р. № 138.

З наведеного вбачається, що захисні споруди можуть передаватись в оренду та використовуватись не за їх основним призначенням лише у мирний час.

Постановою Кабінету Міністрів України № 138 від 10.03.2017, затверджений типовий договір оренди захисної споруди цивільного захисту, пунктом 37 якого передбачено, що договір оренди захисної споруди розривається у разі: введення в Україні або в окремих її місцевостях режимів воєнного, надзвичайного стану, встановлення для єдиної державної системи цивільного захисту у повному обсязі або окремих її територіальних підсистем режиму надзвичайної ситуації, початку особливого періоду.

Суд звертає увагу сторін на те, що спірне нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 186, загальною площею 154,6 кв.м, розташоване у підвалі, є захисною спорудою цивільного захисту (її частиною). Це визнається і сторонами та підтверджується матеріалами справи. Договір оренди спірного нежитлового приміщення укладений 24.01.2020, тобто за три роки до введення в Україні воєнного стану. Станом на дату укладення договору оренди частина орендованого приміщення була сховищем цивільного захисту і цільове призначення цього приміщення не змінювалося.

Відповідач у запереченні від 06.02.2023 підтвердив, що спірний договір оренди укладався відповідно до примірного договору оренди комунального майна, а не відповідно до типового договору оренди захисних споруд цивільного захисту, затвердженого постановою КМУ від 10.03.2017 №138, що є порушенням, враховуючи спеціальне призначення цієї споруди.

Після введення воєнного стану спірний договір не розривався, між УКВ ДЕР ЛМР та ГО «Стимул-Львів» укладено додаткову угоду від 21.12.2022, якою внесено зміни до основного договору оренди від 24.01.2020, доповнено абзацом 4 та викладено пункти 11.1, 11.1.1, 11.1.2 в новій редакції.

Щодо аргументів 1-10 УКВ ДЕР ЛМР, викладених у запереченні проти позову (2889/23 від 06.02.2023), суд визнає їх нерелевантними, тобто такими, що неспростовують заявлених прокурором позовних вимог, враховуючи триваючу військову агресію рф, масовані обстріли, критичну необхідність у безперешкодному доступі до укриттів цивільного населення, моніторинг споруд цивільного захисту та необхідність приведення їх у придатний для використання стан.

Пунктом 5 указу Президента України № 64/2022, Державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №179-р від 24.02.2022, введено в дію план цивільного захисту України на особливий період, встановивши при цьому ступінь готовності «ПОВНА ГОТОВНІСТЬ».

У статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Частиною 3 ст. 11 КЦЗ України, в особливий період, у тому числі у воєнний час, єдина державна система цивільного захисту функціонує відповідно до цього Кодексу та з урахуванням особливостей, що визначаються згідно з вимогами норм міжнародного гуманітарного права, законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також інших нормативно-правових актів.

Частиною 14 ст. 32 КЦЗ України передбачено, розірвання договору оренди захисної споруди цивільного захисту (її частини), яка перебуває у державній або комунальній власності, здійснюється шляхом письмового повідомлення орендаря про таке розірвання не пізніш як за 24 години до розірвання договору.

У такому разі орендар зобов`язаний звільнити захисну споруду цивільного захисту (її частину) протягом 24 годин з моменту повідомлення про розірвання договору.

Істотною умовою договору оренди захисної споруди цивільного захисту (її частини), яка перебуває у державній або комунальній власності, є умова щодо розірвання такого договору в односторонньому порядку у разі: 1) порушення порядку використання у мирний час захисної споруди цивільного захисту (її частини) для задоволення господарських, культурних і побутових потреб; 2) невиконання орендарем вимог частини шістнадцятої цієї статті.

Частиною 16 ст. 32 КЦЗ України передбачено, що у разі приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення надзвичайного стану та в особливий період захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення, найпростіші укриття незалежно від форми власності повинні приводитись у готовність до прийому населення у термін, що не перевищує 24 годин, крім захисних споруд цивільного захисту, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням.

Приведення захисної споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення, найпростішого укриття у готовність до прийому населення може передбачати необхідність звільнення такого об`єкта від майна третіх осіб. У разі відмови орендаря звільнити захисну споруду цивільного захисту (її частину) у зазначений строк чи неможливості встановити його місцезнаходження здійснюється доступ до такої захисної споруди без отримання згоди її користувача (несанкціонований доступ) для приведення захисної споруди у готовність до прийому населення. Такий доступ здійснюється відповідно до положень статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 10 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №138 від 10.03.2017 визначено, що балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.и Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту;

В обліковій картці захисної споруди №48309 зазначено, що протягом 12 годин дана споруда повинна бути приведеною у готовність.

Листом від 07.10.2022 Управлінням комунальної власності Львівської міської ради повідомлено, що в укладеному договорі оренди №С-12047-20 від 24.01.2020, відсутня підстава його розірвання у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, заходи щодо розірвання даного договору управлінням не вживались.

Листом від 17.11.2022 Управління з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисну населення та територіальної оборони Львівської міської рали повідомлено, що захисна споруда №48309 не готова до використання за основним призначенням.

У пункті 13.5 Договору оренди №12047-20 від 24.01.2020 сторонами визначено: «у всіх випадках не передбачених у цьому Договорі, сторони керуються чинним законодавством України».

Пунктом 11.2 передбачено: «Цей договір може бути припинений за згодою сторін, рішенням суду, або з інших підстав, передбачених, чинним законодавством України».

Лише після надсилання прокурором численних звернень та листів щодо ситуації з орендованим сховищем, УКВ ДЕР та ГО «Стимул-Львів» уклали Додаткову угоду від 21.12.2022 до Договору оренди №С-12047-20 (Д-22) про внесення змін до договору оренди нерухомого майна та доповнили договір оренди такими положеннями:

«Доповнити розділ 1 «ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ» абзацом 4 в такій редакції:

«Враховуючи рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.12.2017 № 1189, Об`єкт оренди є захисною спорудою цивільного захисту (її частиною)».

2. Пункт 11.1 Розділу 11 «ПІДСТАВИ ДОСТРОКОВОГО РОЗІРВАННЯ ДАНОГО ДОГОВОРУ» викласти в новій редакції:

« 11.1. Цей Договір підлягає розірванню в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення орендаря про таке розірвання не пізніш як за 24 години до розірвання договору у разі:

11.1.1. порушення порядку використання Об`єкта оренди у мирний час для задоволення господарських, культурних і побутових потреб;

11.1.2. невиконання орендарем вимог частини шістнадцятої статті 32 Кодексу цивільного захисту України.

У такому разі орендар зобов`язаний звільнити Об`єкт оренди (захисну споруду цивільного захисту (її частину) протягом 24 годин з моменту повідомлення про розірвання договору».

Доказів надіслання орендарю повідомлення про розірвання договору оренди не подано, з моменту введення в Україні воєнного стану захисна споруда №48309 не готова до використання за її основним призначенням - захисту людей. Твердження Управління про відсутність обов`язку приводити захисну споруду у готовність як аргумент проти розірвання договору судом не приймається до уваги, бо прокурор такої підстави позову не зазначав.

Варто додатково звернути увагу учасників процесу на те, що договір оренди нерухомого майна (фактично захисної споруди) укладений на три роки. І хоча, як стверджує Управління, при укладенні договору був використаний типовий договір, затверджений ухвалою ЛМР №897 від 07.06.2007, а не типовий договір оренди захисної споруди, який мав би застосовуватися орендодавцем, враховуючи специфічне цільове призначення приміщення, у розділі 1.Предмет договору, об`єкт оренди названо «приміщення», а не захисна споруда цивільного захисту (цивільної оборони) відповідно до технічного паспорту, то відповідно до п.23 Типового договору оренди захисних споруд цивільного захисту, затвердженого постановою КМУ від 10 березня 2017 р. № 138, у разі оренди захисної споруди строком на три роки і більше договір підлягає нотаріальному посвідченню, а право користування захисною спорудою, яке виникає на підставі цього договору, підлягає державній реєстрації, що здійснюються за рахунок власних коштів орендодавця. Доказів нотаріального посвідчення договору сторонами не подано.

Суд також враховує той факт, що відповідно до умов договору оренди № С-12047 від 24.01.2020, укладеного із ГО «Стимул-Львів», до складу об`єкта оренди входять нежитлові приміщення загальною площею 154,6 м2 (прим, під інд. « 1»-« 12», « 15», « 16»). Приміщення під індексами « 1 »-« 12», « 16» загальною площею 147,0 м2 входять в склад об`єкта захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) відповідно до технічного паспорта № 692. Приміщення під індексом « 15» є приміщенням загального користування, через нього здійснюється доступ до приміщень під індексами « 13» та « 14». Таким чином, до об`єкта оренди, окрім захисної споруди входить також приміщення під індексом « 15», яке є приміщенням загального користування.

Аргумент позивача про те, що розірвання спірного договору призведе до неправомірного вилучення з користування громадської організації приміщення, яке не входить до складу захисної споруди судом не береться до уваги, бо технічно неможливо частково вилучити в орендаря частину приміщення, що є захисною спорудою, з оренди, враховуючи цілісність всього приміщення.

При укладенні договору сторони зобов`язані були врахувати цільове призначення нежитлового приміщення (захисна споруда), умови про розірвання договору оренди захисної споруди у разі настання особливого періоду, зокрема введення в Україні воєнного, що прямо передбачено частинами 14, 16 ст. 32 КЦЗ України, та постановою Кабінету Міністрів України №138 від 10.03.2017, які є істотними умовами такого виду договорів та орендованих об`єктів.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 651 ЦК України).

Особливістю оренди захисних споруд є те, що такі об`єкти можуть передаватись в оренду у мирний час, а у разі настання певних умов, зокрема введення воєнного стану, захисні споруди повинні бути приведеними у готовність для їх використання з метою захисту людей.

Невиконання орендарем вимог ч. 16 ст. 32 КЦЗ України - приведення захисної споруди цивільного захисту до прийому населення у термін, що не перевищує 24 годин є підставою для розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Оскільки після введення в Україні воєнного стану захисна споруда №48309 надалі перебуває в оренді, використовується орендарем для службових потреб, а не за її основним призначенням (захист людей), захисна споруда не готова до використання за основним призначенням, а відтак, укладений договір оренди підлягає розірванню в судовому порядку, згідно частин 14, 16 статті 32 КЦЗ України та п.11.2 договору.

У разі припинення або розірвання цього договору захисна споруда у випадках, передбачених пунктом 37 цього договору, повертається орендарем орендодавцю протягом трьох робочих днів.

Відповідно до п.39-40 Типового договору оренди захисних споруд цивільного захисту у випадках, передбачених пунктом 371 цього договору, захисна споруда (її частина) повертається орендарем орендодавцю протягом 24 годин з моменту повідомлення про розірвання договору.

Розірвання договору оренди захисної споруди (її частини), яка перебуває в державній або комунальній власності, здійснюється шляхом письмового повідомлення орендарю про таке розірвання не пізніше ніж за 24 години до розірвання договору.

У разі відмови орендаря звільнити захисну споруду (її частину) в зазначений строк або якщо орендар відсутній і не має можливості встановити зв`язок з ним, доступ до такої захисної споруди здійснюється без отримання згоди її користувача (несанкціонований доступ) для приведення захисної споруди в готовність до прийому населення. Такий доступ здійснюється відповідно до положень статті 29 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Захисна споруда вважається повернутою орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі.

Оскільки судом розірвано договір оренди №С-12047-20 від 24.01.2020, орендоване нежитлове приміщення, а саме захисна споруда цивільного захисту №48309, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 186 та є об`єктом оренди підлягає поверненню орендодавцеві УКВ ДЕР ЛМР.

Підсумовуючи все зазначене вище, заявлені прокурором позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений прокурором судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди №С-12047-20 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 24.01.2020, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (ідентифікаційний код 25558625) та Громадською організацією «Стимул-Львів» (іденифікаційний код 35720788).

3. Зобов`язати Громадську організацію «Стимул-Львів» (адреса: просп.Чорновола, 49, кв.78, м.Львів, 79058, ідентифікаційний код 35720788) повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (ідентифікаційний код 25558625) захисну споруду №48309 за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 186, яка є об`єктом оренди за договором оренди №С-12047-20 від 24.01.2020.

4. Стягнути з Громадської організації «Стимул-Львів» (адреса: просп.Чорновола, 49, кв.78, м.Львів, 79058, ідентифікаційний код 35720788) на користь Львівської обласної прокуратури (адреса: м.Львів, пр-т Шевченка, 15-17, ідентифікаційний код 02910031) 4962,00 грн судового збору.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

7. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2023.

Суддя Козак І.Б.