ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023м. ДніпроСправа № 904/574/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Тімочкіна М.В.

за позовом Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровіжн", Дніпропетровська область, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 739 287,22 грн

Представники:

від позивача: Данильченко М.В.;

від відповідача: Бобиль В.В.;

від третьої особи: Марченко В.А.;

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровіжн" про стягнення 967 873,50 грн, з яких: 795 287,60 грн основний борг, 19 544,47 грн 3% річних, 153 041,43 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 1918 від 01.06.2021.

Ухвалою суду від 02.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 27.02.2023.

17.02.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ТОВ «ДніПроВіжн» у встановленому законодавством порядку (більш ніж 10 років тому), було отримано дозволи на розміщення зовнішньої реклами на підставі рішень виконавчого комітету міської ради. З урахуванням структурних змін уповноважених у сфері розміщення зовнішньої реклами у місті комунальних підприємств між ТОВ «ДніПроВіжн» та такими комунальними підприємствами протягом цього періоду укладались відповідні договори про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, умови яких завжди належно виконувались товариством. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.05.2021 № 520 з 01.06.2021 органом, від імені якого реалізується господарська компетенція органів місцевого самоврядування у сфері розміщення зовнішньої реклами у м. Дніпро, визначено КП «Дніпровські активи». 01.06.2021 ТОВ «ДніПроВіжн» та КП «Дніпровські активи» було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 1918 (далі - договір), строк дії якого набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє щодо кожного місця до закінчення строку дії дозволу та виконання сторонами зобов`язань за договором. 24.05.2022 ТОВ «ДніПроВіжн» було подано у встановленому порядку до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради заяву про продовження на п`ять років строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, разом з оригіналами дозволів. Наразі актуальна інформація щодо продовження дозволів та відповідно строку дії договору у відповідача відсутня, оскільки оригінали примірників ТОВ «ДніПроВіжн» перебувають у Департаменті торгівлі та реклами Дніпровської міської ради. Умови договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, в тому числі і в частині оплати завжди виконувались ТОВ «ДніПроВіжн» добросовісно та своєчасно. Але з початком повномасштабної агресії російської федерації проти суверенітету і територіальної цілісності України настанням обставин непоборної сили, внаслідок відсутності попиту на розміщення зовнішньої реклами у період дії воєнного стану і втрати єдиного джерела доходів ТОВ «ДніПроВіжн» комерційна діяльність товариства вимушено зупинилась. Сторонами договору узгоджено звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, якщо воно було викликано обставинами непоборної сили, без додаткового доведення, що ці обставини є форс-мажорними, надзвичайними та невідворотними, в тому числі саме для конкретного випадку та без засвідчення конкретного випадку відповідним компетентним органом. Торгово-промисловою палатою України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Листом ТОВ «ДніПроВіжн» від 28.02.2022 № 28/02-2 було заявлено до КП «Дніпровські активи» про настання форс-мажорних обставин. Також слід зауважити, що листом від 19.01.2023 № 60/р-05 позивачем запропоновано ТОВ «ДніПроВіжн» у разі відсутності можливості сплатити всю суму заборгованості скласти та надати до 30.01.2023 графік поетапного погашення боргу, на виконання якого 27.01.2023 відповідачем надано графік та здійснено в його межах платіж у січні 2023 року. Таким чином, позивачем було узгоджено сплату відповідачем заборгованості частинами, а заявлена до стягнення сума основного боргу (з урахуванням здійсненого 31.01.2023 платежу на суму 79 528, 76 грн) не відповідає реальній сумі заборгованості. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення з ТОВ «ДніПроВіжн» 3% річних у розмірі 19 544,47 грн. та інфляційних витрат у розмірі 153 041, 43 грн, то як зазначалось вище, відповідно до п. 9 договору сторони звільнені від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, якщо воно було викликано обставинами непоборної сили, які сторони не були спроможні ані передбачити, ані запобігти розумними мірами. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

21.02.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 888 344,74 грн, з яких: 715 758,84 грн основний борг, 19 544,47 грн 3% річних, 153 041,43 грн інфляційні втрати.

Ухвалою від 27.02.2023 відкладено підготовче засідання на 13.03.2023.

08.03.2023 відповідач подав до суду заперечення.

10.03.2023 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 848 580,36 грн, з яких: 675 994,46 грн основний борг, 19 544,47 грн 3% річних, 153 041,43 грн інфляційні втрати.

У підготовче засідання 13.03.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

Суд ухвалою від 13.03.2023 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 03.05.2023 включно. Відклав підготовче засідання на 18.04.2023. Залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, ідентифікаційний код 40970588).

У підготовче засідання 18.04.2023 з`явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився.

Суд ухвалою від 18.04.2023 відклав підготовче засідання на 03.05.2023.

У підготовче засідання 03.05.2023 з`явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився.

03.05.2023 відповідач подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копій платіжних інструкцій № 1559 від 30.03.2023, № 1572 від 28.04.2023 щодо сплати заборгованості за квітень-травень 2022 року.

03.05.2023 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що 28.04.2023 ТОВ «Дніпровіжн» було здійснено часткову оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів за травень 2022 року згідно рахунку РК000001271 від 02.05.2022 в сумі 69528,76 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1572 від 28.04.2023. Решта позовних вимог залишається без змін та підтримується позивачем в повному обсязі. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача 739 287,22 грн, з яких: 566 701,32 грн основний борг, 19 544,47 грн 3% річних, 153 041,43 грн інфляційні втрати.

Господарський суд прийняв заявлене позивачем зменшення позовних вимог.

Суд ухвалою від 03.05.2023 відклав підготовче засідання на 10.05.2023. Повторно запропонував третій особі подати до суду належним чином засвідчені копії дозволів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровіжн", пояснення щодо строку їх продовження.

У підготовче засідання 10.05.2023 з`явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився.

Суд ухвалою від 10.05.2023 відклав підготовче засідання на 24.05.2023. Повторно запропонував третій особі подати до суду належним чином засвідчені копії дозволів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровіжн", пояснення щодо строку їх продовження.

24.04.2023 третя особа подала до суду пояснення.

В підготовче засідання 24.04.2023 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Суд ухвалою від 24.05.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 19.06.2023.

У судове засідання 19.06.2023 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 між Комунальним підприємством "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровіжн" (розповсюджувач зовнішньої реклами) було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 1918 (далі - договір).

Підприємство на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих розповсюджувачу зовнішньої реклами відповідно до рішень виконавчого комітету міської ради, надає розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місця для розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності, а розповсюджувач зовнішньої реклами розташовує рекламні засоби згідно з виданими дозволами та здійснює оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламним засобів (п. 1.1. договору).

Місця розташування рекламних засобів зазначаються в додатку, що є невід`ємною частиною цього договору. Всі необхідні відомості щодо місця розташування рекламного засобу та його конструкції наводяться в дозволі на розміщення зовнішньої реклами (п. 1.2. договору).

Строк тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу відповідає строку дії дозволу (п. 1.3. договору).

Підприємство зобов`язане скласти калькуляцію плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, підготувати для розповсюджувача зовнішньої реклами відповідно до калькуляції рахунок па оплату (п. 2.1.2. договору).

Розповсюджувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок підприємства плату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів згідно з розділом 4 цього договору (п. 3.1.1. договору).

Ціною цього договору є розмір плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу. Розмір плати обчислюється відповідно до вимог Положення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у місті Дніпрі. У разі внесення міською радою змін та доповнень до цього Положення стосовно визначення розміру плати підприємство в односторонньому порядку здійснює перерахунок з моменту внесення таких змін та доповнень (якщо іншу дату не зазначено у рішенні міської ради) та самостійно корегує розмір плати (п. 4.1. договору).

Нарахування плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу здійснюється з дати прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (п. 4.2. договору).

Плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний одержати рахунок у підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати. У разі неявки розповсюджувача зовнішньої римами до підприємства для одержання рахунку рахунок може бути надісланий розповсюджувачу зовнішньої реклами на електронну адресу, факсом або поштою. У разі надіслання розповсюджувачу зовнішньої реклами рахунку на електронну адресу або поштою рахунок вважається отриманим, якщо його надіслано за зазначеною розповсюджувачем зовнішньої реклами у цьому договорі поштовою або електронною адресою. У разі відсутності розповсюджувача зовнішньої реклами за повідомленою адресою або неотримання ним кореспонденції, що надійшла, з інших причин рахунок вважається отриманим (п. 4.3. договору).

Розповсюджувач зовнішньої реклами не звільняється від оплати у разі відсутності рекламного засобу на місці, на яке видано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами (п. 4.4. договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє щодо кожного місця до закінчення строку дії дозволів та виконання сторонами зобов`язань за договором. Умови цього договору поширюються на зобов`язання сторін, що виникають з моменту прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (п. 7.1. договору).

Сторони підписали додаток № 1 до договору "Місця розташування рекламних засобів" (а.с. 26-29).

Також сторони підписали «Калькуляцію плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів відповідно до рішення міської ради від 18.02.04 № 29/15» (а.с. 30-33), відповідно до якої розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламним засобів становить 79 528,76 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору протягом квітня 2022 року січня 2023 року надав відповідачу послуги з тимчасового користування місцями розташування рекламним засобів на загальну суму 795 287,60 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками акти надання послуг:

- № 5945 від 30.04.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 109);

- № 8085 від 31.05.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 110);

- № 10171 від 30.06.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 111);

- № 12280 від 31.07.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 112);

- № 14221 від 31.08.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 113);

- № 16135 від 30.09.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 114);

- № 18043 від 31.10.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 115);

- № 20117 від 30.11.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 116);

- № 22066 від 31.12.2022 про надання послуг на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 117).

Господарський суд зазначає, що акт надання послуг за січень 2023 року позивачем до суду не надано. В той же час господарський суд не приймає до уваги відсутність в матеріалах справи акту надання послуг за січень 2023 року, оскільки укладеним сторонами договором передбачена щомісячна оплата за надані послуги у фіксованому розмірі. До того ж обов`язок/можливість складання та підписання сторонами актів надання послуг договором не передбачена.

Відповідно до п. 4.3. договору плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний одержати рахунок у підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати. У разі неявки розповсюджувача зовнішньої римами до підприємства для одержання рахунку рахунок може бути надісланий розповсюджувачу зовнішньої реклами на електронну адресу, факсом або поштою. У разі надіслання розповсюджувачу зовнішньої реклами рахунку на електронну адресу або поштою рахунок ввижається отриманим, якщо його надіслано за зазначеною розповсюджувачем зовнішньої реклами у цьому договорі поштовою або електронною адресою. У разі відсутності розповсюджувача зовнішньої реклами за повідомленою адресою або неотримання ним кореспонденції, що надійшла, з інших причин рахунок вважається отриманим.

Позивач виставив відповідачу рахунки:

- № РК000001151 від 01.04.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 34);

- № РК000001271 від 02.05.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 35);

- № РК000001560 від 01.06.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 36);

- № РК000002008 від 01.07.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 37);

- № РК000002096 від 01.08.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 38);

- № РК000002370 від 01.09.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 39);

- № РК000002655 від 03.10.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 40);

- № РК000002944 від 01.11.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 41);

- № РК000003359 від 01.12.2022 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 42);

- № РК000000269 від 02.01.2023 на суму 79 528,76 грн з ПДВ (а.с. 43).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за надані послуги сплатив лише частково грошові кошти у розмірі 228 586,28 грн, що підтверджується:

- платіжним дорученням № 1533 від 31.01.2023 про сплату позивачу 79 528,76 грн, з призначенням платежу: «за тимчас. корист. місцями розташув. рекл. засобів згідно рах РК269 від 02.01.2023» (а.с. 94);

- платіжною інструкцією № 1545 від 28.02.2023 про сплату позивачу 119 293,14 грн, з призначенням платежу: «за тимчас. корист. місцями розташув. рекл. засобів згідно рах РК528 від 01.02.2023 79528,76 та рах РК1151 від 01.04.2022 39764,38» (а.с. 154);

- платіжною інструкцією № 1559 від 30.03.2023 про сплату позивачу 119 293,14 грн, з призначенням платежу: «за тимчас. корист. місцями розташув. рекл. засобів згідно рах РК659 від 01.03.2023 79528,76 та рах РК1151 від 01.04.2022 39764,38» (а.с. 186);

- платіжною інструкцією № 1572 від 28.04.2023 про сплату позивачу 69 528,76 грн, з призначенням платежу: «за тимчас. корист. місцями розташув. рекл. засобів згідно рах РК1271 від 02.05.2022» (а.с. 205). У зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 566 701,32 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 674/д-05 від 06.12.2022 (а.с. 44-45), в якій вимагав сплатити заборгованість.

Листом № 10/01-1 від 10.01.2023 (а.с. 95) відповідач повідомив позивача, що не відмовляється від виконання договірних зобов`язань за договором про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 01.06.2021 № 1918. Несвоєчасне виконання ТОВ «ДніПроВіжн» умов договору в частині здійснення щомісячної оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів зумовлене тяжким фінансовим станом товариства у зв`язку із стримким падінням рівню доходу, відсутністю попиту на розміщення зовнішньої реклами у період дії воєнного стану та втрати єдиного джерела доходів товариства. Разом з тим, незважаючи на вкрай скрутне матеріальне становище, ТОВ «ДніПроВіжн» вживаються всі можливі зусилля та заходи для забезпечення можливості виконання умов Договору в частині здійснення платежів за договором. Наразі товариством вже закумульовано частину суми, яку буде сплачено найближчими днями. Сплату решти заборгованості та поточних платежів за договором планують забезпечити при першій можливості. Отже, просив з розумінням поставитися до обставин, що сталися з незалежних від ТОВ «ДніПроВіжн» причин.

Однак, як зазначає позивач, відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1,2,5 ст.762 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати за надані послуги в сумі 566 701,32 грн відповідач не надав.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ТОВ «ДніПроВіжн» у встановленому законодавством порядку (більш ніж 10 років тому), було отримано дозволи на розміщення зовнішньої реклами на підставі рішень виконавчого комітету міської ради. З урахуванням структурних змін уповноважених у сфері розміщення зовнішньої реклами у місті комунальних підприємств між ТОВ «ДніПроВіжн» та такими комунальними підприємствами протягом цього періоду укладались відповідні договори про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, умови яких завжди належно виконувались товариством. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.05.2021 № 520 з 01.06.2021 органом, від імені якого реалізується господарська компетенція органів місцевого самоврядування у сфері розміщення зовнішньої реклами у м. Дніпро, визначено КП «Дніпровські активи». 01.06.2021 ТОВ «ДніПроВіжн» та КП «Дніпровські активи» було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 1918 (далі - договір), строк дії якого набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє щодо кожного місця до закінчення строку дії дозволу та виконання сторонами зобов`язань за договором. 24.05.2022 ТОВ «ДніПроВіжн» було подано у встановленому порядку до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради заяву про продовження на п`ять років строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, разом з оригіналами дозволів. Наразі актуальна інформація щодо продовження дозволів та відповідно строку дії договору у відповідача відсутня, оскільки оригінали примірників ТОВ «ДніПроВіжн» перебувають у Департаменті торгівлі та реклами Дніпровської міської ради. Умови договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, в тому числі і в частині оплати завжди виконувались ТОВ «ДніПроВіжн» добросовісно та своєчасно. Але з початком повномасштабної агресії російської федерації проти суверенітету і територіальної цілісності України настанням обставин непоборної сили, внаслідок відсутності попиту на розміщення зовнішньої реклами у період дії воєнного стану і втрати єдиного джерела доходів ТОВ «ДніПроВіжн» комерційна діяльність товариства вимушено зупинилась. Сторонами договору узгоджено звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, якщо воно було викликано обставинами непоборної сили, без додаткового доведення, що ці обставини є форс-мажорними, надзвичайними та невідворотними, в тому числі саме для конкретного випадку та без засвідчення конкретного випадку відповідним компетентним органом. Торгово-промисловою палатою України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Листом ТОВ «ДніПроВіжн» від 28.02.2022 № 28/02-2 було заявлено до КП «Дніпровські активи» про настання форс-мажорних обставин. Також слід зауважити, що листом від 19.01.2023 № 60/р-05 позивачем запропоновано ТОВ «ДніПроВіжн» у разі відсутності можливості сплатити всю суму заборгованості скласти та надати до 30.01.2023 графік поетапного погашення боргу, на виконання якого 27.01.2023 відповідачем надано графік та здійснено в його межах платіж у січні 2023 року. Таким чином, позивачем було узгоджено сплату відповідачем заборгованості частинами, а заявлена до стягнення сума основного боргу (з урахуванням здійсненого 31.01.2023 платежу на суму 79 528, 76 грн) не відповідає реальній сумі заборгованості. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення з ТОВ «ДніПроВіжн» 3% річних у розмірі 19 544,47 грн. та інфляційних витрат у розмірі 153 041, 43 грн, то як зазначалось вище, відповідно до п. 9 договору сторони звільнені від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, якщо воно було викликано обставинами непоборної сили, які сторони не були спроможні ані передбачити, ані запобігти розумними мірами. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Слід зазначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо).

Суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання зобов`язання.

Загальний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким з 24.02.2022 було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) на всій території України, не є належним і допустимим доказом наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за договором, що пов`язане з настанням обставин непереборної сили, оскільки згідно зі статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) шляхом видачі сертифіката про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Тож, указаний лист Торгово-промислової палати України не засвідчує факт настання саме для відповідача форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що листом від 19.01.2023 № 60/р-05 позивачем запропоновано ТОВ «ДніПроВіжн» у разі відсутності можливості сплатити всю суму заборгованості скласти та надати до 30.01.2023 графік поетапного погашення боргу, на виконання якого 27.01.2023 було відповідачем надано графік, здійснено в його межах платіж у січні 2023 року. Таким чином позивачем було узгоджено сплату відповідачем заборгованості частинами, а заявлена до стягнення сума основного боргу (з урахуванням здійсненого 31.01.2023 платежу на суму 79 528, 76 грн) не відповідає реальній сумі заборгованості.

Господарський суд зазначає наступне.

Листом № 60/р-05 від 19.01.2023 (а.с. 96) позивач вимагав від відповідача в найкоротший термін сплатити заборгованість. У разі відсутності можливості сплатити всю суму заборгованості, просив у строк до 30.01.2023 скласти графік поетапного погашення боргу із зазначенням конкретних дат і розміру погашення, надати його в письмовій формі для узгодження.

Відповідач зазначає, що листом № 27/01-1 від 27.01.2023 (а.с. 99) надав позивачу графік погашення заборгованості. Доказів направлення/вручення позивачу вказаного графіку погашення заборгованості позивачем до суду не надано. Докази узгодження позивачем графіку погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, в п. 4.3. договору сторони погодили, що плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що укладеним між сторонами договором не передбачено можливості автоматичної чи односторонньої зміни договору в частині зміни порядку оплати за надані послуги без укладення додаткової угоди.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України).

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України).

Договір укладено в письмовій формі за підписами обох сторін, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України зміни до цього договору, відповідно, мають бути оформлені в письмовій формі, за підписами сторін.

Господарський суд зазначає, що доказів укладання між сторонами додаткової угоди до договору, якою змінено порядок оплати за надані послуги, передбачений п. 4.3. договору, сторонами до суду не надано.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Рішення суду, що набрало законної сили та яким було б змінено спірний договір в частині порядку плати за надані послуги в матеріалах справи відсутнє.

З огляду на викладене, заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи.

Третя особа у своїх поясненнях зазначає, що на адресу ТОВ «ДніПроВіжн» було направлено лист Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради № 3/2-417 від 01.08.2022, у якому було повідомлено відповідача про те, що продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 1918/1, 1918/2, 1918/3, 1918/4, 1918/5, 1918/6, 1918/7, 1918/8, 1918/9, 1918/10, 1918/11, 1918/12, 1918/13, 1918/14, 1918/15, 1918/16, 1918/17, 1918/18, 1918/19, 1918/20, 1918/21, 1918/22, 1918/23, 1918/24, 1918/25, 1918/26, 1918/27, 1918/28, 1918/29, 1918/30, 1918/31, 1918/32, 1918/33, 1918/34, 1918/35, 1918/36, 1918/37, 1918/38, 1918/39, 1918/40, 1918/41, 1918/42, 1918/43, 1918/44, 1918/45, 1918/46, 1918/47, 1918/48, 1918/49, 1918/50, 1918/51, 1918/52, 1918/53, 1918/54, 1918/55, 1918/56, 1918/57, 1918/58, 1918/59, 1918/60, 1918/61, 1918/62, 1918/63, 1918/64, 1918/65, 1918/66, 1918/67, 1918/68, 1918/69, 1918/70, 1918/71, 1918/72, 1918/73, 1918/74, 1918/75, 1918/76, 1918/77, 1918/78, 1918/79, 1918/80 1918/81, 1918/82, 1918/83, 1918/84, 1918/85, 1918/86, 1918/87, 1918/88, 1918/89, 1918/90, 1918/91, 1918/92, 1918/93, 1918/94, 1918/95, 1918/96, 1918/97, 1918/98, 1918/99, 1918/100 не є можливим, оскільки подальше розташування рекламних засобів за адресами у вищезазначених дозволах не відповідає містобудівним принципам розміщення зовнішньої реклами та вимогам до зовнішньої реклами.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаного листа Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради надав до суду реєстр відправленої кореспонденції за 01.08.2022.

Господарський суд зазначає, що наданий третьою особою реєстр відправленої кореспонденції являє собою таблицю із зазначенням дати, адреси, отримувача, виду поштового відправлення, суми та кількість марок, який підписаний відповідальною особою Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради одноособово.

Господарський суд наголошує, що наданий третьою особою реєстр відправленої кореспонденції не містить підпису відповідальної особи відділення поштового зв`язку, не містить детального переліку відправлення. До того ж, будь-якого розрахункового документу (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо), в підтвердження направлення на адресу відповідача листа № 3/2-417 від 01.08.2022 третьою особою до суду не надано.

З огляду на викладене, наданий Департаментом торгівлі та реклами Дніпровської міської ради реєстр відправленої кореспонденції не може бути належним та достовірним доказом направлення на адресу відповідача листа № 3/2-417 від 01.08.2022.

Таким чином, суд приходить до висновку, що про відмову в продовженні дозволів відповідачу стало відомо під час проведення судового засідання (24.05.2023).

Господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7.1. договору договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє щодо кожного місця до закінчення строку дії дозволу та виконання сторонами зобов`язань за договором.

З аналізу п. 7.1. договору вбачається, що спірний договір припиняє свою дію із настанням двох обставин: закінчення строку дії дозволу щодо кожного місця та виконання сторонами зобов`язань за договором.

Тобто момент припинення строку дії договору визначений не тільки закінченням строку дії дозволів, а ще й моментом фактичного виконання сторонами всіх зобов`язань за ним.

Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради зазначає, що строки дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами за місцями розташування рекламних засобів відповідно до додатку № 1 до договору закінчились. Посилаючись на п.3.1.8. та п.3.1.10. договору, вказує, що договір є діючим та не припиненим (до повного виконання зобов`язань за ним).

Так, відповідно до п. 3.1.8. договору розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний за власний рахунок у встановлений строк та у встановленому порядку проводити демонтаж рекламних засобів після закінчення строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, при скасуванні дозволу, розірванні цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором, Порядком розміщеним зовнішньої реклами в місті Дніпрі та Положенням про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі. За власний рахунок усувати (в тому числі шляхом демонтажу) виявлені Підприємством порушення у строк (термін), зазначений у вимозі (попередженні) підприємства.

Відповідно до п.3.1.10. договору розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний після закінчення строку дії дозволу, якщо дозвіл на новий строк не продовжено:

- протягом п`яти днів провести демонтаж рекламного засобу за актом демонтажу та відновити пошкоджені елементи благоустрою, в тому числі дорожнього (тротуарного) покриття (інший строк відновлення благоустрою може бути обумовлено сторонами додатково);

- забезпечити повторне відновлення твердого покриття в місцях виконання робіт у разі його руйнування або осідання протягом трьох років.

- протягом п`яти днів погасити всю заборгованість з оплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу.

Як зазначає позивач та не заперечується сторонами - відповідач демонтаж рекламних засобів не здійснив.

Підписані сторонами акти демонтажу спірних рекламних засобів в матеріалах справи відсутні.

Доказів звернення із пропозицією стосовно розірвання договору сторонами до суду не надано.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що спірний договір відповідно до п. 7.1. є чинним до виконання розповсюджувачем зовнішньої реклами своїх зобов`язань за договором, зокрема, демонтажу спірних рекламних засобів, відновлення пошкоджених елементів благоустрою.

Також, господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 566 701,32 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 07.04.2022 по 30.01.2023 у розмірі 19 544,47 грн та інфляційні втрати за період з квітня 2022 року по січень 2023 року у розмірі 153 041,43 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що він виконаний неправильно.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує 3% річних на загальну суму заборгованості 795 287,60 грн за період з 07.04.2022 по 30.01.2023 та інфляційні втрати на загальну суму заборгованості 795 287,60 грн за період з квітня 2022 року по січень 2023 року.

Як вказано вище, відповідно до п. 4.3. договору плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний одержати рахунок у підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати. У разі неявки розповсюджувача зовнішньої римами до підприємства для одержання рахунку рахунок може бути надісланий розповсюджувачу зовнішньої реклами на електронну адресу, факсом або поштою. У разі надіслання розповсюджувачу зовнішньої реклами рахунку на електронну адресу або поштою рахунок вважається отриманим, якщо його надіслано за зазначеною розповсюджувачем зовнішньої реклами у цьому договорі поштовою або електронною адресою. У разі відсутності розповсюджувача зовнішньої реклами за повідомленою адресою або неотримання ним кореспонденції, що надійшла, з інших причин рахунок вважається отриманим.

З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача спірних рахунків, а також враховуючи відсутність жодних заперечень відповідача з приводу отримання ним спірних рахунків, господарський суд дійшов висновку, що спірні рахунки отримані відповідачем в день їх складання.

Таким чином, відповідно до п. 4.3. договору відповідач повинен був сплатити за надані послуги:

- відповідно до рахунку № РК000001151 від 01.04.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 06.04.2022 включно (01.04.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000001271 від 02.05.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 05.05.2022 включно (01.05.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000001560 від 01.06.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 06.06.2022 включно (01.06.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000002008 від 01.07.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 06.07.2022 включно (01.07.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000002096 від 01.08.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 04.08.2022 включно (01.08.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000002370 від 01.09.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 06.09.2022 включно (01.09.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000002655 від 03.10.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 06.10.2022 включно (03.10.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000002944 від 01.11.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 04.11.2022 включно (01.11.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000003359 від 01.12.2022 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 06.12.2022 включно (01.12.2022 + 3 робочих днів);

- відповідно до рахунку № РК000000269 від 02.01.2023 суму 79 528,76 грн з ПДВ у строк до 05.01.2023 включно (02.01.2023 + 3 робочих днів).

Отже, прострочення зобов`язання з оплати наданих послуг:

- за рахунком № РК000001151 від 01.04.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 07.04.2022;

- за рахунком № РК000001271 від 02.05.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 06.05.2022;

- за рахунком № РК000001560 від 01.06.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 07.06.2022;

- за рахунком № РК000002008 від 01.07.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 07.07.2022;

- за рахунком № РК000002096 від 01.08.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 05.08.2022;

- за рахунком № РК000002370 від 01.09.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 07.09.2022;

- за рахунком № РК000002655 від 03.10.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 07.10.2022;

- за рахунком № РК000002944 від 01.11.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 05.11.2022;

- за рахунком № РК000003359 від 01.12.2022 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 07.12.2022;

- за рахунком № РК000000269 від 02.01.2023 на суму 79 528,76 грн починатиметься з 06.01.2023.

Таким чином оскільки сума 795 287,60 грн включає в себе заборгованість за весь спірний період з квітня 2022 року по січень 2023 року, то початковою датою нарахування має бути початкова дата прострочення виконання зобов`язання з оплати за останнім по даті періодом надання послуг (січень 2023 року), тобто 06.01.2023.

З огляду на викладене, 3% річних підлягають нарахуванню за період з 06.01.2023 (початкова дата прострочення виконання зобов`язання з оплати за останнім по даті періодом надання послуг (січень 2023 року) по 31.01.2023 (гранична дата нарахування відповідно до розрахунку позивача), інфляційні втрати за період січень 2023 року.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1634,15 грн та інфляційні втрати у розмірі 6362,30 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 574 697,77 грн, з яких: 566 701,32 грн основний борг, 1634,15 грн 3% річних, 6362,30 грн інфляційні втрати.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 14 518,11 грн згідно з платіжною інструкцією № 1027 від 31.01.2023.

В подальшому позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 739 287,22 грн.

За подання до господарського суду позовної заяви про стягнення з відповідача 739 287,22 грн підлягає сплаті судовий збір у розмірі 11 089,31 грн.

Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 3428,80 грн (14 518,11 11 089,31).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 3428,80 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 2468,48 грн (22,26 %), на відповідача 8620,83 грн (77,74%).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровіжн" (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гоголя, буд. 15, ідентифікаційний код 38115518) на користь Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Лесі Українки (Пушкіна), буд. 55, ідентифікаційний код 21927416) 574 697,77 грн, з яких: 566 701,32 грн основний борг, 1634,15 грн 3% річних, 6362,30 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8620,83 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.06.2023

Суддя І.В. Мілєва