ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.06.2023 Справа№ 914/1869/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва, розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» про забезпечення позову

до подання позовної заяви про стягнення грошових коштів (боргових зобов`язань) із Клієнта в примусовому порядку (ціна позову буде визначена на підставі відповідних розрахунків, але в будь-якому разі не меншою за 2 500 000 Євро чи гривневий еквівалент такої суми)

у справі № 914/1869/23

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія», м. Львів,

встановив:

1.1. 15.06.2023 до Господарського суду Львівської області надійшла заява Акціонерного товариства «ОТП Банк» про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до якої заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівська Ізоляторна Компанія» (, місцезнаходження: 79066, Львівська обл., місто Львів, вулиця Зелена, будинок 301) та розміщені на рахунках, які відкриті в АТ «ОТП Банк», а саме: № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 у валюті UAH (гривня), EUR (євро) та USD (доларів США), у межах суми позову в розмірі 2 500 000,00 EUR (два мільйони п`ятсот тисяч Євро) або їх еквіваленту.

1.2. Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

2. ПОЗИЦІЯ ЗЯВНИКА

2.1. Заявник стверджує, що предметом майбутньої позовної заяви, для забезпечення якої подається заява, є фактично стягнення заборгованості за невиконання грошового зобов`язання клієнтом; підставою позову є невиконання ТОВ «ЛІК» своїх грошових зобов`язань за договором про надання банківських послуг №CR 21-587/600-2 від 09 липня 2021 року; вжиття заходів забезпечення позову є необхідним, так як цим буде забезпечено ефективний захист прав та законних інтересів заявника, за захистом яких останній звернувся до суду; є небезпека можливого виведення або зняття коштів з рахунків клієнтом ще до початку відкриття провадження за позовною заявою, що ускладнить або унеможливить ефективний захист прав Банку та виконання майбутнього рішення суду; таке забезпечення буде сприяти відновленню порушеного права АТ «ОТП Банк».

2.2. Заявник зазначає, що існують реальні побоювання стосовно наміру і можливості виконання клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором в майбутньому, навіть при наявності рішення суду про примусове стягнення боргу. Банк вважає, що існує значний ризик того, що грошові кошти клієнта будуть виведені ним за межі України, що таким чином не лише унеможливить виконання судового рішення про їх стягнення, а й з високою імовірністю призведе до фінансування російської федерації, оскільки наявна інформація про співпрацю з іноземними контрагентами, зокрема AT «Південноуральський арматурно-ізоляторний завод», про наявність заборгованості перед вказаним товариством, про його залучення до фінансово-промислової групи «ЮНАКО», засновниками якої виступають громадяни російської федерації.

2.3. Враховуючи зазначене, банк змушений звернутися із вказаною заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

3.2. Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

3.3. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

3.4. За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

3.5. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

3.6. Суд акцентує, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

3.7. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

3.8. Конкретний захід забезпечення позову буде співвідносним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

3.9. Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

3.10. Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

3.11. Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

3.12. Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

3.13. Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

3.14. Відповідно до обставин, викладених у заяві, та додатків до заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська Ізоляторна Компанія» є клієнтом Акціонерного товариства «ОТП Банк» на підставі договору про надання банківських послуг від 09.07.2021 з генеральним лімітом 2 500 000,00 євро і строком повернення 08.07.2026. Відповідно до змісту вимоги від 01.06.2023 за результатами останньої перевірки фінансової звітності клієнта встановлено, що фінансовий стан товариства значно погіршився у порівнянні з тим, що існував станом на укладення договору, що стало підставою для пред`явлення вимоги про добровільне виконання боргових зобов`язань перед банком.

3.15. Предметом майбутнього позову заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» буде вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів (боргових зобов`язань) із клієнта (Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія») в примусовому порядку (ціна позову буде визначена на підставі відповідних розрахунків, але в будь-якому разі не меншою за 2 500 000 Євро чи гривневий еквівалент такої суми).

3.16. Оскільки виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

3.17. Крім цього, заявник не безпідставно стверджує про співпрацю відповідача із контрагентом АТ «Південноуральський арматурно-ізоляторний завод», а долучає судові рішення у справі № 461/4238/22.

3.18. Так, відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13.10.2022 року у справі № 461/4238/22 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» є учасником кримінального провадження №0000199 від 18.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.08.2022 року у справі № 461/4238/22 накладено арешт на частку у статутному капіталі ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» () в розмірі 11 050 000 грн та відповідні корпоративні права (100%), які належать GIG Holdings O? (reg. number 12274151, Естонія). А ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.09.2022 накладено арешт на об`єкти нерухомості, які відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ТОВ «Львівська ізоляторна компанія».

3.19. Із ухвали Львівського апеляційного суду від 22.11.2022 у вказаній справі вбачається, що аналіз фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЛІК», проведений під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, засвідчив існування тісного зв`язку його кінцевих бенефіціарів з російською федерацією у вигляді матеріального забезпечення потреб міністерства оборони, а також існування системного здійснення ТОВ «ЛІК» експортних контрольованих операцій з продажу скляних ізоляторів через пов`язану особу, залишаючи реальні доходи поза оподаткуванням в Україні, оскільки громадяни російської федерації - засновники EU GIG OU (reg. number 11309278, Естонія) за такого фінансового посередництва використовують отримані доходи у власних цілях.

3.20. Львівський апеляційний суд вказав, що при дослідженні характеру економічної спрямованості ТОВ «ЛІК», зокрема в умовах воєнного стану, оперативними працівниками Управління СБ України у Львівській області встановлено, що GIG Holdings OU має в країні-агресора управлінську (дочірню) компанію ООО «Глобал Инсулэйтор Групп», яка управляє процесами розповсюдження та просування продукції AT «Південноуральський арматурно-ізоляторний завод» та ТОВ «ЛІК», які в свою чергу входять в склад групи компаній ООО «ЮНАКО - Инвест». А до групи компаній ООО «ЮНАКО - Инвест» входить ряд підприємств, а саме: ООО «Глобал Инсулэйтор Групп», ЗАО «Высоковольтный союз», АО «Стройдормаш», ООО «Завод винтовых свай» та ООО «Современные арендные отношения», які перебувають під впливом громадян з російської федерації та задіяні в матеріальному забезпеченні її збройних сил шляхом виконання договірних зобов`язань по результатах тендерних процедур де окремі підприємства групи «ЮНАКО» визначались переможцями.

3.21. Також суд зазначив про ризик ухвалення зборами учасників ТОВ «ЛІК» рішень, що сприятимуть виведенню з України службовими особами ТОВ «ЛІК» кредиторської заборгованості на користь AT «Південноуральський арматурно-ізоляторний завод», вчиненню інших дій спрямованих на зміну складу засновників задля уникнення можливого застосування санкцій або механізму примусового вилучення майна, а також для приховування доказів умисного ухилення від сплати податків при здійсненні контрольованих експортних операцій з російською федерацією та компаніями з інших юрисдикцій, які можуть не відповідати правилам трансфертного ціноутворення, передбачених ст. 39 ПК України, з метою використання отриманих прибутків громадянами країни-агресора у власних цілях.

3.22. Суд зауважує, що існування на даний час арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача у кримінальних провадженнях не є перешкодою для визнання можливості скасування таких у подальшому та не може спростовувати необхідності і підставності вжиття заходів забезпечення позову у справі, що розглядається господарським судом.

3.23. Адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

3.24. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вжиті заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

3.25. Суд звертає увагу на висловлену Верховним Судом у постанові від 09.06.2023 (справа № 37з-23) позицію про те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

3.26. До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

3.27. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 вказав, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності в боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову. Такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Відповідний спосіб забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, а є законним тимчасовим заходом до результатів вирішення спору, спрямованим на забезпечення гарантії виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

3.28. Можливість накладення арешту на грошові кошти відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів, є гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

3.29. Встановлені вище обставини підтверджують наявність обґрунтованих сумнівів щодо реальної можливості виконання судового рішення у разі задоволення позову про стягнення з відповідача грошової заборгованості внаслідок зменшення рухомого чи нерухомого майна, наявного у відповідача на момент ухвалення рішення у цій справі та його виконання.

3.30. Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Суд зазначає, що за встановлених обставин обраний вид забезпечення позову спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову, є адекватним, так як відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, є законним, обґрунтованим та гарантуватиме стороні ефективний спосіб поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантує особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

3.31. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни майбутнього позову 2 500 000,00 євро.

3.32. Суд звертає увагу заявника на приписи ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

1. Заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі № 914/1869/23 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову: накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівська Ізоляторна Компанія» (,79066, Львівська обл., місто Львів, вулиця Зелена, будинок 301) та розміщені на рахунках, які відкриті в АТ «ОТП Банк», а саме: № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 у валюті UAH (гривня), EUR (євро) та USD (доларі США), у межах суми позову в розмірі 2 500 000,00 EUR (два мільйони п`ятсот тисяч Євро) або їх еквіваленту.

3. Стягувач: Акціонерне товариство «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, ідентифікаційний код юридичної особи 21685166).

4. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська Ізоляторна Компанія» (,79066, Львівська обл., місто Львів, вулиця Зелена, будинок 301).

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

6. Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки, починаючи з 17.06.2023.

7. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

8. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а також скасовує вжиті заходи забезпечення позову у випадка, передбачених ч. 13 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.