РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/616/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом: Комунального підприємства Господар Варвинської селищної ради Чернігівської області

вул. Шевченка, 18, смт Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 20 150,93 грн заборгованості

без повідомлення (виклику) сторін

Комунальним підприємством Господар Варвинської селищної ради Чернігівської області подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 20 150,93 грн заборгованості.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №79 про надання в користування торговельного місця від 18.06.2020.

Ухвалою суду від 15.05.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення їм строків для подання заяв по суті справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями №706, №692.

Враховуючи, що днем вручення відповідачу ухвали від 15.05.2023 є 20.05.2023, а тому останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 05.06.2023.

Проте у встановлений судом строк відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву не надав.

Згідно частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

18.06.2020 між Комунальним підприємством «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області (далі - КП «Господар») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Користувач), укладено Договір №79 про надання в користування торговельного місця (далі - Договір).

Згідно п.1 Розділу «Предмет та мета договору» Договору КП «Господар» надає в платне строкове користування Користувачу торговельне місце загальною площею 27 кв. метрів, що розташоване на території торговельного майданчику, який знаходиться по вулиці Ломоносова в селищі міського типу Варва, Варвинського району Чернігівської області, а Користувач приймає зазначене торговельне місце, облаштовує його шляхом встановлення тимчасової споруди для здійснення торгівельної діяльності та використовує його з метою зберігання та продажу товару, згідно Додатку №1 (Викопіюваний генеральний план ринкової площі в смт Варва, Варвинського району Чернігівської області).

Відповідно до Розділу «Порядок розрахунків» Договору розрахунковим періодом плати за користування торговельним- місцем є календарний місяць (пункт 8).

Плата за торговельне місце проводиться щомісячно в безготівковій формі і обчислюється на підставі розрахунків витрат КП «Господар» та вноситься Користувачем до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата (пункт 9).

Рахунки на оплату за користування торговельним місцем надаються КП «Господар» у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за надання в користування торговельного місця (пункт 10).

Рахунки надаються у паперовому вигляді. За згодою Користувача рахунки можуть надаватися йому в електронному вигляді, зокрема шляхом доступу до електронних систем обліку розрахунків (пункт 11).

Плата за користування торговельним місцем підлягає сплаті Користувачем незалежно від результатів його господарської діяльності (пункт 12).

Розмір плати за користування торговельним місцем станом на день укладення договору становив 1 гривня 20 копійок за 1 кв. метр займаної площі (пункт 13).

Розмір плати за користування торговельним місцем підлягає коригуванню з причин, що не залежать від суб`єкта господарювання, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів (обов`язкових платежів), мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму, орендної плати та амортизації, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси (пункт 13.1).

Щомісячна плата за користування торговельним місцем визначається залежно від кількості календарних днів місяця (пункт 13.2).

Коригування розміру плати за користування торговельним місцем не вимагає внесення змін до цього Договору (пункт 14).

Відповідно до пункту 7.6 Договору Користувач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити плату за користування торгівельним місцем.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством відповідно до п. 16 Договору.

Згідно з п. 4.7. Договору КП «Господар» має право в разі прострочення Користувачем оплати за користування торгівельним місцем відповідно до пункту 9 Договору, КП «Господар» нараховує за порушення грошових зобов`язань, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та розповсюджується на відносини між сторонами, що фактично склалися з 13.06.2020 згідно п.3 ст. 631 ЦК України і діє до 01.05.2023, однак, в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за даним Договором (п.21 Договору).

Додатковою угодою від 31.08.2020 про внесення змін та доповнень до Договору внесені зміни до пункту 9, а саме плата за торговельне місце проводиться щомісячно в безготівковій формі і обчислюється на підставі розрахунків витрат КП «Господар» та вноситься Користувачем до 20 числа поточного місяця.

Пункт 13 Договору викладено в наступній редакції: « 13. Розмір плати за користування торговельним місцем станом на день укладення договору становить 0,90 гривні за 1 кв. метр, займаної площі.»

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України Сторони встановили, що умови Угоди від 31.08.2020 застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, а саме з 13.06.2020.

Додатковою угодою від 01.12.2020 про внесення змін та доповнень до Договору внесені зміни до пункту 1 наданням двох торгівельних місць загальною площею 36 кв. метрів, що розташовані на території торговельного майданчику, який знаходиться по вулиці Ломоносова в селищі міського типу Варва Прилуцького району Чернігівської області.

Додатковою угодою від 05.05.2021 про внесенню змін та доповнень до Договору внесені зміни у зв`язку з продажем тимчасової споруди на території торговельного майданчика, до пункт 1 виклавши в наступній редакції:

«Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області надає в платне строкове користування Користувачу торговельне місце загальною площею 27 кв. метрів, що розташоване на території торговельного майданчику, який знаходиться по вулиці Ломоносова в селищі міського типу Варва, Прилуцького району Чернігівської області, а Користувач приймає зазначені торговельні місця, облаштовує їх шляхом встановлення тимчасової, споруди для здійснення торгівельної діяльності та використовує його з метою зберігання та продажу товару, згідно Додатку №1 (Генеральний план ринкової площі в смт Варва».

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України сторони встановили, що умови Угоди від 05.05.2021 застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, а саме з 17.04.2021.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем, у порушення умов Договору, своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання з оплати за користування торгівельним місцем не виконано.

Відповідно до платіжних доручень № 1-00000804 від 18.05.2021 на суму 1600,00 грн; № 1-00000825 від 16.05.2022 на суму 3000,00 грн; № 1-00001771 від 19.09.2022 на суму 2200,00 грн; № 1-00002324 від 29.11.2022 на суму 4 000,00 грн, відповідачем було сплачено 10 800,00 грн плати за користування торгівельним місцем.

За даними акту звірки взаємних розрахунків за період 18.06.2020 28.02.2023 між КП «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області і ФОП ОСОБА_1 за Договором заборгованість відповідача з плати за користування торгівельним місцем складає 13 613,98 грн.

Позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію від 19.10.2022 №750 з вимогою сплатити заборгованість та повідомлення №796 від 04.11.2022 про виконання умов Договору.

Разом з повідомленням №796 від 04.11.2022 було надіслано: рахунок на оплату №2184 від 17.10.2022; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2062 (79) від 17.10.2022; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1790 (79) від 13.09.2022; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1543 (79) від 12.08.2022.

Відповідач залишив претензію та повідомлення без відповіді, заборгованість не сплатив.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасної та повної оплати за користування торгівельним місцем стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приписами ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач у порушення умов Договору №79 про надання в користування торговельного місця від 18.06.2020 не виконав своїх зобов`язань щодо сплати плати за користування торгівельним місцем.

Заборгованість відповідача становить 13 613,98 грн.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати плати за користування торгівельним місцем за Договором, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної та повної сплати, є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

З огляду на наведені обставини та представлені докази, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу.

Частина 1 статті 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, стаття 3 вказаного Закону визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Сторони у Договорі зазначили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством (п. 16 Договору).

Згідно з п. 4.7. Договору в разі прострочення Користувачем оплати за користування торгівельним місцем відповідно до пункту 9 Договору, КП «Господар» нараховує за порушення грошових зобов`язань, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми заборгованості, за кожен день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати плати за користування торгівельним місцем за Договором позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 6536,95 грн пені за період з 10.11.2021 по 01.03.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за порушення виконання грошового зобов`язання за Договором оренди землі, суд доходить висновку, що позивачем при розрахунку пені невірно визначено суми заборгованості, на яку повинна нараховуватися пеня, а також не враховано вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим невірно визначено період прострочки виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо оплати плати за користування торгівельним місцем.

За перерахунком суду пеня, яка підлягає задоволенню за період з 10.11.2021 по 01.03.2023 становить 2208,88 грн. В решті пені слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати за користування торгівельним місцем не виконав, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 13 613,98 грн основного боргу та 2208,88 грн пені. В частині стягнення пені в розмірі 4328,07 грн слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2107,52 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 76, 79, 86, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства Господар Варвинської селищної ради Чернігівської області (код 35074998, вул. Шевченка, 18, смт Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600) 13 613,98 грн основного боргу, 2208,88 грн пені та 2107,52 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення пені в розмірі 4328,07 грн відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор