РІШЕННЯ

01 червня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/248/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянув справу в порядку загального позовного провадження

за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль

до відповідача Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", вул. Білецька, 11, м. Тернопіль

про стягнення шкоди у розмірі 5 777,59 грн.

За участю учасників судового процесу:

від позивача: Мартинюк З.І. - представник.

від відповідача: Ткач М.Є. представник.

Судові процедури

Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах справи згідно до вимог ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмного забезпечення "EasyCon".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи.

Державна екологічна інспекція у Тернопільській області звернулася до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" про стягнення шкоди у розмірі 5 777,59 грн, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Відкриття провадження у справі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023, для розгляду справи №921/248/23 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 17.04.2023 відкрито провадження у справі №921/248/23 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 11.05.2023.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 11.05.2023 оголошено перерву до 01.06.2023, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Згідно частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі.

У судовому засіданні 01.06.2023, після з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, суд, після виходу із нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області у період з 23.06.2021 по 30.06.2021 проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного законодавства Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", за результатами якої встановлено порушення законодавства про природно - заповідний фонд України. В результаті порушення вимог природоохоронного законодавства, Комунальним підприємством "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" завдано державі збитків на суму 5 777,59 грн, які залишаються невідшкодовані.

В якості правових підстав позову вказує приписи статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про природно - заповідний фонд" та Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

У судовому засіданні 01.06.2023 підтримано позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задоволити.

Заперечення відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 01.06.2023 з"явився, заперечив щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№ 3667 від 28.04.2023), просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив.

08.05.2023 позивачем подано відповідь на відзив (вх. №3945) відповідно до статті 166 ГПК України, згідно якої доводи відповідача вважає безпідставними.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Комунальне підприємство "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" засноване Тернопільською міською радою, про що свідчить п.1.1 Статуту Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", затверджене рішенням Тернопільської міської ради.

Парк є природоохоронним рекреаційним комплексом, юридичною особою зі всіма правами та обов"язками, що встановлюються чинним законодавством України та визначеним Статутом (п.1.5 Статуту).

Пунктом 2.2. Статуту визначено, що одним із видів діяльності Парка є контроль за дотриманням правил використання природно-заповідного фонду.

Відповідно до повідомлення Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 14.05.2021, повідомлено Комунальне підприємство "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", що з 23.06.2021 по 30.06.2021 заплановано провести перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в діяльності Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя".

Підстава: план здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік, затверджений наказом ДЕІ України від 27.11.2020 за №454.

22.06.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області видано направлення №235 на проведення планової перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільської області від 22.06.2021 за №213.

Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області у період з 23.06.2021 по 30.06.2021, відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", проведено перевірку щодо додержання вимог законодавства про природно-заповідний фонд - Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя".

30.06.2021, за результатами проведення перевірки, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено Акт проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб"єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів за №12/005, який підписано представником Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" з відміткою «підписано з зауваженнями».

В Акті зафіксовано, що на водному плесі Тернопільського міського ставу вздовж течії річки Серет з правої сторони в напрямку від "дального пляжу", вздовж вулиці Яблунева Чумацька м. Тернополя виявлено самовільне (незаконне) влаштування тимчасових споруд дерев"яних пірсів (містків) для любительського рибальства, які примикають до берега, а саме: тимчасові дерев"яні споруди в кількості 47 штук з різними загальними площами, зокрема: 15,75 кв.м., 11,75 кв.м., 17,1 кв.м., 13,5 кв.м., 30 кв.м., 8 кв.м., 40 кв.м., 19,5 кв.м., 17,3 кв.м., 27,2 кв.м., 22 кв.м., 25,25 кв.м., 14,8 кв.м., 19,8 кв.м., 12,1 кв.м., 8,45 кв.м., 3 кв.м, 4,6 кв.м., 4,8 кв.м., 5 кв.м., 32,1 кв.м., 6,45 кв.м., 3,84 кв.м., 22,8 кв.м., 11, кв.м., 16,4 кв.м, 16,6 кв.м., 11,75 кв.м., 14,1 кв.м., 58 кв.м., 6 кв.м., 7,4 кв.м., 20,5 кв.м, 12,52 кв.м., 3 кв.м., 3 кв.м., 9,9 кв.м., 7 кв.м., 6 кв.м., 15 кв.м., 8 кв.м., 13 кв.м., 7 кв.м., 15 кв.м., 7,5 кв.м., 10,5 кв.м., 7 кв.м.

Дозвільних документів на влаштування зазначених споруд у Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" відсутні. Крім того, відсутні інформаційні охоронні знаки у відповідності до Положення "Про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об"єктах природно-заповідного фонду" взятих під охорону. Межі території та об"єктів природно-заповідного фонду не закріплено в натурі на місцевості межовими знаками.

Перевіркою встановлено, що основним видом діяльності Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" є надання ландшафтних послуг та інші види діяльності із прибирання.

Відповідно до охоронного зобов"язання №18-38 від 10.03.2004 Комунальному підприємству "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" під охорону передано частину регіонального ландшафтного парку "Загребелля" площею 306,0 га, що складає Тернопільський міський став (площа 300 га) та гребний канал (площа 6 га) з метою зберігання та дотримання екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", а також перенесення межі парку в натуру з встановленням необхідних державних охоронних знаків затвердженого взірця, нанесення на планово-картографічні матеріали землевпорядкування Тернопільської міської ради і землекористувачів та забезпечення їх непорушність.

Тернопільський регіональний ландшафтний парк "Загребелля" створений рішенням сесії Тернопільської обласної ради народних депутатів від 18.03.1994, про що свідчить Положення "Про Тернопільський регіональний ландшафтний парк "Загребелля"".

02.08.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено протокол № 005884 про адміністративне правопорушення відносно завідувача парку ім. Т.Г. Шевченка - Лібера Михайла Михайловича за порушення, а саме не вжив заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків або іншого шкідливого впливу на території та об`єктах природно - заповідного фонду, а саме: не вжив заходів реагування по недопущенню самовільного (незаконного) влаштування тимчасових споруд дерев`яних пірсів (містків) для любительської риболовлі які примикають до берега Тернопільського міського ставу, вздовж річки Серет ( її течії) з правової сторони у напрямку від дальнього пляжу, вздовж вулиць Яблунева-Чумацька в межах м. Тернопіль, чим порушив ч.3 ст.7, абз.4 ч.1 ст.8, ч. 1 ст. 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2021 у справі №607/13870/21 Лібера Михайла Михайловича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн.

02.07.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення заходу державного нагляду (контролю), відповідачу видано припис №1/1-1-11-2645.

15.11.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області надіслано відповідачу претензією № 1-1-21-4268 щодо відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 5 777,59 грн в добровільному порядку з розрахунком розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного використання земель на території регіонального ландшафтного парку "Загребелля".

Вказана претензія відповідачем розглянута та повідомлено позивача, що станом на день відповіді, незаконно влаштовані дерев"яні пірси не демонтовані.

В період з 02.12.2021-07.12.2021 Державною екологічної інспекцією у Тернопільській області, на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області №394 від 30.11.2021 "Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)" та направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №467 від 30.11.2021, проведено позапланову перевірку Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (виконання припису №1/1-1-11-2645 від 02.07.2021).

За результатами проведеної перевірки встановлено, що припис не виконаний, про що складено відповідний Акт №23/007 від 07.12.2021.

07.12.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення №006277 відносно заступника директора Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" Романюка В.І. за невиконання вимог припису №1/1-1-11-2645 від 02.07.2021, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" .

Також, 07.12.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення №006346 відносно заступника директора Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" Романюка В.І. за невиконання законних розпоряджень (припису) №1/1-1-11-2645 від 02.07.2021, що є порушенням абз. 4 ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" .

07.12.2021 Державна екологічна інспекція у Тернопільської області постановою про накладення адміністративного стягнення за №76 визнано гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн за ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штраф у розмірі 255,00 грн гр. ОСОБА_1 оплачено, про що свідчить платіжний документ від 18.12.2021.

Як стверджує позивач, господарюючий суб"єкт завдані державі збитки у розмірі 5 777,59 грн, не відшкодував.

Такі обставини є підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин, які склались між сторонами.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Закону України "Про природно - заповідний фонд".

Норми права, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 Цивільного кодексу України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тобто, право на судовий захист у суб`єкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.

Комунальне підприємство "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" засноване Тернопільською міською радою, відповідно до п.1.1 Статуту Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", затверджене рішенням Тернопільської міської ради.

Парк є природоохоронним рекреаційним комплексом, юридичною особою зі всіма правами та обов"язками, що встановлюються чинним законодавством України та визначеним Статутом (п.1.5 Статуту).

Пунктом 2.2. Статуту визначено, що одним із видів діяльності Парка є контроль за дотриманням правил використання природно-заповідного фонду.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду внаслідок порушення норм природоохоронного законодавства.

Згідно статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до Закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Закону України "Про природно-заповідний фонд України" .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок (стаття 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

Згідно з статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, між іншим, мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Статтями 16, 202, 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органам на місцях.

Згідно статті 62 Закону України "Про природно заповідний фонд України" державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 за №275 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України, відповідно до якого Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Положенням про Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області визначено, що Державна екологічна інспекція у Тернопільській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.

Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території, зокрема Тернопільської області.

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Відповідно до статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 14.05.2021, повідомлено Комунальне підприємство "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", що з 23.06.2021 по 30.06.2021 заплановано провести перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в діяльності Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя".

Підстава: план здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік, затверджений наказом ДЕІ України від 27.11.2020 за №454.

22.06.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області видано направлення №235 на проведення планової перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільської області від 22.06.2021 за №213.

Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області у період з 23.06.2021 по 30.06.2021, відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", проведено перевірку щодо додержання вимог законодавства про природно-заповідний фонд - Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя".

30.06.2021, за результатами проведення перевірки, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено Акт проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб"єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів за №12/005, який підписано представником Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" з відміткою «підписано з зауваженнями».

В Акті зафіксовано, що на водному плесі Тернопільського міського ставу вздовж течії річки Серет з правої сторони в напрямку від "дального пляжу", вздовж вулиці Яблунева Чумацька м. Тернополя виявлено самовільне (незаконне) влаштування тимчасових споруд дерев"яних пірсів (містків) для любительського рибальства, які примикають до берега, а саме: тимчасові дерев"яні споруди в кількості 47 штук з різними загальними площами, зокрема: 15,75 кв.м., 11,75 кв.м., 17,1 кв.м., 13,5 кв.м., 30 кв.м., 8 кв.м., 40 кв.м., 19,5 кв.м., 17,3 кв.м., 27,2 кв.м., 22 кв.м., 25,25 кв.м., 14,8 кв.м., 19,8 кв.м., 12,1 кв.м., 8,45 кв.м., 3 кв.м, 4,6 кв.м., 4,8 кв.м., 5 кв.м., 32,1 кв.м., 6,45 кв.м., 3,84 кв.м., 22,8 кв.м., 11, кв.м., 16,4 кв.м, 16,6 кв.м., 11,75 кв.м., 14,1 кв.м., 58 кв.м., 6 кв.м., 7,4 кв.м., 20,5 кв.м, 12,52 кв.м., 3 кв.м., 3 кв.м., 9,9 кв.м., 7 кв.м., 6 кв.м., 15 кв.м., 8 кв.м., 13 кв.м., 7 кв.м., 15 кв.м., 7,5 кв.м., 10,5 кв.м., 7 кв.м.

Дозвільних документів на влаштування зазначених споруд у Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" відсутні. Крім того, відсутні інформаційні охоронні знаки у відповідності до Положення "Про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об"єктах природно-заповідного фонду" взятих під охорону. Межі території та об"єктів природно-заповідного фонду не закріплено в натурі на місцевості межовими знаками.

Статтею 1 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено, що завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.

Відносини в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Законом та іншими актами законодавства України (стаття 2 Закону України "Про природно-заповідний фонд України").

Відповідно до статті 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням (стаття 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України").

Згідно статті 14 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" встановлено, що режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обґрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об`єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів.

Комунальне підприємство "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" засноване Тернопільською міською радою, про що свідчить п.1.1 Статуту Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", затверджене рішенням Тернопільської міської ради.

Парк є природоохоронним рекреаційним комплексом, юридичною особою зі всіма правами та обов"язками, що встановлюються чинним законодавством України та визначеним Статутом (п.1.5 Статуту).

Пунктом 2.2. Статуту визначено, що одним із видів діяльності Парка є контроль за дотриманням правил використання природно-заповідного фонду.

Перевіркою встановлено, що основним видом діяльності Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" є надання ландшафтних послуг та інші види діяльності із прибирання.

Статтею 23 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено, що регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Відповідно до охоронного зобов"язання №18-38 від 10.03.2004 Комунальному підприємству "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" під охорону передано частину регіонального ландшафтного парку "Загребелля" площею 306,0 га, що складає Тернопільський міський став (площа 300 га) та гребний канал (площа 6 га) з метою зберігання та дотримання екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", а також перенесення межі парку в натуру з встановленням необхідних державних охоронних знаків затвердженого взірця, нанесення на планово-картографічні матеріали землевпорядкування Тернопільської міської ради і землекористувачів та забезпечення їх непорушність.

Тернопільський регіональний ландшафтний парк "Загребелля" створений рішенням сесії Тернопільської обласної ради народних депутатів від 18.03.1994, що підтверджується Положенням "Про Тернопільський регіональний ландшафтний парк "Загребелля"".

Так, Положенням "Про Тернопільський регіональний ландшафтний парк "Загребелля"" зазначено, що парк є природоохоронною рекреаційною установою місцевого значення (п.1.1 Положення).

Закон України "Про благоустрій населених пунктів" визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля (стаття 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики.

Згідно статті 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлені обмеження при використанні об`єктів благоустрою, зокрема на об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо.

02.08.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено протокол № 005884 про адміністративне правопорушення відносно завідувача парку ім. Т.Г. Шевченка - Лібера Михайла Михайловича за порушення, а саме не вжив заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків або іншого шкідливого впливу на території та об`єктах природно - заповідного фонду, а саме: не вжив заходів реагування по недопущенню самовільного (незаконного) влаштування тимчасових споруд дерев`яних пірсів (містків) для любительської риболовлі які примикають до берега Тернопільського міського ставу, вздовж річки Серет ( її течії) з правової сторони у напрямку від дальнього пляжу, вздовж вулиць Яблунева-Чумацька в межах м. Тернопіль, чим порушив ч.3 ст.7, абз.4 ч.1 ст.8, ч. 1 ст. 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2021 у справі №607/13870/21 Лібера Михайла Михайловича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн.

02.07.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення заходу державного нагляду (контролю), відповідачу видано припис №1/1-1-11-2645.

15.11.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області надіслано відповідачу претензією № 1-1-21-4268 щодо відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 5 777,59 грн в добровільному порядку з розрахунком розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного використання земель на території регіонального ландшафтного парку "Загребелля".

Вказана претензія відповідачем розглянута та повідомлено позивача, що станом на день відповіді, незаконно влаштовані дерев"яні пірси не демонтовані.

В період з 02.12.2021-07.12.2021 Державною екологічної інспекцією у Тернопільській області, на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області №394 від 30.11.2021 "Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)" та направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №467 від 30.11.2021, проведено позапланову перевірку Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (виконання припису №1/1-1-11-2645 від 02.07.2021).

За результатами проведеної перевірки встановлено, що припис не виконаний, про що складено відповідний Акт №23/007 від 07.12.2021.

07.12.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення №006277 відносно заступника директора Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" Романюка В.І. за невиконання вимог припису №1/1-1-11-2645 від 02.07.2021, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Також, 07.12.2021 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення №006346 відносно заступника директора Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" Романюка В.І. за невиконання законних розпоряджень (припису) №1/1-1-11-2645 від 02.07.2021, що є порушенням абз. 4 ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" .

07.12.2021 Державна екологічна інспекція у Тернопільської області постановою про накладення адміністративного стягнення за №76 визнано гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн за ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штраф у розмірі 255,00 грн гр. ОСОБА_1 оплачено, про що свідчить платіжний документ від 18.12.2021.

Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають (стаття 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України").

Частина 1 статті 149 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 153 Господарського кодексу України встановлений обов`язок суб`єктів господарювання при здійсненні господарської діяльності здійснювати заходи щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню, засміченню та виснаженню природних ресурсів, не допускати зниження їх якості у процесі господарювання.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно частини 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Верховний Суд у аналогічних справах неодноразово зазначав, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальними правилами відшкодування шкоди, визначеними у статті 1192 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди майну, може відшкодувати її способом відшкодування в натурі або відшкодуванням завданих збитків.

За статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Досліджені в ході судового розгляду докази підтверджують доводи позивача про те, що відповідачем порушено наведені вище приписи чинного законодавства.

Отож, суд дійшов висновку про наявність з боку суб`єкта господарювання протиправної поведінки як необхідної умови для застосування до нього встановленої законодавством відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

При цьому відповідач не довів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди порушенням законодавства про природно-заповідний фонд.

Здійснюючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує, що предметом доведення у даній справі є, перш за все, встановлення наявності чи відсутності з боку відповідача факту порушення вимог природоохоронного законодавства, які спричинили заявлені позивачем збитки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Глава 82 Цивільного кодексу України присвячена деліктним зобов`язанням, тобто зобов`язанням з відшкодування шкоди.

Разом з цим, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Слід зауважити, що стаття 1166 ЦК України, встановлює загальні правила відшкодування завданої особі не договірної шкоди так званої "деліктної шкоди". Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, товариство повинно довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Отже, в даному випадку, зважаючи на заявлені позовні вимоги, мова йде про шкоду/збитки, яку завдано саме у зв`язку з недотриманням вимог закону (природоохоронного законодавства) і відповідно в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 914/2436/18.

Стосовно розміру шкоди, яка розрахована позивачем до стягнення з відповідача, суд зазначає наступне.

Як визначено статтею 65 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Державна екологічна інспекція у Тернопільській області є органом державної виконавчої влади, уповноваженим державою здійснювати функції щодо відшкодування у судовому порядку втрат і збитків, завданих унаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Розрахунок розміру шкоди, позивачем проведено керуючись Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 за №963 .

Таким чином, Інспекція уповноважена здійснювати розрахунки розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та об"єктів природно-заповідного фонду на підставі документальної перевірки суб`єкта господарювання розрахунковим методом.

Також слід зазначити, що шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Правова позиція такого змісту викладена в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 911/2005/13.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Отже, стягнення збитків, заподіяних порушенням законодавства про природно-заповідного фонду, є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки особи, майнової шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та шкодою і вини особи, яка завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У даному випадку відповідач порушив Закон України "Про природно-заповідний фонд України", тобто діяв протиправно і шкідливо.

Факт незаконного встановлення тимчасових споруд дерев"яних пірсів ( містків) для любительського рибальства, які не демонтовані відповідачем, належним чином встановлений проведеною позивачем перевіркою, підтверджується матеріалами справи.

Відповідач не довів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди.

Отже неправомірність поведінки відповідача, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і заподіяною шкодою та вина відповідача у заподіянні шкоди є доведеними.

Судом враховується, що кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду в повному обсязі (статті 66 Конституції України).

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 29, п.4 ч. 1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є: 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Статтею 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України бюджети місцевого самоврядування - бюджети сільських, селищних, міських територіальних громад, а також бюджети районів у містах (у разі утворення районних у місті рад).

Отже, шкода завдана суб`єктом господарювання внаслідок господарської діяльності на території Тернопільської міської ради, підлягає стягненню та зарахуванню до спеціального фонду органу місцевого самоврядування.

При аналізі доводів сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

Всі інші доводи та заперечення сторін не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Правова позиція, наведена у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Висновок суду.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо.

Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.

Верховний Суд у справі № 521/17654/15-ц (постанова від 16 січня 2019 року) при вирішенні спору застосував загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також керувався однією з аксіом цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem, що означає: У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

При цьому Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати.

Як передбачено пунктом 2 частини 5 статті 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Щодо судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2 684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Судові витрати у складі судового збору у розмірі 2684,00 грн покласти на відповідача.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", вул. Білецька, 11, м. Тернопіль, на користь спеціального фонду Тернопільської міської ТГ на рахунок UA0019751, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача (ЄДРПОУ) 37977599, отримувач Казначейство України (ЕАП) - шкоди завданої порушенням вимог природоохоронного законодавства в розмірі 5 777,59 грн.

Стягувач: Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, .

Боржник: Комунальне підприємство "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", вул. Білецька, 11, м. Тернопіль .

4. Стягнути з Комунального підприємства "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", вул. Білецька, 11, м. Тернопіль на користь Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рахунок UA0080912, ідентифікаційний код одержувача 37977693 в ДКСУ м. Київ - 2 684,00 грн судового збору.

5. Видати накази стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256 -257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Примірник рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Позивачу: Державній екологічній інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль.

Відповідачу: Комунальному підприємству "Об"єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", вул. Білецька, 11, м. Тернопіль.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено та підписано "16" червня 2023 року.

Суддя Я.Я. Боровець