ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1998/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Механічний завод"

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2023

по справі №916/1998/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Центренергозбут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Механічний завод"

про стягнення 109511,12 грн

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю „Центренергозбут" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Механічний завод" про стягнення 109511,12 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на завдання відповідачем збитків внаслідок перевищення допустимого відхилення розміру споживання обсягу газу протягом кожної газової доби споживачем.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.02.2023 по справі №916/1998/22 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Механічний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Центренергозбут" неустойку за надмірне споживання природного газу у розмірі 81065 грн. 01 коп., 3% річних у розмірі 1325 грн. 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 13550 грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2173 грн. 57 коп., в задоволенні решти позову відмовлено.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем неналежним чином виконувались прийняті на себе зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 81065,01 грн суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення пені, місцевий господарський суд зазначив, що приймаючи до уваги, що позивачем заявлено до стягнення неустойку у розмірі 81065,01 грн за перевищення споживання газу, що вже є окремим видом узгодження штрафної санкції та наявності відповідальності у відповідача, за невиконання певного зобов`язання, що обумовлено сторонами в укладеному між ними договорі, нарахування пені на вже узгоджену відповідальність, є подвійним стягненням з відповідача, у зв`язку з чим, у стягненні нарахованої пені на неустойку судом відмовлено.

Також суд визнано вірними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, а тому задоволено позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2023 року у справі № 916/1998/22 та залишити позовну заяву ТОВ «Центренергозбут» без розгляду повністю.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є несправедливим та неправомірним, оскільки прийняте в результаті виключно однобокої оцінки судом всіх поданих відповідачем доказів та аргументів на доведення своєї правової позиції, в результаті чого були порушені судом першої інстанції норми процесуального права.

Так, за твердженням апелянта, звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивачем у порушенням приписів ГПК України не було надано доказів на підтвердження направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками до неї листом з описом вкладення.

При цьому, відповідач вважає, що Документ в pdf- форматі, визначений позивачем, як докази надсилання позовної заяви з додатками відповідачу (витяг з електронної пошти), судом першої інстанції не досліджений, не надана правова оцінка тому, чи дозволяє такий документ зробити ідентифікацію та підтвердження відправлення позивачем заяви з доданими документами та чи допускає закон перелік вказаний у вищезазначеному документі вважати його описом вкладення.

Відповідач також зауважує, що робота його власної електронної пошти була відновлена тільки в січні 2023, а тому без виконання усіх вимог щодо порядку надсилання позовної заяви, Господарський суд Одеської області не міг визнати надіслання позовної заяви відповідачу, як таке, що здійснено належним чином.

Наголошує скаржник й на порушенні судом першої інстанції принципу змагальності сторін, оскільки представник відповідача просив відкласти розгляд справи, зокрема у зв`язку із введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022, а також через те, що територія міста Херсону, де перебуває підприємство відповідача, була окупована.

Як на тому наполягає апелянт, у своїх клопотаннях від 22.09.2022, 20.12.2022 він просив суд відкласти розгляд справи. Відповідач зазначав, що окупація та реальний стан справ на підприємстві, не дозволяють мати доступ до території заводу, на який знаходиться уся документація пов`язана із господарською діяльністю підприємства, а також відсутній будь-який зв`язок із працівниками товариства, які б могли надати обґрунтовані пояснення з предмету спору за цією справою.

Після деокупації міста Херсона 11.11.2022, як стверджує апелянт, на усієї території Херсонської територіальної громади почали проводити заходи із розмінування та у своєму клопотанні від 20.12.2022 відповідач повідомляв суд, що заходи із розмінування території та приміщень підприємства не проведені.

В той же час, як зазначає апелянт, усі документи щодо ведення господарської діяльності відповідача на дату початку воєнної агресії знаходились на території ТОВ «Механічний завод» у м. Херсон та до цього часу відповідач не має доступу до території підприємства, зокрема через наявну загрозу мінування території, приміщень, обладнання, а також існує загроза загибелі працівників ТОВ «Механічний завод» від обстрілів.

Наведене вище, у сукупності, на думку апелянта, свідчить про те, що у посадових осіб відповідача та у представника відповідача, відсутні реальні можливості безпечно отримати доступ до необхідних документів, які б надали можливість здійснити ефективний захист своїх прав та інтересів, викласти свою обґрунтовану позицію на доводи та докази позивача, надати заперечення проти позовних вимог із зазначенням доказів, що підтверджують незгоду товариства з позовними вимогами або навпаки погодитися із позивними вимогами.

На переконання апелянта, позбавлення його викласти свою обґрунтовану позицію, можливості коментувати представлені докази і пояснення у належній формі, не дає можливості визнати рішення суду як всебічне, справедливе, обґрунтоване та законне.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження по справі №916/1998/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Механічний завод" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2023, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, винесене з повним дотриманням вимог процесуального та матеріального законодавства та на підставі поданих доказів.

Позивач зазначає, що згідно з процесуальним законодавством, розгляд справи мав би бути завершений до 22 жовтня 2022 року (враховуючи вихідні дні - до 24 жовтня 2022 року). Однак, враховуючи військовий стан в країні та те, що відповідач знаходився на тимчасово окупованій території, судом було вжито всіх заходів для участі відповідача в судовому засіданні, та розгляд справи завершено лише 01 лютого 2023 року.

При цьому, за твердженням позивача, судом першої інстанції вживались заходи щодо належного повідомлення про розгляду справи, як безпосередньо відповідача, так й його представника, який згідно з поданої до суду першої інстанції заяви вступив у справу. Відповідачу було забезпечено участь при розгляді даної справи, але своїм правом бути присутнім в судовому засіданні відповідач не скористався, хоча був повідомлений про день та час судових засідань, про що також свідчать і клопотання, подані через ЄСІТС Електронний суд.

Також, як відзначає позивач, відповідачем не було подано жодних заперечень з приводу заявлених вимог.

Щодо направлення позовної заяви електронною поштою та не направлення на поштову адресу відповідача, позивач зазначає, що згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 року Херсонська міська територіальна громада (місцезнаходження відповідача), на день звернення до суду з позовом знаходилася в переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а АТ «Укрпошта» не здійснювала приймання та пересилання поштових відправлень до таких населених пунктів, а тому позовну заяву, разом із копіями доданих до неї документами позивачем було направлено на всі відомі електронні адреси відповідача, за якими здійснювався документообіг між товариствами.

На думку позивача, залишення без руху та/або повернення позовної заяви виключно з підстав ненадання позивачем доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів, зокрема не з власної волі позивача, а за обставин, що склалися через збройну агресію російської федерації проти України, та фактичною неможливістю виконати вказані вимоги процесуального закону з підстав не функціонування поштових відділень на території місцезнаходження відповідача, являло б собою по суті надмірний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства, чим невиправдано обмежило б доступ позивача до правосуддя.

В той же час, як відзначає позивач, ним було направлено позовну заяву з додатками на офіційну електронну пошту відповідача і таким чином вжито всіх можливих заходів для направлення відповідачу документів та дотримання норм процесуального законодавства.

Наголошує позивач й на тому, що спірні правовідносини у сторін виникли ще в грудні 2021 року, і відповідачем було отримано вимоги відповідача засобами поштового зв`язку ще до початку повномасштабного вторгнення, а тому відповідачу було достовірно відомо про існування заборгованості.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 31.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Центренергозбут" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Механічний завод" (споживач) було укладено Договір №ГП/06 про постачання природного газу.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що за цим Договором Постачальник зобов`язується протягом строку дії цього Договору надавати Споживачеві природний газ (надалі також - газ) та надавати Послуги із замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а Споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ та надані Постачальником послуги із замовлення (бронювання) потужності на умовах цього Договору. Підписанням цього Договору надає згоду Постачальнику на замовлення (бронювання) потужності для Споживача.

Згідно з п.2.3 Договору, відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються законодавством України, що регламентує постачання та розподіл природного газу.

Відповідно до розділу 14 Договору, цей Договір вступає в силу з моменту підписання та скріплення печатками сторін (за наявності), в частині постачання - з 01 жовтня 2021р. і діє до 01 жовтня 2022р., а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх обов`язків.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Центренергозбут" було постачальником природного газу відповідачу з 01 жовтня 2021 року до 31 грудня 2021 року, оскільки Листом від 29.12.2021 №9/261 відповідач повідомив позивача про призупинення дії Договору про постачання природного газу №ГП/06 від 31.08.2021 з ініціативи споживача у зв`язку зі зміною постачальника природного газу з 01.01.2022 року.

У п.3.1 Договору сторони узгодили плановий обсяг газу з жовтня 2021 і по жовтень 2022 року, який планується до постачання у кожному календарному (Газовому) місяці. Пунктом 3.1.1. Договору встановлено щодобовий плановий обсяг споживання газу та замовлення (бронювання) потужності у відповідному Газовому місяці визначаються шляхом ділення обсягу газу, запланованого до постачання у відповідному Газовому місяці на кількість днів у такому Газовому місяці.

Згідно з п.3.1.2. Договору, фактичні обсяги постачання газу та замовлення (бронювання) потужності Постачальником Споживачу в кожному розрахунковому періоді (Газовому місяці) визначаються на підставі письмової заявки Споживача, яка подається Споживачем Постачальнику за формою, вказаною у Додатку №1 до Договору, та затверджується Сторонами Додатковою угодою до Договору за формою, вказаною у Додатку №2 до Договору, і можуть відрізнятися від обсягів, зазначених у п.3.1. цього Договору.

Відповідно до п.3.1.3 Договору, письмові заявки Споживача щодо обсягів споживання газу та замовлення (бронювання) потужності на кожен Газовий місяць подаються Постачальнику до 15 (п`ятнадцятого) числа включно місяця, що передує відповідному Газовому місяцю. У разі відсутності письмової заявки Споживача відповідно до п.3.1.3. Постачальник має право не здійснювати постачання газу та замовлення (бронювання) потужності у відповідному Газовому місяці.

В п.3.2 Договору зазначено, що обсяги газу щодо кожного Газового місяця, вказані в пунктах 3.1, 3.1.3 Договору та в Додаткових угодах до цього Договору, можуть змінюватись в тому числі й впродовж Газового місяця шляхом подання заявок на коригування об`єму газу на відповідний Газовий місяць, але не пізніше ніж за 5 (п`ять) робочих днів до кінця відповідного Газового місяця. Допустиме відхилення місячного планового об`єму споживання (з урахуванням заявок на зміну планового обсягу) становить 5% (п`ять відсотків). Згідно п.3.4 Договору, Газовий місяць, який складається із Газових діб, є розрахунковим періодом за Договором.

На підставі п.4.5 Договору, коригування добових обсягів газу на звітну добу споживання, визначених у заявках здійснюється виключно за письмовою заявкою на коригування обсягу газу, скан-копія якої має бути надана Споживачем Постачальнику до 17:00 години доби споживання шляхом направлення електронного листа на електронну адресу Постачальника. Коригування планового обсягу газу доби, що передує вихідному чи святковому дню, можливе до 16:00 години такого дня. Коригування планового обсягу газу на вихідні та святкові дні можливе до 16:00 години дня, що передує таким дням. У випадку порушення строків, зазначених у даному пункті, коригування не проводиться, а плановий обсяг газу залишається таким, який Сторони погодили у добових заявках.

Пунктом 4.6 Договору Сторони погодили, що за умови своєчасного звернення Споживача із зазначеною у п.4.5 заявкою на коригування, обсяг передачі газу вважається погодженим, але відповідно до Кодексу ГТС розмір замовленої (заброньованої) потужності підлягає зміні (коригуванню) лише в сторону збільшення шляхом подання реномінацій.

Відповідно до п.4.7 Договору, допустиме відхилення споживання газу протягом кожної Газової доби встановлюється Сторонами у розмірі ±3 (три) % від затвердженого в добових заявках на відповідну Газову добу (надалі також - Допустиме відхилення). За перевищення Споживачем Допустимого відхилення встановлюється відповідальність у Розділі 10 Договору. Перевищенням в даному випадку вважається збільшення абсолютної величини відсоткового значення (3%) незалежно від знака (+ або -).

Також згідно з п. 6.3.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) газу на умовах, визначених цим Договором та у обсягах, передбачених у щомісячних Графіках постачання газу та замовлення (бронювання потужності), а п.6.3.12 Договору - самостійно контролювати власне газоспоживання.

Відповідно до п.10.5 Договору за перевищення Споживачем Допустимого відхилення розміру споживання обсягу газу протягом кожної Газової доби Споживач сплачує Постачальнику, за вимогою Постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.6 цього Договору неустойку, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент прострочення, яка нараховується на вартісь всього обсягу перевищення. Неустойка нараховується на кожну Газову добу, в якій відбулося перевищення розміру Допустимого відхилення. Весь обсяг перевищення, в такому випадку, розраховується наступним чином:

Весь обсяг перевищення за відповідну Газову добу = Фактичне споживання газу за відповідну Газову добу - Замовлений обсяг на відповідну Газову добу з урахуванням Допустимого відхилення (±3 (три)% від погодженого обсягу). Якщо при розрахунку всього обсягу перевищення виходить від`ємне значення, до уваги для нарахування неустойки береться модуль (абсолютна величина).

Пунктом.10.5.1 Договору закріплено, що за перевищення Допустимого відхилення, а саме, збільшення абсолютної величини відсоткового значення (3% - 5%) зі знаком "-" (недобору Споживачем газу в межах 3% - 5% в одній Газовій добі, від погодженого обсягу), неустойка щодо відповідної газової доби, в якій відбулось дане порушення, розраховується наступним чином: НЕУСТОЙКА = Весь обсяг перевищення за відповідну Газову добу х (Ціна газу за Договором на період, в якому відбулось порушення, за 1000,0 кубічних метрів газу, грн. - Маржинальна ціна продажу (з урахуванням величини коригування 10%) природного газу за 1000,0 кубічних метрів газу, грн).

Згідно з п.10.5.2 Договору, за перевищення Допустимого відхилення, а саме, збільшення абсолютної величини відсоткового значення (3% - 5%) за знаком " + " (перебору Споживачем газу в межах 3% - 5% в одній Газовій добі, від погодженого обсягу), неустойка щодо відповідної Газової доби, в якій відбулось дане порушення, розраховується наступним чином:

НЕУСТОЙКА = Весь обсяг перевищення за відповідну Газову добу х (Маржинальна ціна придбання (з урахуванням величини коригування 10%) природного газу за 1000 кубічних метрів газу, грн. - Ціна газу за Договором на період, в якому відбулось порушення, за 1000,0 кубічних метрів газу, грн.)

Відповідно до п.10.5.3 Договору, за перевищення Допустимого відхилення, а саме, збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком "-" (недобору Споживачем газу більше, на 5% в одній Газовій добі, від погодженого обсягу), неустойка щодо відповідної Газової доби, в якій відбулось дане порушення, розраховується наступним чином:

НЕУСТОЙКА = Весь обсяг перевищення за відповідну Газову добу х (Ціна газу за Договором на період, в якому відбулось порушення, за 1000,0 кубічних метрів газу, грн. - Маржинальна ціна продажу (з урахуванням величини коригування 20%) природного газу за 1000,0 кубічних метрів газу, грн.)

Згідно п. 10.5.4. Договору, за перевищення Допустимого відхилення, а саме, збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком "+" (перебору Споживачем газу більше, ніж 5% в одній Газовій добі, від погодженого обсягу), неустойка щодо відповідної Газової доби, в якій відбулось дане порушення, розраховується наступним чином: НЕУСТОЙКА = Весь обсяг перевищення за відповідну Газову добу х (Маржинальна ціна придбання (з урахуванням величини коригування 20%) природного газу за 1000 кубічних метрів газу, грн. - Ціна газу за Договором на період, в якому відбулось порушення, за 1000,0 кубічних метрів газу, грн.)

Пунктом.10.5.5 Договору закріплено, що Маржинальна ціна придбання природного газу - ціна, по якій Постачальник зобов`язаний придбати надлишково вибраний / невибраний Споживачем обсяг природного газу у Оператора ГТС.

Як зазначено позивачем, у зв`язку із змінами, внесеними в Кодекс газотранспортної системи, що набрали чинності з 01.11.2021 визначення маржинальної ціни придбання та продажу Оператором ГТС здійснюється з урахуванням величини коригування на 10%.

Відповідно до п.10.6 Договору, нарахування та сплата штрафних санкцій, визначених у п.10.2, 10.3 та 10.5 цього Договору, відшкодування збитків та бідь-яка компенсація за цим Договором здійснюється на підставі письмової вимоги Сторони, яка має право на застосування/нарахування таких санкцій, і у строки, визначені в такій письмовій вимозі. Письмова вимога має бути направлена іншій Стороні (Стороні, яка порушила) виключно наступним способом: відправлення скан-копії вимоги на офіційну електронну адресу Сторони, або цінним листом на адресу Сторони, зазначену в цьому Договорі, з описом та повідомленням про вручення, або вручення уповноваженій особі Сторони, що порушила, особисто, в такому випадку уповноважена особа, що отримала вимогу, зобов`язана поставити дату отримання, власний підпис та прізвище (надалі також - Відмітка про отримання). У випадку відмови уповноваженої особи Сторони поставити Відмітку про отримання, така відмітка ставиться Стороною (уповноваженим представником), яка вручала вимогу, з застереженням, що друга Сторона (Сторона, що порушила), відмовилась від поставлення Відмітки про отримання та в цей же день Вимога (її скан-копія) має бути направлена на офіційну електронну адресу Сторони, що порушила.

Так, зокрема, згідно умов п.3.1.2. Договору, між Сторонами 22 листопада 2021 року було укладено Додаткову угоду №4 до Договору постачання природного газу №ГП/06 від 31 серпня 2021 року, що є Додатком №2 до Договору.

Додатковою угодою №4 від 22.11.2021 Сторони погодили наступне: сторони, керуючись положеннями п.7.1. та 7.3 Договору, дійшли згоди про те, що ціна за 1000,0 (одну тисячу) кубічних метрів Газу, що передається з " 01" грудня 2021 року по " 31" грудня 2021 року без урахування вартості транспортування газу, становить 27 083,33 грн., крім того ПДВ (20%) - 5416,678 грн., разом з ПДВ - 32500 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень, 00 копійок).

Сторони також дійшли згоди про визначення обсягів постачання газу та замовлення (бронювання) потужностей на період з " 01" грудня 2021 року по " 31" грудня 2021 року згідно з графіком споживання газу у кожній Газовій добі, що становить 110050 метрів кубічних газу.

Враховуючи умови Додаткової угоди №4 від 22.11.2021р. до Договору постачання природного газу №ГП/06 від 31.08.2021, споживачем було замовлено обсяг постачання та замовлення (бронювання) потужності у розмірі 110050 метрів кубічних газу на грудень 2021 року.

Відповідно до умов Договору, відповідачем щоденно здійснювались коригування обсягів, зазначених у Додатковій угоді №4, згідно яких, споживання газу мало було б бути в об`ємі 100950 метрів кубічних. Згідно фактичних обсягів споживання газу, що також підтверджується актом №1013 від 31 грудня 2021 р. прийому-передачі обсягу купівлі-продажу природного газу та Актом №1024 від 31 грудня 2021 споживачем було використано 99 464,4 метрів кубічних газу.

З урахуванням коригування добових обсягів постачання газу згідно заявок Споживача перевищення допустимого відхилення, а саме збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком " + " (перебору Споживачем газу більше, ніж 5% в одній газовій добі від погодженого обсягу) в цілому за грудень 2021 року становить 4,06 кубічних метрів газу (розрахунок небалансів по кожній газовій добі додається).

З урахуванням коригування добових обсягів постачання газу згідно заявок Споживача перевищення допустимого відхилення, а саме збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком "-" (недобору Споживачем газу більше, ніж 5% в одній газовій добі від погодженого обсягу) в цілому за грудень 2021 року становить 5,10 кубічних метрів газу.

Відповідно до п.4.7 Договору, допустиме відхилення споживання газу протягом кожної Газової доби встановлюється Сторонами у розмірі ±3 (три) % від затвердженого в добових заявках на відповідну Газову добу (надалі також - Допустиме відхилення). За перевищення Споживачем Допустимого відхилення встановлюється відповідальність у Розділі 10 Договору. Перевищенням в даному випадку вважається збільшення абсолютної величини відсоткового значення (3%) незалежно від знака (+ або -).

Згідно з умовами п.10.5.5 Договору, маржинальна ціна придбання природного газу - ціна, по якій Постачальник зобов`язаний придбати надлишково вибраний / невибраний Споживачем обсяг природного газу у Оператора ГТС.

На грудень 2021 року подобово оператором газотранспортних систем було встановлено наступні маржинальні ціни за 1000,0 метрів кубічних газу: Дата Маржинальна Ціна Придбання (+10%) без ПДВ Маржинальна Ціна Продажу (-10%) без ПДВ.

Тобто, як було зазначено позивачем, внаслідок виникнення добових небалансів при постачанні газу споживачу позивачем понесло збитки у вигляді вимушеної продажу/купівлі газу у Оператора газотранспортної системи України за Маржинальною ціною, що публікується Оператором на власному веб-сайті, яка зазвичай є суттєво вищою (для придбання Замовником небалансів газу в Оператора) та нижчою (для продажу Замовником небалансів газу Оператору) ніж діючі ринкові ціни.

Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що оператором газотранспортної системи було виставлено позивачу рахунок за небаланси у грудні 2021 року, який товариством сплачено відповідно до умов договору та законодавства України (платіжне доручення від 18.01.2022 №321 на загальну суму 544362,01 грн.)

На основі вказаних даних, позивачем здійснюється розрахунок інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України (додається до заяви).

Інфляційні втрати за період заборгованості по оплаті електричної енергії складають 13550,14 грн. На суму заборгованості за спожиту електричну енергію, також нараховано 3% річних, які за період січня - серпня 2022 року становлять 1325,91 грн. Період прострочення оплати неустойки становить 199 днів, а тому, розмір пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, станом на момент здійснення розрахунку складає 13570,06 грн.

Загальна сума заборгованості з урахуванням пені, інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми - 109511,12 грн., з яких: 81065,01 грн. - заборгованість за оплату неустойки, 13570,06 грн. - пеня, інфляційні втрати - 13550,14 грн. та три проценти річних - 1325,91 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх частково, з огляду на відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського з цього приводу зазначає наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Так, у відповідності до умов додаткової угоди №4 від 22.11.2021 до Договору постачання природного газу №ГП/06 від 31.08.2021, споживачем було замовлено обсяг постачання та замовлення (бронювання) потужності у розмірі 110050 метрів кубічних газу на грудень 2021 року.

Відповідно до умов договору, відповідачем щоденно здійснювались коригування обсягів, зазначених у Додатковій угоді №4, згідно яких, споживання газу мало було б бути в об`ємі 100950 метрів кубічних.

Втім, згідно з фактичними обсягами споживання газу, що також підтверджується актом №1013 від 31 грудня 2021 прийому-передачі обсягу купівлі-продажу природного газу та Актом №1024 від 31 грудня 2021, Споживачем було використано 99 464,4 метрів кубічних газу.

З урахуванням коригування добових обсягів постачання газу згідно заявок Споживача перевищення допустимого відхилення, а саме збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком " + " (перебору Споживачем газу більше, ніж 5% в одній газовій добі від погодженого обсягу) в цілому за грудень 2021 року становить 4,06 кубічних метрів газу (розрахунок небалансів по кожній газовій добі додається). З урахуванням коригування добових обсягів постачання газу згідно з заявками Споживача перевищення допустимого відхилення, а саме збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком "-" (недобору Споживачем газу більше, ніж 5% в одній газовій добі від погодженого обсягу) в цілому за грудень 2021 року становить 5,10 кубічних метрів газу. З урахуванням коригування добових обсягів постачання газу згідно з заявками Споживача перевищення допустимого відхилення, а саме збільшення абсолютної величини відсоткового значення (більше 5%) зі знаком "-" (недобору Споживачем газу більше, ніж 5% в одній газовій добі від погодженого обсягу) в цілому за грудень 2021 року становить 5,10 кубічних метрів газу.

На грудень 2021 року подобово оператором газотранспортних систем було встановлено наступні маржинальні ціни за 1000,0 метрів кубічних газу: Дата Маржинальна Ціна Придбання (+10%) без ПДВ Маржинальна Ціна Продажу (-10%) без ПДВ.

Відповідно до наявних відомостей та розрахунку неустойки за перевищення відхилення розміру споживання обсягу газу протягом кожної газової доби споживачем, розмір такої неустойки становить - 81065,01 грн.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази вбачається неналежне виконання ТОВ „Механічний завод" прийнятих на себе зобов`язань, що не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 81065,01 грн є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, позивачем було здійснено нарахування пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ за прострочення оплати неустойки за надмірне споживання газу у грудні 2021 року.

Однак, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено до стягнення неустойку у розмірі 81065,01 грн за перевищення споживання газу, що вже є окремим видом узгодження штрафної санкції та наявності відповідальності у відповідача, за невиконання певного зобов`язання, що обумовлено сторонами в укладеному між ними Договорі, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що нарахування пені на вже узгоджену відповідальність, є подвійним стягненням з відповідача, у зв`язку з чим, у стягненні нарахованої пені на неустойку слід відмовити.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 1325,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13550,14 грн.

Переривши розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних втрат позивача, колегією суддів встановлено, що вони є вірними та здійснені арифметично правильно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що позивач звертаючись із позовом до суду першої інстанції не надав доказів направлення копії позовної заяви відповідачеві, зокрема листом з описом вкладення, з огляду на таке.

Дійсно, за приписами ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Однак, як вбачається з наявних матеріалів справи, місцезнаходженням відповідача є місто Херсон.

Згідно з Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 №75, із подальшими численними змінами, внесеними згідно із наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, станом на час звернення позивача із даним позовом до суду першої інстанції (серпень 2022) Херсонську міську територіальну громаду було внесено до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

В свою чергу, АТ «Укрпошта» не здійснювала приймання та пересилання поштових відправлень до населених пунктів які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), зокрема до міста Херсон, Херсонської області, що підтверджується листом АТ «Укрпошта» №183-Т-198 від 07.07.2022 (а.с. 72).

Наведене свідчить про об`єктивну неможливість, з причин, що не залежали від позивача, виконати вимоги процесуального законодавства та направити відповідачеві копію позовної заяви листом з описом вкладення.

Разом з цим, як вбачається з наявних матеріалів справи, позовну заяву, разом із копіями доданих до неї документами позивачем було направлено на відомі йому електронні адреси відповідача, за якими здійснювався документообіг між сторонами.

При цьому, судова колегія зазначає, що об`єктивна та не залежна від позивача не можливість виконання вимог процесуального законодавства не може були підставою для обмеження звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Слід також відзначити, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 22 серпня 2022 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

Відповідно до інформації АТ «Укрпошта» дана ухвала не було направлена відповідачеві у зв`язку із тим, що поштові відділення у місцезнаходженні відповідача не працюють в умовах воєнного стану (а.с 80).

Разом з цим, ухвалу суду було направлено за відомою суду першої інстанції електронною адресою відповідача (а.с. 78).

Однак, 15.09.2022 та 16.09.2022 до суду першої інстанції надійшли заяви в ЄСІТС Електронний суд про вступ у справу Ковальової Н.М. , в якості представника відповідача та останній надано доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» (а.с. 86, 88). На підтвердження повноважень на представництво інтересів відповідача у суді першої інстанції представником надано ордер та довіреність, що підтверджують наявність у адвоката Ковальової Н.М. повноважень на представництво інтересів відповідача у суді першої інстанції.

Наведене на переконання колегії суддів свідчить про обізнаність відповідача про розгляд справи та наявність відповідної позовної заяви.

За приписами ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Відтак, відповідач будучи достеменно обізнаним про звернення позивача із даним позовом до суду та відкриття провадження по справі, не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із відповідним клопотанням про ознайомленні із матеріалами справи, зокрема й з позовною заявою.

До того ж, у відповідності до заяви представника відповідача про вступ у справу, останній було надано доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд», де остання також мала можливість ознайомитись з наявними матеріалами справи, у тому числі позовною заявою.

Вподальшому, 22.09.2022 представником відповідача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що підприємство відповідача перебуває на тимчасово окупованій території та його працівники не мають доступу до відповідної документації (а.с. 90-91).

У судовому засіданні Господарського суду Одеської області від 26.09.2023 оголошено перерву до 24.10.2022 (а.с. 99).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 повідомлено відповідача, що розгляд справи відбудеться 21.11.2022 (а.с.103).

Дану ухвалу було розміщено на офіційному веб-сайті Господарського суду Одеської області, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с. 105).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2022 розгляд справи було призначено на 21.12.2022 (а.с. 109).

Названа ухвалу також оприлюднена на офіційному веб-сайті Господарського суду Одеської області, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с. 114).

20.12.2022 відповідачем було подано до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи в обґрунтування якого останній зазначив, що після деокупації м. Херсон проводяться заходи, зокрема щодо розмінування територій, однак, наразі відповідні заходи на території підприємства відповідача не проведені, що становить загрозу для працівників відповідача та позбавляє доступу до приміщень (а.с.115-117).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 повідомлено відповідача, що розгляд справи відбудеться 01.02.2023 (а.с.124).

Дану ухвалу було розміщено на офіційному веб-сайті Господарського суду Одеської області, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с. 128).

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 р. № 1845/0/15-21 (далі - Положення), особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 42 Положення засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Частиною 5 статті 242 ГПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

За змістом останнього абзацу частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Надсилання судом процесуальних документів через "Електронний кабінет" в системі ЄСІТС відповідає приписам частин 5, 7 статті 6 ГПК України та зазначене судове рішення вважається врученим відповідно до частини 5 статті 242 цього Кодексу (схожий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14088/21).

Відповідно до даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" представник відповідача Ковальова Н.М. має зареєстрований Електронний кабінет.

Згідно з відомостями комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду ухвали суду першої інстанції про повідомлення відповідача про розгляд справи були надіслані представнику відповідача в його електронний кабінет та отриманні останньою.

З наведеного вбачається, що представник відповідача був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, одна ані своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, ані правом на участь у судових засіданнях не скористався.

При цьому, судова колегія зауважує, що саме за клопотанням відповідача розгляд справи неодноразово відкладався.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином повідомив відповідача про розгляд справи, а тому жодних процесуальних порушень у даному випадку не вбачається.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав-учасниць засновувати апеляційні або касаційні суди; там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення у справі "Delcourt v. Belgium" від 17 січня 1970 року та § 65 рішення у справі "Hoffmann v Germany" від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року).

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За приписами ч.2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Із зазначеної норми вбачається, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що стверджуючи про відсутність доступу до приміщень за місцезнаходженням відповідача, зокрема з метою надання доказів на підтвердження своєї правової позиції по справі, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин, а також не зазначив, які саме докази він має надати до суду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що спірна заборгованість виникла у відповідача до запровадження на території України воєнного стану та тимчасової окупації м. Херсон.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач 17.01.2022 та 01.02.2022, тобто до запровадження воєнного стану, звертався до відповідача з відповідними листами-вимогами про сплату неустойки за перевищення споживачем допустимого відхилення розміру споживання обсягу газу (а.с. 58-62) такі листи було отримано відповідачем (а.с. 56-57), однак жодних заперечень з приводу нарахованої позивачем неустойки та її суми відповідачем не висловлювалось.

За приписами ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 7) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього ж суду інший позов (позови) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 11) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відтак, у даному випадку у суду відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки, як вже було зазначено вище, позивач, з урахуванням обставин неможливості направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку вжив заходів щодо направлення копії позовної заяви відповідачеві засобами електронного зв`язку.

До того ж, як свідчать наявні матеріали справи та зазначено вище, представник відповідача був обізнаний про розгляд справи та не був позбавлений можливості ознайомитись з позовною заявою під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2023.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2023 у справі №916/1998/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання судового рішення є 15.06.2023.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Таран С.В.

Суддя Філінюк І.Г.