12 квітня 2023 рокуСправа № 921/397/21
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.
Розглянувши заяву ТОВ будівельна компанія "Вся Україна" щодо витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2028 від 31.03.2021)
у справі №921/397/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю будівельної компанії "Вся Україна", вул. Тернопільська, 83-а, с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська область,
про стягнення заборгованості в сумі 1 051 632, 83 грн, з яких: 974 587, 80 грн основна заборгованість; 53 699, 79 грн борг з урахуванням індексу інфляції; 23 345, 24 грн 3% річних.
В судове засідання представники сторін не з`явились.
Відповідно до частини 3 статті 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №921/397/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Білецької сільської ради, вул. Молодіжна, буд.19, с. Біла, Тернопільський район, Тернопільська область , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю будівельної компанії "Вся Україна", вул. Тернопільська, 83-а, с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська область, - 974 587, 80 грн основна заборгованість; 53 699, 79 грн борг з урахуванням індексу інфляції; 18 472,30 грн 3% річних та 15 701,39 грн судового збору. В решті позовних вимог, відмовлено.

31.03.2022 ТОВ будівельна компанія "Вся Україна" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн, на підставі ст. ст. 123 - 126 ГПК України (вх. № 2028).

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.04.2022, для розгляду вказаної заяви визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.06.2022 задоволено клопотання ТОВ БК "Вся Україна". Поновлено процесуальний строк ТОВ БК "Вся Україна" на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Прийнято заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/397/21, до розгляду та призначено судове засідання на 30.06.2022.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.06.2022 зупинено провадження щодо розгляду заяви ТОВ будівельна компанія "Вся Україна" щодо витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2028 від 31.03.2021) у справі №921/397/21 до закінчення перегляду Західним апеляційним господарським судом в порядку апеляційного провадження рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №921/397/21 та до повернення матеріалів справи № 921/397/21 до Господарського суду Тернопільської області.

Відповідно до бази даних системи "Діловодство спеціалізованого суду" матеріали справи №921/397/21 повернулися до Господарського суду Тернопільської області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №921/397/21 у задоволенні вимог апеляційної скарги Білецької сільської ради №548 від 01.06.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1218/22 від 06.06.2022) відмовлено. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 залишено без змін.

Ухвалою суду від 29.03.2023 поновлено провадження щодо розгляду заяви ТОВ будівельна компанія "Вся Україна" щодо витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2028 від 31.03.2021) у справі №921/397/21 та призначено судове засідання на 12.04.2023.

Представник заявника/позивача в судове засідання 12.04.2023 не з"явився.

Представник відповідача в судове засідання 12.04.2023 не з"явився, однак відповідачем надіслано до суду клопотання про розгляд заяви без участі представника Білецької сільської ради ( вх. № 3192 від 12.04.2023).

В поданому клопотанні відповідач зазначив, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката ТОВ БК "Вся Україна" від 06.04.2022 за №397 підтримує в повному обсязі.

Відповідно частини 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( пункт 12 частини 3 статті 12 ГПК України) .

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

За приписами статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, законодавцем прямо встановлено, що з метою підтвердження розміру судових витрат, які понесено в зв`язку з розглядом справи, стороні слід подати докази в строк, визначений в ч.8 ст.129 ГПК України, а саме до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частин 1, 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як слідує із матеріалів справи, 14.06.2021 ( дата подання позовної заяви), тобто разом з першою заявою по суті спору ТОВ БК "Вся Україна" подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

31.03.2022 (зареєстровано канцелярією Господарського суду Тернопільської області) Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія "Вся Україна" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх. №2028) про ухвалення додаткового рішення - стягнення судових витрат у розмірі 40 000,00 грн на професійну правничу допомогу, з відповідними доказами.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.06.2022 задоволено клопотання ТОВ БК "Вся Україна". Поновлено процесуальний строк ТОВ БК "Вся Україна" на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

15.02.2021 між ТОВ БК "Вся Україна" (Клієнт) та адвокатом Остафійчук Ігорем Борисовичем (Адвокатом) укладено договір №1 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Адвокат в межах своєї спеціалізації бере на себе зобов"язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, що стосується господарського спору про стягнення з Білецької сільської ради на користь ТОВ БК "Вся Україна" заборгованості за договором підряду №2907 від 29.07.2019 ( п.1.1. Договору).

Також, 15.02.2021 між ТОВ БК "Вся Україна" (Клієнт) та адвокатом Остафійчук Ігорем Борисовичем (Адвокатом) підписано додаткову угоду №1 до договору №1 про надання правової допомоги, якою сторони визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвоката за надання правової допомоги у господарському спорі про стягнення з Білецької сільської ради на користь ТОВ БК "Вся Україна" заборгованості за договором підряду №2907 від 29.07.2019. Адвокат зобов"язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у суді першої інстанції (Господарський суд Тернопільської області) ( п.1 Додаткової угоди).

Орієнтовна (попередня) вартість послуг - гонорар: попередня консультація (з виїздом до клієнта), з"ясування (вивчення) фактичних обставин справи у клієнта, вивчення документів, аналіз судової практики в аналогічних спорах, підготовка правової позиції - вартість 8 000,00 грн; підготовка позовної заяви (повний пакет документів) до Господарського суду Тернопільської області про стягнення заборгованості за договором підряду №2907 від 29.07.2019 - вартість 12 000,00 грн та представництво інтересів у суді першої інстанції - Господарському суді Тернопільської області 20 000,00 грн (п.2 Додаткової угоди).

Факт надання адвокатських послуг підтверджується Актами приймання - передачі наданих послуг №1 від 17.02.2021 на суму 8 000,00 грн; № 2 від 01.04.2021 на суму 12 000,00 грн; №3 від 07.10.2021 на суму 13 000,00 грн; №4 від 01.12.2021 на суму 6 000,00 грн; №5 від 21.02.2022 на суму 2 000,00 грн та платіжними дорученнями №1374 від 15.03.2021, №1431 від 07.06.2021, №1 від 25.03.2022.

Отже, Договір про надання правової допомоги №1 від 15.02.2021; Додаткова угода №1 від 15.02.2021 до договору про надання правової допомоги; Акти приймання - передачі наданих послуг №1 від 17.02.2021 на суму 8 000,00 грн, № 2 від 01.04.2021 на суму 12 000,00 грн, №3 від 07.10.2021 на суму 13 000,00 грн, №4 від 01.12.2021 на суму 6 000,00 грн, №5 від 21.02.2022 на суму 2 000,00 грн та платіжні доручення №1374 від 15.03.2021, №1431 від 07.06.2021, №1 від 25.03.2022 є належними доказами понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час розгляду справи №921/397/21.

Витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави ( частина 1 статті 126 ГПК України).

Як визначено частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3, 4 статті 126 ГПК України).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами ( стаття 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах, - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" .

Правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12.

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Отже, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме згадану вище умову договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, тобто дослідження обставин оплати цих витрат не відіграє ключової ролі при вирішенні питання щодо їх розподілу.

Правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20 при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналіз наведених норм ч.4 ст. 126 ГПК України, а також ст. 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, - зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Правова позиція наведена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2023 у справі №921/628/19.

12.04.2023 відповідачем надіслано до суду клопотання (вх. № 3192), в якому зазначив, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката ТОВ БК "Вся Україна" від 06.04.2022 за №397 підтримує в повному обсязі.

Так, як зазначено вище факт надання адвокатських послуг підтверджується Актами приймання - передачі наданих послуг №1 від 17.02.2021 на суму 8 000,00 грн; № 2 від 01.04.2021 на суму 12 000,00 грн; №3 від 07.10.2021 на суму 13 000,00 грн; №4 від 01.12.2021 на суму 6 000,00 грн; №5 від 21.02.2022 на суму 2 000,00 грн.

Адвокатом у вказаних Актах приймання - передачі наданих послуг зазначено назви послуг, кількість затрачених од. часу (год.), вартість послуг (грн./год.) та загальну вартість, зокрема:

№1 від 17.02.2021 на суму 8 000,00 грн - назва послуги - попередня консультація (з виїздом до клієнта ), з"ясування (вивчення) фактичних обставин справи у клієнта, вивчення документів, аналіз судової практики в аналогічних спорах, підготовка правової позиції,

№ 2 від 01.04.2021 на суму 12 000,00 грн - назва послуги - підготовка позовної заяви (повний пакет документів ) до Господарського суду Тернопільської області про стягнення заборгованості за договором підряду №2907 від 29.07.2019 ,

№3 від 07.10.2021 на суму 13 000,00 грн - назва послуги - участь у судовому засіданні в Господарського суді - 04.08.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн; участь у судовому засіданні в Господарського суді - 25.08.2021, кількість затраченого часу - 2 години, вартість 3000,00 грн; участь у судовому засіданні в Господарського суді - 09.09.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн, участь у судовому засіданні в Господарського суді - 27.09.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн; участь у судовому засіданні в Господарського суді - 07.10.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн; ознайомлення із матеріалами справи у Господарському суді; написання відповіді на відзив на позовну заяву 24.09.2021; написання заперечення на клопотання від 07.10.2021,

№4 від 01.12.2021 на суму 6 000,00 грн - назва послуги - участь у судовому засіданні в Господарського суді - 27.10.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн; участь у судовому засіданні в Господарського суді - 04.11.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн; участь у судовому засіданні в Господарського суді - 16.11.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн, участь у судовому засіданні в Господарського суді - 01.12.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн,

№5 від 21.02.2022 на суму 2 000,00 грн - назва послуги - участь у судовому засіданні в Господарського суді - 14.12.2021, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 500,00 грн; участь у судовому засіданні в Господарського суді - 21.02.2022, кількість затраченого часу - 1 година, вартість 1500,00 грн.

Судом, надано оцінку Актам приймання - передачі наданих послуг та враховуючи відповідні протоколи судових засідань, встановлено розбіжності у кількості затраченого часу щодо участі у судових засіданнях адвоката Остафійчука Ігора Борисовича, зокрема: 04.08.2021 - представник позивача - адвокат Остафійчук І.Б. у судове засідання не з"явився; 25.08.2021 - судове засідання тривало - 8 хв., 09.09.2021 12 хв., 27.09.2021 21 хв., 07.10.2021 26 хв., 27.10.2021 20 хв., 04.11.2021 5 хв., 16.11.2021 34 хв., 01.12.2021 42 хв., 14.12.2021 - 5 хв.

За таких обставин, судом здійснено перерахунок розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, який становить 29 667,00 грн.

З огляду на викладене, суд, оцінивши витрати позивача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, відповідність цієї суми критеріям реальності і розумності, дійшов висновку, що заявлені витрати на правовому допомогу у розмірі 40 000,00 грн допомогу не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України).

Отже, у суду наявні підстави для часткового задоволення заяви щодо витрат на професійну правову допомогу в сумі 29 667,00 грн.

Абзац 2 частини 2 статті 233 ГПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Як визначено статтею 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 910/4631/22, від 09.02.2022 у справі №904/4380/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом статей 2, 11, 13 - 15 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні спору, в тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення обов`язку доведення обставин, які мають значення для справи, саме на сторін, права яких є рівними, як і покладення на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог і заперечень, а також обсягу поданих доказів.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №921/397/21 позов задоволено частково, яке набрало законної сили 14.12.2022, з врахуванням постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, витрати сторін на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже витрати, понесені на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 29 667,00 грн (перерахунок здійснений судом) підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача в сумі 29 529,54 грн. Інша частина витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10 470,46 грн відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що заява заявника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 42, 123, 126, 129, 221, 223, 238, 240, 241, 244 ГПК України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ТОВ будівельна компанія "Вся Україна" щодо витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2028 від 31.03.2021) у справі №921/397/21, задовольнити частково.

2. Судові витрати у складі витрат, пов"язаних з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у сумі 29 529,54 грн покласти на відповідача, а у сумі 10 470,46 грн покласти на позивача.

3. Стягнути з Білецької сільської ради, вул. Молодіжна, буд.19, с. Біла, Тернопільський район, Тернопільська область, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю будівельної компанії "Вся Україна", вул. Тернопільська, 83-а, с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська область, - 29 529,54 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині у задоволенні заяви, відмовити.

4. Видати наказ стягувачеві після набрання додатковим рішенням законної сили.

Примірник додаткового рішення направити рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення підписано "16" червня 2023 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційні сторінці Господарського суду Тернопільської області - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець