ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. Справа №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Теребовлянської міської ради №02-26/1841 від 30.12.2022 (вх.ЗАГС №01-05/97/23 від 09.01.2023)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 (повний текст складено 09.12.2022, суддя Я.Я. Боровець),

у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21)

за позовом Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник, вул.Миру, 3А, м. Тернопіль

до відповідача: Теребовлянської міської ради, вул.Князя Василька, 104а, м.Теребовля, Тернопільської області

про визнання незаконним та скасування рішення Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021

в межах справи №10/Б-5022/1319/2011

про банкрутство Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21) позов ПП Тернопільська фірма Будівельник до Теребовлянської міської ради задоволено повністю; судові витрати у складі судового збору у розмірі 2270,00 грн покладено на відповідача; визнано незаконним та скасовано рішення Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021 про надання дозволу Приватному підприємству Тернопільська фірма Будівельник на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років, орієнтовною площею 0,10 га, для розміщення, будівництва та обслуговування будівель прохідної, електрощитової в м. Теребовля; стягнуто з Теребовлянської міської ради, на користь ПП Тернопільська фірма Будівельник 2270,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Теребовлянська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21), судові витрати стягнути з ПП Тернопільська фірма Будівельник.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Марко Р.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 апеляційну скаргу Теребовлянської міської ради №02-26/1841 від 30.12.2022 (вх.ЗАГС №01-05/97/23 від 09.01.2023) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21) - залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, а саме протягом 10 днів з дня вручення ухвали надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.01.2023, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, поновлено Теребовлянській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 у справі №10/Б-5022/1319/2011 (921/511/21), зупинено дію оскарженого рішення, відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 13.02.2023, призначено розгляд справи на 15.02.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 відкладено розгляд справи на 01.03.2023.

01.03.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії судді Галушко Н.А. (з 28.02.2023 по 03.03.2023).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 призначено розгляд справи на 22.03.2023.

22.03.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії судді Марка Р.І. (з 22.03.2023 по 31.03.2023).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у складі колегії суддів: Желік М.Б. - головуючий суддя, судді Галушко Н.А., Марко Р.І. призначено розгляд справи на 26.04.2023.

24.04.2023 на підставі розпорядження керівника апарату суду здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку із перебуванням судді Марка Р.І. у відпустці та визначено до складу колегії суддю Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 розгляд справи відкладено на 31.05.2023.

31.05.2023 на електронну суду надійшла заява апелянта про розгляд справи без його участі, в якій також зазначено, що вимоги апеляційної скарги відповідач підтримує в повному обсязі.

В судове засідання 31.05.2023 сторони не з`явились.

Враховуючи те, що сторони були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями обох сторін, апелянт звернувся із заявою про розгляд скарги без участі його представника, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового рішення, з огляду на наступне.

Приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Теребовлянської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваним рішенням Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021 відповідач надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для розміщення, будівництва та обслуговування будівель прохідної, електрощитової в м.Теребовля в оренду терміном на 5 років, загальною площею лише 0,10 га, з яким позивач не погоджується, що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області 09.08.2021 відкрито провадження у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21) за правилами загального позовного провадження в межах справи №10/Б-5022/1319/2011 про банкрутство Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник».

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції відзиву на позов не подавав, в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення, дійшов висновку про те, що орган місцевого самоврядування зменшив розмір земельної ділянки з запитуваної 0,778 га до 0,10 га, не обґрунтовуючи причини зменшення, чим порушено вимоги статті 123 Земельного кодексу України, відтак правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, зокрема рішення Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права та інтереси позивача, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Так, апелянт вказує, що суд неправильно застосував норми ст.79 Земельного кодексу України. Зокрема, предметом спору у справі є визнання незаконним та скасування рішення Теребовлянської міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду лише площею 0,1000 га. Як на підставу позовних вимог позивач покликався на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.09.2020 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/284/20) та повністю виклав позовну заяву у відповідності до тексту, прийнятого судом рішення. Проте, вказане судове рішення ніяким чином не стосується цієї справи, предметом оспорення в якій є рішення Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021, а земельна ділянка площею 0.7780 га, яка на думку позивача, розташована по вул.Небесної Сотні (Шишкіна), 4 в м.Теребовля Тернопільського району Тернопільської області не сформована, відомості про неї відсутні у Державному земельному кадастрі та не є об`єктом цивільних прав в розумінні вимог ст.79-1 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції не врахував, що відомості про спірну земельну ділянку не містяться у Державному земельному реєстрі, їй не присвоєно кадастровий номер, земельна ділянка не сформована, не визначено її площу та межі. Таким чином, розмір земельної ділянки, на якій розташоване майно позивача не доведено та не обґрунтовано, не підтверджено достатніми та належними доказами, які суд помилково вважав встановленими, що призвело до неправильного застосування ст.125 та ст.126 ЗК України.

Також на переконання апелянта, суд залишив поза увагою обставини, які мають значення для справи, зокрема, те, що ТзОВ «Терези Плюс» не було користувачем земельної ділянки по вул.Небесної сотні (Шишкіна), 4 в м.Теребовля, на момент відчуження нерухомого майна, доказів протилежного матеріали справи не містять. Розмір земельної ділянки, яким оперує позивач, нічим не підтверджується.

Апелянт наводить у скарзі алгоритм поновлення договору оренди землі, наведений у постанові Верховного Суду від 01.09.2022 у справі №804/3763/16, та покликається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.02.2018 у справі №545/808/17 про те, що отримання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Теребовлянська міська рада надала дозвіл на розробку землеустрою, тому підстави для звернення до суду є надуманими.

Окрім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.162, 164 та 172 ГПК України та не постановив ухвали про залишення позовної заяви без руху, що є грубим процесуальним порушенням, а також не врахував обставин, встановлених Західним апеляційним господарським судом у цій справі, а саме того, що позивачем не підтверджено, що земельна ділянка, розташована по вул.Небесної Сотні (Шишкіна),4 в м.Теребовля має загальну площу 0.778 га, хоча такі обставини, в силу ст.75 ГПК України, є преюдиційними.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступні фактичні обставини спору.

30.11.2006 Приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» придбало на підставі договору купівлі-продажу (посвідченого приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. та зареєстрованого за №3712) у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРЕЗИ ПЛЮС» будівлі, які знаходяться за адресою: Тернопільська область, м. Теребовля, вул. Шишкіна, 4.

До позовної заяви додано дублікат договору, зареєстрований нотаріусом Гордєєвою Л.І. в реєстрі за №1647.

Відповідно до п.2.1. цього договору, на земельній ділянці розташовані будівлі, а саме: прохідна-котельня цегляна літ. «А», загальною площею 132,0 кв.м, головний корпус цегляний літ. «Б», загальною площею 1337,0 кв.м, електрощитова кам`яна літ. «В», загальною площею 50,0 кв.м, склад цегляний літ. «Г», загальною площею 256,8 кв.м, склад кам`яний літ. «Д», загальною площею 238,0 кв.м, гаражі цегляні літ. «Ж», загальною площею 114,0 кв.м., земельна ділянка перебуває у покупця в користуванні.

Інших відомостей щодо земельної ділянки вказаний договір не містить.

24.03.2008 між Теребовлянською міською радою (орендодавець) та Приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» (орендар) укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки комунальної власності площею 0,778 га (0,63 га землі промисловості, 0,148 га землі загального користування) для обслуговування будівель по вул.Шишкіна, 4 у м.Теребовля Тернопільської області строком на 5 років.

Доказів продовження договору матеріали справи не містять.

Відповідач надав докази звернення до суду з позовом про розірвання договору та стягнення орендної плати у 2011 році (відомості про справу №7/76/5022-1231/2011 з порталу Судової влади України), однак результатів розгляду такого позову до матеріалів справи не долучено.

30.08.2013 рішенням Теребовлянської міської ради №1527 скасовано рішення Теребовлянської міської ради №1347 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Теребовлі по вул.Шишкіна, 4, в оренду ПП «ТФ «Будівельник» у зв`язку з тривалим (потягом 5років) порушенням умов договору оренди використання не за цільовим призначенням та не сплату орендної плати, а також у зв`язку з тим, що КП «Теребовля» виготовляє проектну документацію на земельну ділянку для облаштування та впорядкування території ринку зі зміною конфігурації площі земельної ділянки.

Згідно Інформаційною довідкою №269145350, сформованою станом 05.08.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо юридичної особи, Приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» є власником будівель за адресою вул.Небесної сотні (Шишкіна), 4, у м.Теребовля Тернопільської області.

Зокрема, станом на 05.08.2021 позивачу належать:

- будівля, прохідна, А, площею 168,6 кв.м;

- будівля, електрощитова, В, площею 17,7 кв.м.

Право власності зареєстроване 20.07.2017 на підставі договору купівлі-продажу №1647 від 30.11.2006 та технічного паспорта №2033, виданого 11.07.2017 Теребовлянським бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до технічного паспорта №2033, виданого позивачу 11.07.2017 Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, на нежитлові будівлі по вул. Небесної Сотні, 4, в місті Теребовлі, на схематичному плані земельної ділянки розміщено дві будівлі - прохідної, літ. А, площею 29х6,5 кв.м. та електрощитової, літ.В, площею 4х6 кв.м., всього під нежитловими будівлями землі 213,3 кв.м. Відповідно до експлікації приміщень будівля прохідної літ. А має площу 168,6 кв.м., електрощитова літ. В - 17,7 кв.м.

У листопаді 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою №16112020-1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у користування (оренду) земельної ділянки орієнтовною площею 0,778 га для обслуговування будівель прохідної, літ. А, площею 168,6 кв.м. та електрощитової, літ.В, площею 17,7 кв.м. за адресою вул.Небесної сотні (Шишкіна), 4, у м.Теребовля Тернопільської області.

У вказаній заяві позивач повідомив, що Приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» є власником будівель прохідної, літ. А, площею 168,6 кв.м. та електрощитової, літ.В, площею 17,7 кв.м. за адресою вул.Небесної сотні (Шишкіна), 4, у м.Теребовля Тернопільської області, згідно з договором від 24.03.2008 підприємство було орендарем земельної ділянки площею 0,778 га для обслуговування будівель, однак кадастровий номер ділянці не присвоєно, договір оренди не поновлений. Форма земельної ділянки окреслена в технічному паспорті на будівлі. У рішенні №10/Б-5022/1319/2011 (921/284/20) від 17.09.2020 Господарський суд Тернопільської області дійшов висновку про незаконність зменшення земельної ділянки, яка раніше надавалась для обслуговування будівель.

Рішенням Теребовлянської міської ради №444 від 05.01.2021 надано дозвіл Приватному підприємству «Тернопільська фірма «Будівельник» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років орієнтовною площею 0,1000 га, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель прохідної електрощитової (будівля-прохідна, будівля електрощитові) м. Теребовля.

Не погоджуючись з даним рішенням у частині визначення площі земельної ділянки, позивач вважає, що дані обставини є підставою для звернення з позовом до суду за захистом свого порушеного права.

До позовної заяви долучено технічний паспорт на нежитлові будівлі по вул. Небесної Сотні, 4, в місті Теребовлі, виготовлений 21.07.2021 ТзОВ «ТІНТО» (ТзОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області»), відповідно до якого на схематичному плані земельної ділянки окрім будівлі - прохідної, літ. А, площею 29х6,5 кв.м. та електрощитової, літ.В, площею 4х6 кв.м., розміщено будівлю головного корпусу готовністю 11% та будівлю складу готовністю 11%, без зазначення площі.

Визначаючи правову природу спірних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з укладенням договору оренди землі, які регулюються положеннями Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 116 ЗК України (в редакції чинній станом на дату прийняття оспорюваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок у власність чи користування, наведений у статті 123 ЗК України (у відповідній редакції), передбачає, що рішення органів про надання земельних ділянок приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки зі зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання в користування земельної ділянки, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання в користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України (в редакції чинній станом на дату прийняття оспорюваного рішення) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви позивача від 16.11.2020 №16112020-1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення у користування земельної ділянки площею 0,778 га для обслуговування будівель прохідної, літ. А, площею 168,6 кв.м. та електрощитової, літ.В, площею 17,7 кв.м. за адресою вул.Небесної сотні (Шишкіна), 4, у м.Теребовля Тернопільської області, додано: інформацію з ЄДР, витяг з ДРРП №922668913 від 24.07.2017, технічний паспорт на нежитлові будівлі, рішення Господарського суду Тернопільської області №10/Б-5022/1319/2011 (921/284/20) від 17.09.2020, довіреність представника.

За частинами першою, другою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними у статті 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою та третьою статті 134 цього Кодексу.

Так, відповідно до абзацу першого частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Таке положення законодавства спрямоване на забезпечення принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована), закріплений у статті 120 ЗК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.120 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення містить стаття 377 ЦК України (в редакції, чинній станом на дату оспорюваного рішення), відповідно до положень якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18).

За приписами частини дев`ятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як було встановлено апеляційним судом, земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно позивача, не зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що така земельна ділянка є сформованою та, відповідно, є об`єктом цивільних прав.

За відсутності в попереднього власника належним чином оформлених прав користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, положення статей 120 ЗК України, 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі застосуванню не підлягають. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №910/5201/19.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2006 позивач придбав у власність розташовані на земельній ділянці наступні будівлі: прохідна-котельня цегляна літ. «А», загальною площею 132,0 кв.м, головний корпус цегляний літ. «Б», загальною площею 1337,0 кв.м, електрощитова кам`яна літ. «В», загальною площею 50,0 кв.м, склад цегляний літ. «Г», загальною площею 256,8 кв.м, склад кам`яний літ. «Д», загальною площею 238,0 кв.м, гаражі цегляні літ. «Ж», загальною площею 114,0 кв.м., і для обслуговування вказаної нерухомості 24.03.2008 було укладено договір оренди земельної ділянки комунальної власності площею 0,778 га строком на 5 років.

Разом з цим, договір оренди не продовжувався, а станом на дату звернення позивача у листопаді 2020 року із заявою про надання дозволу на відведення земельної ділянки площею 0,778 га в оренду для обслуговування будівель на земельній ділянці розташовано належні позивачу будівлі прохідної, літ. А, площею 168,6 кв.м. та електрощитової, літ.В, площею 17,7 кв.м.

Тобто, орієнтовна площа землі, щодо якої позивач просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для обслуговування об`єктів нерухомості, перевищує загальну площу нерухомості позивача в 187 разів.

При цьому, єдиною підставою позовних вимог є необґрунтоване зменшення оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування площі землі, щодо якої позивач просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою до 0,10 га.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Колегія суддів апеляційної інстанції, врахувавши встановлені обставини справи, дійшла висновку про те, що позивач не довів порушення оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування його прав чи інтересів, невідповідності рішення вимогам чинного законодавства чи визначеній законом компетенції міської ради.

Висновки суду першої інстанції про те, що ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» є власником будівель по вул.Шишкіна, 4 у м.Теребовля Тернопільської області: прохідна-котельня цегляна, зазначена у плані під літ. «А», загальною площею 132,0 кв.м, головний корпус цегляний під літ. «Б», загальною площею 1337,0 кв.м, електрощитова кам`яна під літ. «В», загальною площею 50,0 кв.м, склад цегляний під літ. «Г», загальною площею 256,8 кв.м, склад кам`яний під літ. «Д», загальною площею 238,0 кв.м, гаражі цегляні під літ. «Ж», загальною площею 114,0 кв.м., не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача станом 05.08.2021.

Також суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги технічний паспорт від 21.07.2021, виготовлений ТзОВ «ТІНТО» на об`єкт нерухомого майна, що розташований по вул. Небесної Сотні, 4, м. Теребовля, відповідно до якого у Схемі розташування будівель та споруд, відображено будівлі: літера «А» прохідна котельня (готовність 32% ); літера «Б» головний корпус (готовність 11%); літера «В» електрощитова; Літера «Г» склад (готовність 11%), оскільки такий виготовлено 21.07.2021, а оспорюване рішення органу місцевого самоврядування прийнято 05.01.2020, і в заяві про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки в оренду позивач вказував на необхідність обслуговування належних йому на праві власності будівлі прохідної площею 168,6 кв.м. та будівлі електрощитової площею 17,7 кв.м. При цьому до заяви було додано технічний паспорт на нежитлові будівлі.

Водночас колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.162, 164 та 172 ГПК України та не постановив ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.2, п.3, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21) скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник до Теребовлянської міської ради - відмовити.

В порядку ст.129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Теребовлянської міської ради №02-26/1841 від 30.12.2022 (вх.ЗАГС №01-05/97/23 від 09.01.2023) - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2022 у справі №10/Б-5022/1319/2011(921/511/21) скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник до Теребовлянської міської ради - відмовити.

3. Судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.

Стягнути з Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» (вул. Миру, 3А, м. Тернопіль, ) на користь Теребовлянської міської ради (48101, вул. Князя Василька, 104а, м. Теребовля, Тернопільська область, ) 3405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень нуль копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.06.2023.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.