ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2023 р. Справа№ 44/440-б

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

у присутності представників сторін:

від апелянта - Горобець Р.В. - довіреність;

від ОСОБА_1 - Бобович М.М. - адвокат;

ліквідатор Реверук П.К. - особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року

(повний текст складено 13.12.2022 року)

за заявою ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ`КОМ» арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестментс Енд Девелопмент», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

у справі № 44/440-б (суддя Пасько М.В.)

за заявою публічного акціонерного товариства «Альфа - банк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ`КОМ»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року по справі № 44/440-б задоволено клопотання ліквідатора боржника № 02-75/1168 від 01.12.2022 року. Затверджено звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Реверука П.К. за виконання повноважень ліквідатора боржника у справі № 44/440-б за період з 17.02.2021 року по 30.11.2022 року у розмірі 403 714, 32 грн. Затверджено звіт про витрати арбітражного керуючого Реверука П.К., пов`язані із виконанням повноважень ліквідатора боржника у справі № 44/440-б за період з 23.01.2021 року по 30.11.2022 року у розмірі 1 276, 20 грн. Відмовлено ліквідатору боржника в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163 637, 90 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» (надалі по тексту - АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус», апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б в частині відмови ліквідатору боржника в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163,637 грн. та ухвалити в цій частині постанову про покладення солідарно субсидіарну відповідальність на учасника товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ`КОМ» (надалі по тексту - ТОВ «СІТІ`КОМ», боржник) - товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (надалі по тексту - ТОВ «ІНВЕСТМЕНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ») та керівників ТОВ «СІТІ`КОМ» - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які перебували на посаді керівників боржника, у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ «СІТІ`КОМ».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що вважає ухвалу місцевого суду в частині відмови ліквідатору боржника в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163,637 грн. такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права та сталої практики відносно притягнення третіх осіб до відповідальності, оскільки відповідно до ч.5 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній на дату порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «СІТІ`КОМ», ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

Також апелянт зазначає, що 21.10.2019 року Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність на підставі п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відтак, безпідставними є доводи суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі про неможливість застосування ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства у спірних правовідносинах, що відповідно є підставою для її скасування.

Крім того, апелянт зазначає, що ліквідатором встановлено, що засновниками та посадовими особами (директорами) ТОВ «СІТІ`КОМ», в той час коли вже існував великий обсяг заборгованості, вчинялися завідомо невигідні для товариства правочини, останніми свідомо здійснено виведення майнових активів , що стало причиною неплатоспроможності боржника та зменшення ліквідаційної маси, за рахунок якої можливо було б задовольнити вимоги кредиторів.

Апелянтом зазначено, що ліквідатор, звертаючись до суду першої інстанції на виконання вимог закону чітко й обґрунтовано визначив таких осіб: керівниками ТОВ «СІТІ`КОМ» були особи: листопад 2006 року - січень 2009 року - ОСОБА_1 ; січень 2009 року - ОСОБА_2 .

Учасниками ТОВ «СІТІ`КОМ» є ТОВ «ІНВЕСТМЕНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ», що також підтверджується Статутом ТОВ «СІТІ`КОМ» в редакції станом на лютий 2010 року.

Відповідно до п.п. 9.14-9.16. Статуту ТОВ «СІТІ`КОМ», Виконавчим органом товариства є Генеральний директор, який керує поточною діяльністю товариства. Генеральний директор, зокрема, самостійно вирішує всі питання діяльності товариства, за виключенням тих, які віднесені до виключної компетенції Загальних зборів Учасників. Генеральний директор несе відповідальність за фінансово-економічні результати діяльності товариства.

Апелянт зазначає, що за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «СІТІ`КОМ», зокрема, з даних зведеного балансу за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, встановлено зростання довгострокових та поточних зобов`язань, а саме: показник зобов`язань станом на 2006 рік становив 130 527, 00 грн., на 2007 рік - 275 425,5 грн., на 2008 рік - 309 494,00 грн.

При цьому, наявні матеріали справи свідчать, що 03.07.2008 року між ТОВ «СІТІ`КОМ» в особі керівника ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №16/КЛ-V/2008-980 в межах 9 500 000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань по договору, які полягають у поверненні траншів в межах кредитної лінії, сплаті відсотків за користування кредитною лінією, комісійної винагороди, а також, можливої неустойки (штрафу, пені), позичальником укладено договори застави.

Також, 30.09.2008 року між ТОВ «СІТІ`КОМ» в особі керівника ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк» укладено договір про надання мультивалютної невідновлювальної відкличної кредитної лінії №29 в межах максимального ліміту заборгованості 51 700 000,00 грн. та 1 730 000,00 дол. США.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань, між кредитором та ТОВ «СІТІ`КОМ» укладено договір застави товарів в обороті №29ВД/Z-1 від 30.09.2008 року, заставною вартістю 16 827 479,12 грн.

Водночас, отримані кредитні кошти боржником повернуто не було, що підтверджується ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2011 року у справі №44/440-б, відповідно до якої ПАТ «ВТБ Банк» визнано кредитором по відношенню до боржника за вказаним вище кредитним договором.

Таким чином, апелянт вважає, що з урахуванням викладеного та враховуючи тяжкий фінансовий стан боржника станом на 2008 рік, ліквідатор в повній мірі довів, що боржник, від імені та в інтересах якого діяли засновник та керівники не мав наміру повертати кошти, які були отримані за вказаними вище кредитними договорами.

Також, за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «СІТІ`КОМ», вбачається, що показник вартості активів ТОВ «СІТІ`КОМ» на кінець звітного періоду становить - 374 543,00 грн., водночас, зазначена вартість активів фактично не відповідає вартості виявленого майна.

Отже, з урахуванням усіх обставин справи, дії учасника та керівників товариства, на думку апелянта, свідчать про навмисне погіршення фінансового стану боржника та спрямовані на збільшення кредиторської заборгованості, без реальних намірів здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 року апеляційну скаргу АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Грека Б.М., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 року витребувано з господарського суду міста Києва сформовані матеріали оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року по справі № 44/440-б за заявою публічного акціонерного товариства «Альфа - банк» (надалі по тексту - АТ «Альфа - банк») до ТОВ «СІТІ`КОМ» про банкрутство для розгляду апеляційної скарги АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б до надходження матеріалів справи № 44/440-б до Північного апеляційного господарського суду.

23.01.2023 року через відділ документального забезпечення суду від апелянта надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками іншим учасникам справи.

08.02.2022 року від господарського суду міста Києва на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 року надійшли матеріали справи № 44/440-б за заявою ПАТ «Альфа - банк» до ТОВ «СІТІ`КОМ» про банкрутство.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 року поновлено АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б. Розгляд апеляційної скарги АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» призначено на 05.04.2023 року.

У зв`язку з виходом у відпустку головуючого судді Копитової О.С. з 30.03.2023 року по 10.04.2023 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 року розгляд апеляційної скарги АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» перепризначено на 12.04.2023 року.

31.03.2023 року на електронну адресу суду від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшли пояснення по справі, в яких зазначає, що під час виконання повноважень ліквідатора боржника останнім майнові активи у ТОВ «СІТІ`КОМ» виявлені не були. Грошові кошти на рахунках боржника відсутні.

Ліквідатор зазначає, що за наявними в матеріалах справи копіями річної фінансової звітності ТОВ «СІТІ`КОМ», а саме: Баланс та Звіт про фінансові результати за 2006 рік, 2007 рік та 2008 рік на замовлення арбітражного керуючого Реверука П.К. фахівцями ТОВ «Юридична група «Пріоритет» був проведений аналіз економічних показників фінансового стану ТОВ «СІТІ`КОМ» за результатами якого складений відповідний Звіт.

З врахуванням проведеного аналізу єдиною процедурою, яка може бути застосована до ТОВ «СІТІ`КОМ» з метою задоволення вимог кредиторів, є ліквідаційна процедура в межах справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

За результатами аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «СІТІ`КОМ» виявлена наявність ознак дій з доведення до банкрутств, що в свою чергу є підставою для притягнення до субсидіарної відповідальності засновників (учасників) та керівників боржника за незадоволення вимог кредиторів.

Зокрема, наявні матеріали свідчать, що засновником та посадовими особами (директорами) ТОВ «СІТІ`КОМ», вчинялися завідомо невигідні для товариства правочини (укладення кредитних договорів), спрямовані лише на збільшення кредиторської заборгованості, без реальних намірів здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Крім того, ліквідатор зазначає, що засновником та посадовими особами (директорами) ТОВ «СІТІ`КОМ» свідомо здійснено виведення майнових активів (переведення майна та грошових коштів на іншу юридичну особу), що стало причиною неплатоспроможності боржника та зменшення ліквідаційної маси, за рахунок якої можливо було б задовольнити вимоги кредиторів.

Таким чином, ліквідатор вважає, що вищезазначені обставини свідчать про наявність підстав для покладення на засновника та посадових осіб (директорів) засновником та посадовими особами (директорами) ТОВ «СІТІ`КОМ» субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163 637,90 грн.

05.04.2023 року на електронну адресу суду від кредитора акціонерного товариства «Сенс Банк» (надалі по тексту - АТ «Сенс Банк») надійшли пояснення по справі.

В поданих поясненнях, на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 року, кредитором зазначено, що АТ «Сенс Банк» у даній справі є юридичною особою зареєстрованою відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є громадянин Російської Федерації - ОСОБА_3 .

Також кредитор у своїх поясненнях зазначає, що не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, а також просить суд провести судове засідання у справі, що призначене на 12.04.2023 року без участі представника банку.

12.04.2023 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М. у відпустку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 року розгляд апеляційної скарги АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» призначено на 19.04.2023 року.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Грека Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б та призначено на 19.04.2023 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 року розгляд справи № 44/440-б за апеляційною скаргою АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» відкладено на 07.06.2023 року.

05.06.2023 року на електронну адресу суду від ліквідатора ТОВ «СІТІ`КОМ» Реверука П.К. надійшли пояснення по справі.

Обґрунтовуючи подані пояснення ліквідатор зазначає, що 19.05.2023 року останнім було направлено до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві запит про надання інформації по Кримінальному провадженню №0000221 від 18.02.2023 року.

Однак, станом на даний час відповідь на адресу ліквідатора не надійшла.

Крім того, ліквідатор у своїх поясненнях зазначає, що під час ліквідаційної процедури у справі 44/440-б ліквідатором Реверуком П.К. були вжиті належні заходи з розшуку заставного майна боржника, зокрема направлено запити на адреси підприємств. Однак, за результатами заходів з розшуку заставного рухомого майна ТОВ «СІТІ`КОМ» віднайти рухоме майно банкрута не вдалося.

07.06.2023 року до початку судового засідання на електронну адресу суду від ліквідатора ТОВ «СІТІ`КОМ» Реверука П.К. надійшли додаткові пояснення по справі.

В поданих поясненнях ліквідатор зазначає, що останньому, згідно Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, стало відомо про наявність в Реєстрі відомостей про реєстрацію обтяжень рухомого майна боржника, в зв`язку з чим останнім були вжиті належні заходи з розшуку заставного майна банкрута.

07.06.2023 року в судове засідання з`явилися представник апелянта, представник Філатова Р.Б. та ліквідатор ТОВ «СІТІ`КОМ» арбітражний керуючий Реверук П.К. та надали усні пояснення по справі.

07.06.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Згідно зі статтею 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

21.10.2019 року вступив в дію Кодекс України з процедур банкрутства, а Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до місцевого суду з заявою про порушення справи про визнання боржника банкрутом, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2010 року порушено провадження у справі № 44/440-б.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 01.07.2011 року затверджено реєстр вимог кредиторів на суму 501 163 637, 90 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 07.11.2011 року визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Кіцула С.Б.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року замінено ліквідатора боржника на арбітражного керуючого Реверука П.К.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року продовжено строк для подання суду на затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута на шість місяців, тобто до 06.10.2021 року.

18.08.2021 року від ліквідатора боржника надійшов на затвердження ліквідаційний звіт.

30.12.2021 року від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшла заява про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501.163.637, 90 грн.

В поданій заяві ліквідатор боржника просить суд покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника на учасника ТОВ «ІНВЕМНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ» та керівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також стягнути з них кошти в розмірі 501 163 637, 90 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що в результаті дій та бездіяльності колишніх керівників та засновника, боржник став неплатоспроможним, що призвело до його банкрутства та унеможливило проведення ним розрахунків з його кредиторами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року по справі № 44/440-б, між іншим, відмовлено ліквідатору боржника в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163 637, 90 грн.

Зазначена ухвала місцевого суду в частині відмови ліквідатору боржника в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163 637, 90 грн. і переглядається апеляційним судом.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів вбачає підстави для зміни її мотивувальної частини та залишення без змін резолютивної частини, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд відмовляючи ліквідатору боржника в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та стягнення 501 163 637, 90 грн. зазначив, що застосування субсидіарної відповідальності у справах про банкрутство урегульовано нормами ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, чинного на час подання ліквідатором заяви.

Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Провадження у справі про банкрутство боржника було відкрито 08.07.2010 року.

Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності 21 квітня, а введений в дію 21 жовтня 2019 року, тобто норми про притягнення керівника, засновників та третіх осіб за доведення до банкрутства не існувало на дату порушення провадження, а отже була відсутня цивільна відповідальність в рамкам справи про банкрутство боржника.

Лише з викладених підстав господарський суд прийшов до висновку, що подана заява задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду, що на момент порушення провадження у справі про банкрутство боржника - 08.07.2010 року, норми про притягнення керівника, засновників та третіх осіб за доведення до банкрутства не існувало, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла до 19.01.2013року) ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту;

- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

- з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту;

- заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими;

-з підстав, передбачених ч. 10 ст. 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню;

- реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діяла до 19.01.2013року) передбачено, що при здійсненні своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Частиною 1 ст. 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

За змістом ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема, фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва - боржника, його засновників (учасників), власника майна , а також інших осіб.

Частиною 3 ст. 215 Господарського кодексу України визначено, що умисним банкрутством визназнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Вказані норми були чинні станом на дату порушення провадження у даній справі, що спростовує доводи місцевого суду про те, що інститут субсидіарної відповідальності винних осіб за доведення боржника до банкрута було встановлено лише у 2013році з набранням чинності новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, твердження місцевого суду про те, що інститут субсидіарної відповідальності винних осіб за доведення боржника до банкрутства було встановлено лише у 2013році з набранням чинності новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є помилковими.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено вище, 21.10.2019 року вступив в дію Кодекс України з процедур банкрутства та відповідно втратив дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в зв`язку із цим подальше провадження у справі про банкрутство здійснюється відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства.

У відповідності до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор визначив суб`єктний склад осіб, які на його думку можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності таким чином:

1) колишні керівники ТОВ «СІТІ`КОМ»:

- ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_2 ;

2) учасники ТОВ «СІТІ`КОМ»

- ТОВ «ІНВЕМНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ»

Колегія суддів зазначає, що визначена ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства відповідальність засновника (учасника, акціонера), керівника боржника та іншої особи, яка має право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, застосовується у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника та повинна обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення - об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у цьому випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника. Притягнення винних у доведені до банкрутства осіб до субсидіарної відповідальності є механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки. Щодо об`єктивної сторони правопорушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство слід зазначити, що хоча приписи ч.2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства і містять диспозицію (зміст) правопорушення- "доведення до банкрутства", за яке передбачені наслідки у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

Оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (стаття 42 ГК України).

Особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень (така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05.07.2022 у справі N 916/1272/18).

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, суб`єктів субсидіарної відповідальності умовно можна поділити на дві групи:

І група - засновники (учасники, акціонери) та інші особи, які відповідно до закону за своїм юридичним статусом та відповідно до установчих документів мають право безпосередньо давати обов`язкові для виконання боржником (його органів управління) вказівки, приймати рішення, видавати розпорядження чи накази боржнику. У законодавстві України віднесені до цієї групи особи іменуються як: "заінтересовані особи стосовно боржника" ( ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства), "пов`язані особи" (ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", стаття 14.1.159. Податкового кодексу України, ст. 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність"), "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" (ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення");

II група - інші особи, які не мають формалізованих зав`язків із юридичною особою-боржником однак мають змогу іншим чином визначати та впливати на поведінку боржника в господарських відносинах. Такі особи самостійно або спільно з іншими особами визначають волю боржника щодо здійснення або утримання від здійснення певних дій.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника (аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.06.2020 у справі N 910/21232/16, від 10.12.2020 у справі N 922/1067/17, від 24.02.2021 у справі N 902/1129/15, від 01.06.2021 у справі N 904/4855/17, від 10.06.2021 у справі N 5023/2837/11, від 19.08.2021 у справі N 25/62/09, від 15.02.2022 у справі N 927/219/20, від 05.07.2022 у справі N 916/1272/18).

Суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).

Для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, необхідна конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема, із сукупності таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:

1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Така правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 30.01.2018 у справі N 923/862/15, від 05.02.2019 у справі N 923/1432/15 та від 16.06.2020 у справі N 910/21232/16, та не втратила своєї актуальності із введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка має причинно-наслідковий зв`язок із відповідальністю, передбаченою ч.2 другою ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство. Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності щодо боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення ч. 1-3 ст. 4 Кодексу України з процедур банкрутства (у цих висновках Суд звертається до правової позиції, що сформульованої Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.06.2020 у справі N 910/21232/16, від 14.07.2020 у справі N 904/6379/16, від 10.12.2020 у справі N 922/1067/17, від 01.06.2021 у справі N 904/4855/17, від 15.02.2022 у справі N 927/219/20).

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, які підтверджують обставини доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує наявність підстав для притягнення такої особи до відповідальності за доведення до банкрутства (банкрутства), а відтак - не надає можливості визначити суб`єкт відповідальності, встановити його вину у діях/бездіяльності та покласти субсидіарну відповідальність на такого суб`єкта (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі N 910/21323/16, від 15.02.2022 у справі N 927/219/20.

Звертаючись до господарського суду з зазначеною заявою ліквідатор визначив підстави, за яких на його думку існує необхідність в покладанні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на винних осіб, зокрема ліквідатором зазначено, що за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «СІТІ`КОМ», зокрема, з даних зведеного балансу за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року встановлено зростання довгострокових та поточних зобов`язань, а саме: показник зобов`язань станом на 2006 рік становив 130 527, 00 грн., на 2007 рік - 275 425,5 грн., на 2008 рік - 309 494,00 грн.

Також ліквідатор зазначає, що 03.07.2008 року між ТОВ «СІТІ`КОМ» в особі керівника Філатова Р.П. та ВАТ «КБ «Надра» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №16/КЛ-V/2008-980 в межах 9 500 000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань по договору, які полягають у поверненні траншів в межах кредитної лінії, сплаті відсотків за користування кредитною лінією, комісійної винагороди, а також можливої неустойки (штрафу, пені), позичальником укладено:

- договір застави товарів в обороті №16/ЗТО- V/2008 від 03.07.2008 року, відповідно до умов якого боржником передано в заставу предмет застави, який належить заставодавцю на праві власності, перелік якого зазначений в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Предмет застави оцінюється сторонами у 2 700 000,00 грн. та знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, пр.Леніна, 147;

- договір застави основних засобів від 03.07.2008 року, відповідно до умов якого боржником передано в заставу предмет застави, який належить заставодавцю на праві власності, перелік якого зазначений в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Залишкова вартість предмета застави становить 11 562 331,00 грн. та знаходиться за адресою: м. Київ, пр.. Маяковського, 23а; м. Київ, вул.. Малишка, 3; м.Київ пр.. 50 річчя Жовтня, 6г; м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна перемоги, 86а; м.Дніпропетровськ, вул.. Героїв Сталінграду, 31д; м. Запоріжжя, пр..Леніна, 147; м. Львів вул.. Наукова, 35а; м. Одеса, пр.. Семафорний, 4; м. Донецьк вул.. Стадіонна, 3д; м. Кривий Ріг, вул.. Лермонтова,37; м. Полтава, вул.. Ковпака, 26в; м.Харків, вул.. Героїв Праці,7; м. Івано-Франківськ, вул.. Коновальця,221; м.Київ, вул.. Промислова, 3-Г.

Водночас, отримані кредитні кошти боржником повернуто не було, що підтверджується ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2011 року у справі №44/440-б, відповідно до якої ВАТ «КБ «Надра» визнано кредитором по відношенню до боржника за вказаним вище кредитним договором.

Також ліквідатор зазначає, що , 30.09.2008 року між ТОВ «СІТІ`КОМ» в особі керівника Філатова Р.П. та ВАТ «КБ «Надра» укладено договір про надання мультивалютної невідновлювальної відкличної кредитної лінії №29 в межах максимального ліміту заборгованості 51 700 000,00 грн. та 1 730 000,00 дол. США.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань, між кредитором та ТОВ «СІТІ`КОМ» укладено договір застави товарів в обороті №26ВД/Z-1 від 30.09.2008 року, заставною вартістю 16 827 479,12 грн.

Водночас отримані кредитні кошти боржником повернуто не було, що підтверджується ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2011 року у справі №44/440-б, відповідно до якої ВАТ «КБ «Надра» визнано кредитором по відношенню до боржника за вказаним вище кредитним договором.

На думку ліквідатора, враховуючи тяжкий фінансовий стан боржника станом на 2008 рік, можна дійти висновку, що боржник, від імені та в інтересах якого діяли засновник та керівники не мав наміру повертати кошти, які були отримані за вказаними вище кредитними договорами.

Крім того, ліквідатор в своїй заяві посилається на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09.04.2015 року у справі №760/28230/13-к.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено самим ліквідатором аналіз фінансово-господарської діяльності ТОВ «СІТІ`КОМ» було проведено з даних зведеного балансу та звіту про фінансові результати за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року.

Іншої первинної документації для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «СІТІ`КОМ» ліквідатором подано не було.

Ліквідатор вказує на збільшення поточних та довгострокових зобов`язань боржника та посилається на отримання боржником кредитів, які його керівник не мав наміру повертати.

Апеляційний суд зазначає, що звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника щодо виявлення ознак неплатоспроможності, проведений на підставі лише звітів та балансів, не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства.

Ліквідатор стверджує, що боржник переводив активи, зокрема і отримані кредитні кошти на користь інших осіб, при цьому, жодних доказів не надає.

Ліквідатором не встановлено та не підтверджено, яким чином взагалі було використано кредитні кошти.

Матеріали справи не містять банківських виписок по рахункам боржника, з яких вказані обставини можна б було встановити.

Ліквідатор, як на один з головних доказів посилається на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09.04.2015 року у справі №760/28230/13-к, в якому визначено, що обвинувачений Особа 2 (за твердженням ліквідатора Філатов Р.П.) частково визнав свою вину в неналежному веденні господарської діяльності.

При цьому, у вказаному рішенні вказано, що Особа 2 вказала про відчуження активів іншими особами на користь ТОВ «Персональна електроніка».

Ліквідатором не надано доказів на підтвердження встановлення вказаних взаємовідносин між боржником та ТОВ «Персональна електроніка» для підтвердження вказаних обставин. Не надано доказів звернення до вказаного підприємства з метою повернення майна боржника або стягнення коштів в разі неможливості його повернення.

Ліквідатор вказував, в судовому засіданні, що в нього були відсутні банківські виписки по рахунках боржника та інші докази на яких наголошує суд, однак, до подання відповідної заяви до суду так і після її подання, ліквідатор не був позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів у третіх осіб.

При цьому, фактично доводи ліквідатора викладені в заяві стосуються лише ОСОБА_1 .

Що стосується керівника ОСОБА_2 та учасника ТОВ «СІТІ`КОМ»

- ТОВ «ІНВЕМНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ», які на думку ліквідатора повинні бути притягнуті до субсидіарної відповідальності, апеляційний суд зазначає, що ліквідатором в своїй заяві не наведено жодних тверджень та пояснень стосовно керівника ОСОБА_2 та учасники ТОВ «СІТІ`КОМ» - ТОВ «ІНВЕМНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Також не додано і належних доказів, що саме з вини керівника ОСОБА_2 та учасника ТОВ «СІТІ`КОМ» - ТОВ «ІНВЕМНТС ЕНД ДЕВЕЛОПМЕНТ» відбулося банкрутство ТОВ «СІТІ`КОМ».

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення вказаними особами взагалі будь-яких дій направлених на свідоме доведення боржника до банкрутства.

Враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для покладення на будь-кого із зазначених ліквідатором боржника осіб субсидіарної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1-3 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

В силу викладених обставин колегія суддів вважає, що ліквідатором в повному обсязі не доведено належними доказами викладених в заяві обставин, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Мотивувальна частина ухвали господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б - зміні, резолютивна частина ухвали господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б - залишенню без змін.

Керуючись ст. 269, ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б задовольнити частково.

2.Змінити мотивувальну частину ухвали господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б виклавши її в редакції цієї постанови.

3. Резолютивну частину ухвали господарського суду міста Києва від 06.12.2022 року у справі № 44/440-б залишити без змін.

4. Матеріали справи №44/440-б повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 14.06.2023 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков