ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.06.2023м. СумиСправа № 920/170/23
до відповідача: фізичної особи-підприємця Солдатової Валентини Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 32 702,15 грн
за участі представників сторін:
позивача не з`явився
відповідача не з`явився
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 32 702,15 грн за договором поставки від 15.04.2019 № Х15/19, з них: основний борг в сумі 17 258,00 грн, пеня в сумі 5 697,50 грн, інфляційні втрати в сумі 3 971,13 грн, 35 % річних в сумі 5775,52 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу в підтвердженому суду розмірі.
До позовної заяви позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого судові витрати складаються із судового збору в сумі 2 684,00 грн та витрат на правову допомогу в сумі 12 400,00 грн також копії: витягу з договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ № 000579 від 29.04.2022, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1056137 від 07.02.2023 на адвоката Матлаха М.А.; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 339 від 14.04.2008 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1056022 від 07.02.2023 на адвоката Кирилюк Т.А.
Також у позовній заяві позивачем зазначено, що докази таких витрат будуть надані суду протягом 5 днів ухвалення рішення суду відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 129 ГПК України.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 23.05.2023 у справі №920/170/23 ухвалено позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з фізичної особи-підприємця Солдатової Валентини Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «БАЛАККОМ» (58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 4-Б, ідентифікаційний код 30501814) заборгованість за договором поставки від 15.04.2019 № Х15/19 в сумі 17 258,00 грн (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім гривень), пеню в сумі 2 784,92 грн (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні дев`яносто дві копійки), інфляційні збитки в сумі 3 971,13 грн (три тисячі дев`ятсот сімдесят одна гривня тринадцять копійок), 35 % річних в сумі 5 775,52 грн (п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят дві копійки), а також відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 2 444,95 грн (дві тисячі чотириста сорок чотири гривні дев`яносто п`ять копійок) пропорційно розміру задоволених позовних вимог; відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 2 912,58 грн пені.

30.05.2023 представником позивача подано до суду заяву від 29.05.2023 б/н (вх. № 1875 від 30.05.2023) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

До зазначеної заяви на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача додано копії: договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23; замовлення від 27.01.2023; додаткової угоди від 27.01.2023 № 5 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23; звіту від 28.03.2023 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23 (акт про надані послуги) та платіжної інструкції від 07.04.2023 № dfef97c162 на суму 12 000,00 грн.

Ухвалою від 31.05.2023 у справі № 920/170/23 судом постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача від 29.05.2023 б/н (вх. № 1875 від 30.05.2023) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та призначити її розгляд на 12.06.2023, 10:30.

Представники учасників справи у судове засідання 12.06.2023 не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Копію ухвали від 31.05.2023 у цій справі, надіслану судом відповідачеві за повідомленою позивачем у позовній заяві адресою, а саме: 41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Вишнева, буд. 26, повернуті відділенням поштового зв`язку з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Частиною четвертою статті 89 ЦК України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання, з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Згідно зі статтею 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала надіслана судом на адресу відповідача, зазначену позивачем у позові та підтверджену даними реєстру, а тому, незважаючи на неотримання за офіційною юридичною адресою поштової кореспонденції, відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки судом вчинені всі дії, які передбачені ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та подану представником позивача заяву, суд зазначає таке.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Зі змісту частини третьої статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Згідно із пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частині п`ята статті 126 ГПК України).

Частиною шостою статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат представником позивача надано суду копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ № 000579 від 29.04.2022, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1056137 від 07.02.2023 на адвоката Матлаха М.А.; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 339 від 14.04.2008 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1056022 від 07.02.2023 на адвоката Кирилюк Т.А.; договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23; замовлення від 27.01.2023; додаткової угоди від 27.01.2023 № 5 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23; звіту від 28.03.2023 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23 (акт про надані послуги) та платіжної інструкції від 07.04.2023 № dfef97c162.

Відповідно до наданих представником позивача письмових доказів розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою складає 12 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23 предметом договору є надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 4.1 договору сторонами узгоджено, що вартість послуг залежить від категорії їх складності, що визначена у додатку № 1 до договору та становить 400,00 грн за годину роботи по І категорії складності; 700,00 грн за годину роботи по ІІ категорії складності; 1 000,00 грн за годину роботи по ІІІ категорії складності; 1 300,00 грн за годину роботи по ІV категорії складності; 1 600,00 грн за годину роботи по V категорії складності, якщо інший порядок розрахунків не передбачений додатковою угодою сторін. У додатковій угоді сторони можуть домовитися про фіксований розмір винагороди незалежно від витрат часу на виконання замовлених послуг, про оплату у відсотковому співвідношенні від задоволених до стягнення коштів (гонорар успіху), або будь-який змішаний спосіб оплати.

Пунктом 4.3 договору визначено, що остаточна вартість за надані послуги в кожному конкретному випадку визначається по факту виконання роботи та вказується у звіті про вартість наданих послуг.

Відповідно до додаткової угоди від 27.01.2023 № 5 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23 сторони погодили доповнити договір пунктом 4.1.5, за умовами якого вартість послуг, що надаються адвокатом встановлюється у фіксованому розмірі та становить 12 000,00 грн.

Згідно із звітом від 28.03.2023 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 18.01.2023 № 07/23 (акт про надані послуги) кількість витрачено часу адвокатом на аналіз документів та складання процесуальних документів (позовна заява та підготовка документів, подача їх до суду) склала 8 годин і відповідно, вартість наданих правових послуг склала 12 000,00 грн.

Таки розмір судових витрат наведено позивачем у позовній заяві та у заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами статті 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Ураховуючи те, що рішенням Господарського суду Сумської області від 23.05.2023 у цій справі позов задоволено частково та не вирішено питання розподілу судових витрат позивача щодо оплати правничої допомоги, а також те, що позивачем подано належні докази в обґрунтування обсягу наданих ним послуг і виконання робіт та їх вартості, наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а відповідачем не заявлено про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 10 930,80 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «БАЛАККОМ» (58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 4-Б, ідентифікаційний код 30501814) від 29.05.2023 б/н (вх. № 1875 від 30.05.2023) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Солдатової Валентини Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «БАЛАККОМ» (58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 4-Б, ідентифікаційний код 30501814) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 930,80 грн (десять тисяч дев`ятсот тридцять гривень вісімдесят копйок).

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 16 червня 2023 року.

Суддя Ю.А. Джепа