УХВАЛА

16 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 917/814/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Банаська О. О.

розглянув матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Кізленка В. А.

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 (в частині задоволення апеляційної скарги OOO PKP ALPHATEX LTD)

у складі колегії суддів: Доманської М. Л. (головуючої), Отрюха Б. В., Пантелієнка В. О.

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 917/814/16 (прийнятої за результатами нового розгляду скасованої в частині ухвали попереднього засідання від 12.08.2019) у задоволенні клопотання розпорядника майна боржника про витребування доказів відмовлено, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт" про процесуальне правонаступництво задоволено, визнано кредиторами до боржника у справі № 917/814/16:

- Публічне акціонерне товариство "Полтавський авто агрегатний завод" на суму 35 003 524,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 35 000 000,00 грн - четверта черга;

- Акціонерне товариство "Київмедпрепарат" на суму 135 390 664,49 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 135 387 140,49 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" на суму 538 659 775,91 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 538 656 251,91 грн - четверта черга;

- Акціонерне товариство "Ужгородський Турбогаз" на суму 16 903 524,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 16 900 000,00 грн - четверта черга;

- Публічне акціонерне товариство "Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів "Гемопласт" на суму 22 703 524,00 грн, з яких: 3 524,00 грн - перша черга; 22 700 000,00 грн - четверта черга;

- Приватне акціонерне товариство "Авторадіатор" на суму 6 112 663,31 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 6 109 139,31 грн - четверта черга;

- Приватне акціонерне товариство "Кременчукм`ясо" на суму 51 003 524,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 51 000 000,00 грн - четверта черга;

- Приватне акціонерне товариство "Зовнішньоторговельна фірма "КрАЗ" на суму 48 458 954,40 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 48 455 430,40 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева машинобудівна корпорація" на суму 19 745 957,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 19 742 433,00 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток-Руда" на суму 139 033 524,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 139 030 000,00 грн - четверта черга;

- Приватне акціонерне товариство "Токмацький ковальсько-штампувальний завод" на суму 136 003 724,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн. - перша черга; 136 000 200,00 грн. - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" на суму 246 260 411,28 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 246 256 887,28 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" на суму 4 532 564,96 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 4 529 040,96 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Ді.еР.Ай." на суму 20 609 640,61 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 20 606 116,61 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на суму 2 913 524,00 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 2 910 000,00 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" на суму 2 879 888,96 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 2 876 364,96 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія" на суму 1 321 021,08 грн, з яких: 3 524, 00 грн - перша черга; 1 317 497,08 грн - четверта черга;

- Публічне акціонерне товариство "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" на суму 270 050 034,89 грн - четверта черга;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт" на суму 1 685 455 759,38 грн, з яких: 1 481 925 380,23 грн - четверта черга; 203 530 379,15 грн - шоста черга;

- окремо внесено до реєстру вимог кредиторів ПАТ "АвтоКрАЗ" вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт", що забезпечені заставою боржника на суму 802 530 048,05 грн;

- в іншій частині вимог Акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз", Приватного акціонерного товариства "Токмацький ковальсько-штампувальний завод", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-інвестиційний банк", Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" відмовлено,

- відмовлено у задоволенні заяв Приватного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів", Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг", Публічного акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю", Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей", Forth Asset Management Limited, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" з грошовими вимогами до боржника, кредиторських вимог AT "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 3 139 685,68 грн заборгованості з повернення кредитних коштів, прострочених процентів за кредитом, простроченої комісії за управління кредитною лінією; 3 % за порушення зобов`язання: щодо повернення кредиту, щодо сплати прострочених процентів за основних боргом, щодо сплати прострочених процентів за простроченим боргом, щодо сплати комісії за управління кредиту; інфляційних втрат за порушення зобов`язання: щодо повернення кредиту, щодо сплати прострочених процентів за основних боргом, щодо сплати прострочених процентів за простроченим боргом, щодо сплати комісії за управління кредиту.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, OOO PKP ALPHATEX LTD звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 917/814/16 в частині окремих кредиторів.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 у справі № 917/814/16:

- залишено без задоволення апеляційну скаргу OOO PKP ALPHATEX LTD відносно оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 917/814/16 в частині визнання кредиторських вимог: Публічного акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз" з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3 524,00 грн - перша черга; 16 900 000,00 грн - четверта черга; Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3 524,00 грн - перша черга; 246 256 887,28 грн - четверта черга; Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3 524,00 грн - перша черга; 2 910 000,00 грн - четверта черга; у вказаній частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №917/814/16 залишено без змін;

- задоволено апеляційну скаргу OOO PKP ALPHATEX LTD відносно оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 917/814/16 в частині визнання окремих кредиторських вимог; у скасованій частині ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у визнанні кредиторських вимог:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" у сумі 3 524,00 грн та 538 656 251,91 грн;

- Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів "Гемопласт" у сумі 3 524, 00 грн та 22 700 000,00 грн;

- Приватного акціонерного товариства "Кременчукм`ясо" у сумі 3 524, 00 грн та 51 000 000,00 грн;

- Приватного акціонерного товариства "Зовнішньоторговельна фірма "КрАЗ" у сумі 3 524, 00 грн та 48 455 430,40 грн;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева машинобудівна корпорація" у сумі 3 524, 00 грн та 19 742 433,00 грн;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" у сумі 3 524, 00 грн та 4 529 040, 96 грн;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.еР.Ай." у сумі 3 524,00 грн та 20 606 116,61 грн.;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" у сумі 3 524, 00 грн та 2 876 364,96 грн;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія" у сумі 3 524,00 грн та 1 317 497,08 грн;

та відмовлено у включенні їх до реєстру вимог кредиторів боржника;

- змінено висновок суду у мотивувальній частині ухвали Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 917/814/16 щодо AT "Банк "Фінанси та Кредит" (процесуальний правонаступник ТОВ "Фінансова компанія "Фінтакт"): виклавши його у такій редакції: "АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заяву з грошовими вимогами по ПрАТ "АвтоКрАЗ" було подано 09.11.2018, тобто з пропуском строку, визначеного Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

19.05.2023 арбітражний керуючий Кізленко В. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 у справі № 917/814/16 (якою частково задоволено апеляційну скаргу OOO PKP ALPHATEX LTD).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 917/814/16 визначено колегію суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І., Погребняк В. Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) від 01.06.2023.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 становив 1 762,00 грн.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відтак, оскаржуючи до Верховного Суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 у справі № 917/814/16 (в частині задоволення апеляційної скарги OOO PKP ALPHATEX LTD про розгляд окремих кредиторських вимог по відношенню до боржника, заявленими у даній справу про банкрутство у 2018 році), скаржнику належало сплатити судовий збір виходячи із 10 грошових вимог у розмірі 70 480,00 грн (1 762,00 грн * 2 * 10 * 200%).

Натомість, до касаційної скарги доказів сплати судового збору не додано, що підтверджується актом Верховного Суду від 01.06.2023 № 29.1-25/295 відповідно до якого при розкриванні поштового конверта, яке надійшло від арбітражного керуючого Кізленка В. А. не виявилось вказаних у додатку касаційної скарги доказів сплати судового збору.

Крім того, статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги, зокрема щодо обов`язкового та конкретного зазначення скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 287 ГПК України.

Так, частиною другою статті 287 ГПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

При цьому касатору слід враховувати, судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом фактичні обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій статті 310 ГПК України та їх змістовне обґрунтування.

Так, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому слід враховувати, що за приписами частини другої статті 311 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

До того ж, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням змін до ГПК України внесених Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - IX, які набрали чинності 08.02.2020, касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Скаржник повинен розуміти, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, формування обґрунтованої правової позиції стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу "правової визначеності", що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, вичерпних обґрунтувань, позаяк відкриття касаційного провадження за відсутності або неточності таких обґрунтувань може призвести до порушено принципу "правової визначеності".

З урахуванням зазначеного, перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки скаржником не наведено належного обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, суд зазначає, що касаційна скарга арбітражного керуючого Кізленка В. А. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 у справі № 917/814/16 (якою частково задоволено апеляційну скаргу OOO PKP ALPHATEX LTD) підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, а саме:

- доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 70 480,00 грн;

- письмових пояснень в яких чітко зазначити підстави касаційного оскарження, а саме чітко вказати (1) пункт частини другої статті 287 ГПК України, (2) формулювання застосованого судами попередніх інстанцій висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор, (3) норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній або вичерпне обґрунтування іншої, передбаченої частиною другою статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення або неповне (неналежне) усунення зазначених недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 304, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Кізленка В. А. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 у справі № 917/814/16 (якою частково задоволено апеляційну скаргу OOO PKP ALPHATEX LTD) залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Попередити скаржника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду О. О. Банасько