ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 червня 2023 року Справа № 903/433/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агро-техніка, с. Рованці, Луцький р-н., Волинська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Борбаза, с. Боратин, Луцький р-н., Волинська обл.

про стягнення 455 482 грн. 32 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28.04.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агро-техніка до Товариства з обмеженою відповідальністю Борбаза про стягнення 455 482 грн. 32 коп., з яких: 416 940 грн. 00 коп. основного боргу, 5 239 грн. 16 коп. пені, 33 303 грн. 16 коп. 3% річних та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки від 30.07.2021 №60 зобов`язань по оплаті отриманого товару.

Ухвалою суду від 01.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву. Попереджено відповідача, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Відповідач ухвалу суду отримав 04.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 38).

Строк для подання відзиву по 19.05.2023.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, відповідач знав про наявність спору, звернення позивача з позовною заявою до суду. Суд вважає за необхідне зазначити, що інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру Суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду №910/14120/19 від 12.07.2021.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи відсутність відзиву відповідача, закінчення строку на його подання, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки (але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі), призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

30.07.2021 між ТОВ «Захід-Агро-Техніка» (продавець) та ТОВ «Борбаза» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №60 (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору купівлі-продажу №60 від 30.07.2021.

Згідно умов договору продавець передає у власність покупця сільськогосподарську техніку (п. 1.1). Найменування товару, його кількість, ціна в гривнях та її еквівалент в іноземній валюті, строк передачі, базис поставки, а також інші умови, визначені крім тексту цього договору також і в додатку №1 (та/ або додатках), який (і) є невід`ємною частиною договору (п. 1.2). Загальна вартість договору становить 1 596 940,00грн. у т. ч. ПДВ 20% - 266 156,67 гри. - еквівалент 50 000,00 ЕЦП - на момент укладення та підписання даного договору (п. 1.3). Ціна товару (сума договору) вказана в графі 8 додатку № 1. Сторони встановлюють ціну в гривнях, а також встановлюють грошовий еквівалент в іноземній валюті - ЄІЖ (надалі еквівалент) (п. 2.1). Покупець зобов`язаний провести оплату за товар в сумі 1 596 940 грн. 00 коп. у тому числі ПДВ 266 156 грн. 67 коп. еквівалент 50 000 євро таким чином: оплата 30% вартості товару в сумі 479 082 грн. 00 коп. до 15.08.2021; 30% вартості товару в сумі 479 082 грн. 00 коп. до 15.09.2021; 40% вартості товару в сумі 638 776 грн. 00 коп. до 15.10.2021 (п. 3.3). Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в день його отримання від продавця. Покупець перевіряє комплектність, цілісність тари, пломб на ній, відсутність ознак пошкодження і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово заявляє продавцю. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем (п. 4.1). При передачі товару обов`язково складається акт приймання-передачі, в якому зазначається стан товару на момент передачі (п. 4.4). Договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обов`язків по договору (п. 5.1). За прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню з розрахунку 1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки платежу (п. 7.2). Сторони відповідно до ст. 259 ЦК України визначили строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій 5 років з моменту підписання даного договору (п. 7.3).

Додатком №1 до договору сторони визначили поставку важкої дискової борони U652 6.0 м. в кількості 1 штука, загальною вартістю 1 596 940 грн. 00 коп. (а.с. 7).

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 1 596 940 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною №РН-0001271 від 31.07.2021, товарно-транспортною накладною від 31.07.2021, актом приймання-передачі від 31.07.2021, підписаними обома сторонами (а.с. 9-11).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару виконав частково на суму 1 180 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.12-22).

Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 416 940 грн. 00 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем не оспорена, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що нараховані позивачем 33 303 грн. 16 коп. 3% річних арифметично правильні, підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідні положення Господарського кодексу України також передбачають, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання він зобов`язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання (ст. 230).

За змістом частини 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч. 7 Прикінцевих положень ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою від 25.04.2023 № 383 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив карантин на всій території України до 30 червня 2023 року.

Згідно п.п. 7.2, 7.3 договору передбачено, що за прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню з розрахунку 1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки платежу. Сторони відповідно до ст. 259 ЦК України визначили строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій 5 років з моменту підписання даного договору.

Суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що нараховані позивачем 5 239 грн. 16 коп. пені підставні та підлягають до стягнення з відповідача відповідно до п.п. 7.2, 7.3 договору.

При прийнятті рішення суд виходив з вірогідності наявних у матеріалах справи доказів, керуючись ст. 79 ГПК України, відповідно до якої наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 6 832 грн. 23 коп. відповідно до ст.ст. 129-130 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Борбаза» (вул. Шкільна, буд. 75, с. Боратин, Луцький р-н., Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агро-Техніка» (вул. Веселкова, 54А, с. Рованці, Луцький р-н., Волинська обл., )

- 416 940 грн. 00 коп. основного боргу, 33 303 грн. 16 коп. 3% річних, 5 239 грн. 16 коп. пені, 6 832 грн. 23 витрат по сплаті судового збору, а всього: 462 314 грн. 55 коп. (чотириста шістдесят дві тисячі триста чотирнадцять грн. 55 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук