УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

13.06.2023Справа № 910/8983/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» (79069, м. Львів, вулиця Шевченка, будинок 337)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) заборгованості у розмірі 69 263, 10 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» (заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ» (боржник) заборгованості у розмірі 69 263, 10 грн за Договором №05Ст1220 від 18.12.2020.

Заявник просить суд стягнути з боржника заборгованість за не повну оплату вартості поставленого товару у розмірі 69 263, 10 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Заявник стверджує, що ним були виконані своєчасно та в повному обсязі умови пунктів 2.1. та 2.2. Специфікації, що підтверджується товарно-транспортною накладною №16 від 28.01.2021.

Згідно пункту 2.2. Специфікації до Договору №05Ст1820 від 18.12.2020 - термін поставки продукції до 6 календарних тижнів з моменту отримання попередньої оплати згідно п. 3.1.1. даної Специфікації.

Згідно п. 3.1. Специфікації - замовник здійснює оплату продукції по даній специфікації у наступному порядку:

3.1.1. оплата в сумі 69 263, 10 грн - протягом 2-ох банківських днів після підписання даної специфікації поставки.

3.1.2. оплата в сумі 69 263, 10 грн - протягом 2-ох банківських днів після підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 5.5 Договору).

Згідно п. 5.5. Договору - при умові відсутності обґрунтованих претензій по якості, замовник зобов`язаний прийняти результати виконаних робіт та підписати Акт виконаних робіт не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту його передачі виробником.

Суд зазначає, що сама по собі товарно-трансопртна накладна №16 від 28.0.1.2021 не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Так, товарно-транспортна накладна підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів та може бути одним із додаткових доказів здійснення господарської операції з поставки товарів в сукупності з іншими доказами - первинними документами.

Проте, заявником не надано суду ні підписаний між сторонами Акт виконаних робіт в порядку підпункту 3.1.2. Специфікації до Договору та пункту 5.5. Договору, що підтверджував би поставку товару на суму 138 526, 20 грн, ні платіжне доручення про внесення боржником попередньої оплати у розмірі 69 263, 10 грн згідно підпункту 3.1.1. Специфікації до Договору.

Вищевказані обставини не можуть підтверджувати виникнення у заявника права грошової вимоги на відповідну суму та, навпаки, можуть свідчити про існування між сторонами спору щодо вартості та обсягу наданих послуг.

Отже, обставини поставки заявником товару боржнику на суму 138 526, 20 грн повинні доводитись в загальному порядку в межах позовного провадження.

Крім того, згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З наданої суду платіжної інструкції №10851 від 02.06.2023 вбачається, що судовий збір сплачено до ГУК у Закарпатські області за розгляд справи Господарським судом Закарпатської області, а не судом за місцем розгляду заяви - Господарським судом міста Києва.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником порушено п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, зокрема не подано до суду документ, що підтверджує сплату судового збору за місцем розгляду заяви про видачу судового наказу, а також не додано документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що згідно з п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставами для відмови заявнику у видачі судового наказу.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ» заборгованості у розмірі 69 263, 10 грн

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких