РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2023Справа № 910/3067/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Ольховської Лариси Вікторівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей"

про стягнення 900 000,00 грн

за участі представників:

від позивача - не з`явився;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - Вершинін К.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Ольховська Лариса Вікторівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" про стягнення 900 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами безпідставно набуто та збережено грошові кошти у розмірі 900 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено спосіб усунення недоліків.

До Господарського суду міста Києва позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3067/23, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.04.2023. Зобов`язано відповідачів подати до суду належним чином засвідчені копії: - товарно-транспортних накладних на здійснення поштових відправлень за послугами відкладеного платежу контактної особи - відправника Ольховської Лариси Вікторівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 ) у період з 24.12.2022 по 27.12.2022; - документів про здійснення грошових переказів отримувачами товарів за вищевказаними товарно-транспортними накладними.

Через систему "Електронний суд" 31.03.2023 представником відповідача-2 подано відзив, заперечено позовні вимоги.

Відповідачем-1 05.04.2023 подано заяву про проведення підготовчого засідання без участі представника та відзив, заперечено позовні вимоги.

Позивачем перед підготовчим засіданням 11.04.2023 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників справи у підготовчому засіданні 11.04.2023 оголошено перерву до 16.05.2023.

До Господарського суду міста Києва 21.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзиви, спростовано доводи відповідача-1 та відповідача-2 викладені у відзивах на позовну заяву.

Через систему "Електронний суд" 03.05.2023 представником відповідача-2 подано заперечення на відповідь на відзив, підтримано позицію викладену у відзиві.

Перед судовим засіданням 16.05.2023, на електронну адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, яку суд задовольнив.

За результатами підготовчого засідання 16.05.2023 суд прийняв рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.06.2023.

У судовому засіданні 06.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час виникнення спірних правовідносин, на час звернення до суду з даним позовом та на час ухвалення рішення у справі Фізична особа-підприємець Ольховська Лариса Вікторівна (позивач) перебувала в стані зареєстровано, вид діяльності - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

В період часу з 24.12.2022 по 27.12.2022 відповідачем1 прийнято до відправлення, доставлено та отримано грошовими коштами вартість доставлених товарів від покупців позивача.

Отримані від покупців товарів позивача грошові кошти відповідачем1 не було повернуто позивачу.

За підрахунками позивача сума боргу склала 900 000 грн. Сума боргу не оспорювалась відповідачами під час розгляду даного спору.

Факт прийняття до перевезення, здійснення доставки та отримання грошових коштів від покупців відповідачем1 не заперечено.

У той же час, відповідачем1 заявлено про відсутність у позивача права на отримання грошових коштів за відправлені ним товари, оскільки останній не є стороною договору перевезення.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач1 наголошує, що відправником товарів фактично є ФОП Ольховський Антон Андрійович.

У той же час, жодного доказу проведення будь-яких розрахунків з цією особою або будь-якими іншими особами за спірними поштовими доставками відповідачами у справі суду не надано.

Одночасно факт наявності зобов`язання з виплати грошових коштів заперечено і відповідачем2, оскільки позивачем не підписано заяву про приєднання до договору про переказ коштів. Відповідно до висновку пункту 15 відзиву у відповідача2 відсутній обов`язок приймати та перераховувати грошові перекази на користь позивача.

Відповідачем2 надано суду для прикладу п`ять документів на переказ готівки (пункт 21 відзиву) в яких отримувачем грошових коштів визначено Ольховську Л.В. Інші 786 - відповідачем2 суду не надано.

Суд має зазначити, що відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини друга статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, носієм процесуального обов`язку надання суду 786 платіжних документів є відповідач2, оскільки останній цими документами мав довести суду вірність своїх тверджень про отримувача цих коштів, який (за твердженням відповідача2) не є позивачем у даній справі.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведене, судом встановлено недоведеним твердження відповідача2 про неналежність отримувача грошових коштів, які було отримано від покупців позивача за доставлені товари.

Крім того, суд має зазначити, що відповідно до визначення статті 1 Господарського кодексу України підприємництвом є безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Як зазначалось раніше, позивач є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності. Матеріали справи (зокрема кількість продажів за кінець грудня 2022 року) доводять, що діяльність позивача є самостійною та систематичною.

Таким чином, у даному випадку відсутні підстави для твердження про те, що позивачем здійснювалась діяльність, що не є підприємницькою.

Юридичний статус людини як фізичної особи є базовим, безумовним та всеосяжним щодо інших юридичних статусів, надається з моменту народження людини та пов`язаний з одночасним набуттям цивільної правоздатності. Фізична особа наділена всім обсягом прав та свобод відповідно до міжнародних актів, Конституції та Законів України.

З метою реалізації власних інтересів та задоволення потреб фізична особа наділена правами вести будь-яку діяльність, що не заборонена Законом, яка може виражатися у будь-який спосіб, у тому числі та невиключно - ведення підприємницької діяльності.

Отримуючи з моменту державної реєстрації статус фізичної особи-підприємця, фізична особа не створює цим незалежного самостійного суб`єкта.

Майно фізичної особи у правому статусі підприємця невіддільне від майна самої фізичної особи незалежно від використання в господарській діяльності (будь-яке майно підприємцем на власний розсуд може бути використане для ведення підприємницької діяльності). Фізичною особою-підприємцем не ведеться баланс, і не виникає формально відділеної особи, адже фізична особа є неподільною за своєю суттю, а розподілення на юридичні статуси не породжує наслідків.

Таким чином, твердження відповідачів в частині не належності отримувача спірних грошових коштів як фізичної особи-підприємця, а не як фізичної особи без правового статусу підприємця є помилковими, оскільки у даному випадку мова йде про одну особу - позивача у справі.

У той же час, суд має погодитись з доводами відповідача2 в частині відсутності у нього солідарного з відповідачем1 юридичного зобов`язання перед позивачем зі сплати грошових коштів з огляду на відсутність укладеного господарсько-правового договору.

Відповідно, суд відмовляє у задоволенні вимог позову про солідарне стягнення суми боргу з відповідача2.

Перевезення пошти здійснюється за договором перевезення (частина перша статті 908 Цивільного кодексу України).

Законом України «Про поштовий зв`язок» визначено, що під послугами поштового зв`язку розуміється діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів (стаття 1).

Під терміном поштовий переказ відповідно до визначення статті 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» розуміється послуга (поштового зв`язку), яка здійснюється на виконання доручення користувача щодо пересилання та виплати адресату (перерахування на рахунок) зазначеної ним суми грошових коштів з використанням поштової мережі.

Користувачем послуг поштового зв`язку є фізична або юридична особа, яка користується послугами поштового зв`язку як відправник або одержувач.

В свою чергу, за визначенням статті 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» відправником є фізична або юридична особа, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) або найменування якої зазначені у встановленому порядку при пересиланні поштового відправлення, поштового переказу та яка подає оператору поштового зв`язку для пересилання поштове відправлення, поштовий переказ.

Таким чином, відправником поштового відправлення або переказу (як і отримувачем) може бути будь-яка особа, у тому числі і призначена власником майна або грошових коштів, які пересилаються засобами поштового зв`язку.

Відповідно, твердження відповідача1 про відсутність у нього будь-яких зобов`язань перед позивачем у справі не відповідають фактичним обставинам.

За інформацією офіційного веб-сайту відповідача1 його послуга «грошовий переказ» передбачає переказ грошових коштів від одержувача посилки її відправнику. Відправник може отримати кошти у відділенні Нової пошти або на банківську картку. Відправник може внести зміни в уже створену експрес- накладну через сервіс «Зміна даних в експрес- накладній» та додати, видалити та відредагувати послугу «Грошовий переказ».

Таким чином, приймаючи до відправлення поштові посилки позивача, відповідач1 прийняв зобов`язання з вчасної їх доставки та забезпечення отримання відповідних грошових коштів відправником або визначеною ним особою.

Спосіб виконання свого зобов`язання з грошового переказу відповідач1 мав обирати з будь-яких не заборонених чинним законодавством (банківський переказ, виплата готівкою у межах касового залишку тощо).

Залучення відповідачем1 для виконання цих зобов`язань відповідача2 (за інформацією офіційних веб-сайтів обох відповідачів NovaPay належить до групи компаній «Нова пошта» та забезпечує її зручними, швидкими і надійними платіжними сервісами в онлайні та офлайні) не змінює обсяг зобов`язання відповідача1 перед позивачем.

Як зазначалось раніше, суд має погодитись з доводами відповідача2 в частині відсутності у нього грошових зобов`язань перед позивачем, оскільки його правовідносини існують виключно з відповідачем1 і які не є предметом даного судового дослідження.

Листом №24-01/2023/18/13 від 24.01.2023 (відповідь на запит захисника позивача №86 від 09.01.2023) відповідач2 повідомив позивача про припинення з 05.10.2022 ділових відносин в частині проведення фінансових операцій на підставі отримання систематичних переказів фізичними особами, що може свідчити про здійснення підприємницької діяльності без реєстрації фізичної особи підприємця та/або здійснення фінансових операцій в статусі фізичної особи, зареєстрованою як фізична особа підприємець.

Суд не надає правової оцінки рішенню відповідача2, оскільки воно не є предметом даного судового дослідження з огляду на відсутність господарсько-правових відносин між позивачем та відповідачем2, але має зазначити, що питання наявності факту державної реєстрації позивача як підприємця з основним видом діяльності роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, перевіряється простим запитом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У будь-якому випадку, відмова відповідача2 від виконання доручень відповідача1 з перерахування грошових коштів позивачу не зміню обсяг зобов`язань відповідача1 зі здійснення грошових переказів.

Маючи не виконані господарсько-правові зобов`язання перед позивачем саме відповідач1 мав вчинити усі необхідні дії для його виконання, у тому числі і шляхом ініціювання відповідного грошового переказу через обслуговуючу банківську установу.

Натомість відповідачем1 утримано без відповідної правової підстави отримані від покупців позивача грошові кошти.

Право на власний розсуд розпоряджатись належним йому майном є гарантованим, зокрема, статтею 41 Конституції України та статтею 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Судом встановлено, що відповідачем1 допущені господарсько-правові правопорушення в частині неправомірного утримання грошових коштів, що складають вартість товарів позивача, які було сплачено покупцями при їх отриманні у посадових осіб відповідача1.

За правилом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення суми боргу з відповідача1.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача1.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (03131, м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718) на користь Фізичної особи-підприємця Ольховської Лариси Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 900 000 (дев`ятсот тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

3. У частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 13.06.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк