ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Справа№ 910/11929/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від стягувача - представник не прибув;

від боржника - Розумовський О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 про повернення заяви про скасування судового наказу у справі №910/11929/22 (суддя - Нечай О.В.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Луч" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за Договором № 07-10/21-1 від 07.10.2021 у розмірі 156 237,40 грн, пені у розмірі 20 859,07 грн, інфляційних втрат у розмірі 4 691,05 грн та 3% річних у розмірі 1 238,70 грн

встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луч" (далі - заявник, стягувач) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" (далі - боржник) заборгованості за Договором № 07-10/21-1 від 07.10.2021 у розмірі 156237,40 грн, пені у розмірі 20859,07 грн, інфляційних втрат у розмірі 4691,05 грн та 3% річних у розмірі 1238,70 грн.

14.11.2022 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ про стягнення з ТОВ "Енергобудконсалт" на користь ТОВ "Луч" заборгованості в розмірі 156237,40 грн, пені в розмірі 20859,07 грн, інфляційних втрат в розмірі 4691,05 грн, 3% річних в розмірі 1238,70 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 248,10 грн.

07.01.2023 судовий наказ набрав законної сили та 09.01.2023 був виданий стягувачу.

24.01.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко К.П. надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження № 70731562 від 16.01.2023 з виконання судового наказу у справі № 910/11929/22, виданого Господарським судом міста Києва 09.01.2023.

13.02.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від боржника надійшла заява про скасування судового наказу від 14.11.2022 у справі №910/11929/22 разом із клопотанням про поновлення строку на його подання та клопотанням про поворот виконання судового наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" про скасування судового наказу від 14.11.2022 у справі №910/11929/22 повернуто боржнику.

Наведена ухвала мотивована тим, що оскільки заяву про скасування судового наказу подано боржником після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відсутність правових підстав для поновлення строку на подання цієї заяви, суд дійшов висновку про повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" про скасування судового наказу від 14.11.2022 у справі № 910/11929/22 боржнику.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неотримання ним на поштову адресу наказу, а також вказує, що саме з 10.02.2023, тобто з моменту коли представник отримав доступ до системи "Електронний суд", де було ознайомлено з наказом, розпочався перебіг строку на подання заяви про його скасування.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Стягувач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить довідка про доставку електронного документу (ухвали суду про призначення справи до розгляду на 05.06.2023) до електронного кабінету ТОВ "Луч".

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від стягувача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення стягувача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність його викладеної у відзиві позиції, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частинами 1 - 5 статті 157 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником. До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частин 2, 3 статті 158 Господарського процесуального кодексу України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви. У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Частина 1 статті 159 Господарського процесуального кодексу України визначає, що у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.

Згідно з частинами 1, 4 статті 156 Господарського процесуального кодексу України, після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього Кодексу.

За приписами частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Місцевим господарським судом копію судового наказу від 14.11.2022 та копію заяви стягувача було направлено 15.11.2022 на адресу боржника, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (01034, місто Київ, провулок Рильський, будинок 10, офіс 214).

21.12.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва повернулося вказане поштове відправлення № 608 з копією судового наказу та заявою стягувача з відміткою органу поштового зв`язку - за закінченням терміну зберігання.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, у разі якщо кореспонденцію направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання адресатом кореспонденції, яку суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

В силу вищенаведених положень, останнім днем на подання заяви про скасування судового наказу від 15.08.2022 у цій справі було 02.01.2023, тоді як із заявою про скасування судового наказу боржник звернувся 13.02.2023, тобто з порушенням встановленого законом строку.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Разом із заявою про скасування судового наказу боржником подано клопотання про поновлення пропущеного строку на подання вказаної заяви.

Клопотання боржника обґрунтоване тим, що копія судового наказу від 14.11.2022 разом із копією заяви стягувача про видачу судового наказу з додатками не була отримана боржником. Як зазначає боржник, з його рахунку були списані кошти в рамках зведеного виконавчого провадження №70733895 відповідно до платіжної вимоги від 13.01.2023, після чого представником ТОВ "Енергобудконсалт" подано до суду заяву про вступ у справу та ознайомлення з нею і лише 10.02.2023 після отримання доступу до системи "Електронний суд" боржник ознайомився з наказом.

Так, за висновком боржника, саме з цієї дати - 10.02.2023 розпочався перебіг строку на подання заяви про скасування судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, зазначає, що клопотання про поновлення строку повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Можливість поновлення судом пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Місцевий господарський суд вірно вказав, що судовий наказ не було отримано боржником, водночас можливість подання заяви про його скасування протягом розумного строку, з моменту коли він дізнався про його існування залежала виключно від волевиявлення самого боржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Так, боржник в заяві про скасування судового наказу (так само як і в апеляційній скарзі) вказує, що у зведеному ВП з нього було стягнуто 366 381,64 грн.

При цьому, боржник послався на платіжну вимогу №70733895 та додав її до заяви про скасування судового наказу.

Колегія суддів вказує, що наведена платіжна вимога №70733895 від 13.01.2023 містить у призначенні платежу посилання як на номер виконавчого провадження, так і на наказ Господарського суду міста Києва №910/11929/22 від 09.01.2023 (про необізнаність щодо наявності якого вказує боржник).

Крім цього, із наведеної вимоги слідує, що платіж банком за нею було проведено ще 13.01.2023.

Як вже було вказано, заяву про скасування судового наказу подано боржником до суду лише 13.02.2023.

Таким чином, обґрунтованим визнається висновок суду першої інстанції про те, що про існування судового наказу боржник дізнався (мав дізнатися) принаймні з моменту отримання платіжної вимоги № 70733895 від 13.01.2023, яка у призначенні платежу містила реквізити як виконавчого провадження, так і судового наказу, за яким проводилося стягнення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що апелянт не міг не знати до 10.02.2023 про видачу судом наказу.

За наведених обставин, боржник не вірно вважає, що початком перебігу строку на подання заяви про скасування судового наказу є дата надання доступу його представнику до системи "Електронний суд" (10.02.2023).

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що боржником не наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на подання заяви про скасування судового наказу, наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску є недоведеними належними доказами, і неможливо дійти висновку, що вони пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від боржника.

Відповідно до частини 2 статті 158 Господарського процесуального кодексу України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючи те, що підстави для поновлення строку на подання заяви про скасування наказу відсутні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення такої заяви боржнику.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є правомірною, а тому відповідно підлягає залишенню без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудконсалт" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 про повернення заяви про скасування судового наказу у справі №910/11929/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 14.06.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко