ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Справа№ 910/4390/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 18.04.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 (повне рішення 09.09.2021)

у справі № 910/4390/21 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Місто Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро"

про стягнення 1 929 432,75 грн та розірвання договору найму

УСТАНОВИВ:

16.03.2021 Публічне акціонерне товариство "Місто Банк", від імені та в інтересах якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" про стягнення 1 301 353,00 грн заборгованості з орендної плати із урахуванням індексу інфляції, 184 249,36 грн пені, 76 789,93 грн 3% річних, 367 039,48 грн оплати комунальних послуг за Договором та розірвання договору оренди найму (оренди) приміщення під офіс № 638 від 16.03.2015.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань в частині сплати орендних платежів, що є порушенням істотної умови договору та підставою для розірвання такого договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі №910/4390/21 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення аргументовано тим, що позивач звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування комунальних послуг не надав суду: акту приймання-передавання приміщення, актів найму із рахунками-фактури до нього з доказами направлення наймачу, погоджених сторонами розрахунків спожитої наймачем електричної енергії, витрат на утримання приміщення, рахунків-фактури на комунальні послуги, первинні документи, які додаються до рахунків-фактури та докази направлення зазначених рахунків-фактури на адресу відповідача, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 1.6, 2.1, 2.2. договору, наявність яких є необхідними умовами виконання договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни подало апеляційну скаргу, в якій просило суд прийняти апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/4390/21 до розгляду; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/4390/21 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та за неповного з`ясування обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначає позивач, набувши право користування об`єктом оренди відповідач розпочав використовувати його, однак не став належним чином виконувати прийняті на себе договірні зобов`язання щодо сплати орендних платежів та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 у справі №910/4390/21 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі №910/4390/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 у справі №910/4390/21 скасовано та направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2022 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни у справі № 910/4390/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 призначено розгляд апеляційної скарги на 31.01.2023.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судове засідання 18.04.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився. Представник позивача підтримав подане ним до Північного апеляційного господарського суду клопотання № 32 від 11.01.2022 про прийняття доказів у справі, а саме акту приймання-передавання від 16.03.2015, який помилково не був долучений до позовної заяви та просив його задовольнити. Суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача, оскільки в переліку документів до позовної заяви був зазначений акт приймання-передавання від 16.03.2015, проте відповідальний за опрацювання вхідної кореспонденції працівник Господарського суду міста Києва, прийнявши позовну заяву, не встановив відсутність додатку - Акта приймання-передавання від 16.03.2015, не склав відповідний акт в порядку, визначеному Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814 та не повідомив Банк про відсутність такого документа, що призвело до того, що позивач не зміг вчасно виправити помилку.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" зареєстровано за адресою: 04053, м. Київ, провул. Несторівський 6. Ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023, 14.02.2023 та 17.03.2023, якими сторони повідомлялися про розгляд справи направлялися відповідачу на указану адресу, проте поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, виходячи зі змісту положень ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116 та 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРЮО прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290 та 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та 14.08.2020 у справі №904/2584/19). Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. Отже, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, 16.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Місто Банк" (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" (наймач) укладено договір №638 найму приміщення під офіс (далі - договір), за умовами якого наймодавець передає наймачеві у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, яке є власністю наймодавця (далі - приміщення).

Відповідно до п. 1.2 договору приміщення розташоване за адресою: Україна, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 6 (літера «А»), на 3-му та 4-му поверхах, має загальну площу 150,4м2, складається з кабінетів; №7, площа 52,3 м2, №8, площею 29,7 м2, №9, площею 37,4 м2, №41, площею 31,0 м2, право власності наймодавця підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим 03.04.2008р. Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з п. 1.3 договору приміщення, разом з майном та обладнанням, перелік якого зазначений у акті приймання-передавання, наймодавцем передається наймачеві для розташування офісу.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що плата за найм встановлюється з розрахунку 260,00 грн. за 1м2 площі приміщення на місяць, з урахуванням податку на додану вартість та підлягає сплаті наймачем щомісячно протягом 10-ти календарних днів від дати надходження на його адресу від наймодавця акту про найм за попередній місяць та рахунку-фактури. Наймодавець надсилає на адресу наймача акт та рахунок-фактуру до 10-го числа поточного місяця. Зазначена вище плата за найм на кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати на індекс інфляції за поточний місяць, що оприлюднюється Державною службою статистики.

Всі розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України за платіжними реквізитами, вказаними наймодавцем у відповідних рахунках-фактурах, щомісяця у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній день місяця, та при здійсненні наймачем повного остаточного розрахунку за договором. Наймодавцем до рахунків-фактур, що виставляються у відповідності до п. 1.5, п. 1.6 договору, додаються копії первинних документів (п. 2.1 договору).

У п. 2.4 договору визначено, що початком перебігу строку найму та його припиненням вважається дата, вказана у відповідному акті приймання-передавання.

Згідно з п. 4.3 договору у разі порушення строків здійснення платежів за договором, наймач сплачує наймодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого порушення, від несплаченої у строк суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди, за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність визначену договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 4.3 договору, у разі порушення строків здійснення платежів за договором, наймач сплачує наймодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого порушення, від несплаченої у строк суми за кожен день прострочення. Пунктом 5.1 договору передбачено, що він набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 16.03.2016 року.

Додатковою угодою №7 від 31.03.2020 року до договору сторони домовились про продовження строку дії договору до 31.03.2021 року. Як вказує позивач в результаті несплати відповідачем платежів за договором оренди в останнього утворилась заборгованість, яка станом на 16.01.2021 становила 1 929 432, 75 грн, з яких:

1 301 353, 98 грн - заборгованість за орендною платою з урахуванням індексу інфляції;

184 249, 36 грн - пеня;

76 789, 93 грн - 3% річних;

367 039, 48 грн - комунальні послуги.

21.01.2021 позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача претензію від 20.01.2021 № 56, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень, з вимогою протягом 10 робочих днів, з дня отримання вимоги, сплатити заборгованість за договором оренди у розмірі 1 929 432, 75 грн. Проте відповіді на претензію від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 796 ЦК України визначено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Судом встановлено, що відповідно до акту приймання-передавання від 16.03.2015, який було помилково не залучено в суді першої інстанції, наймодавець передав приміщення, а наймач прийняв його у тимчасове платне користування на умовах договору разом з майном і обладнанням, визначеним у переліку акту, що відповідно до п. 2.4. договору є початком строку дії договору найму та чим підтверджується факт користування приміщенням відповідачем і відповідно наявності обов`язку щодо сплати орендної плати. Отже з 16.03.2015 у відповідача виник обов`язок щодо плати за найм відповідно до умов договору, проте з серпня 2017 відповідач не здійснював орендні платежі в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 1 301 353, 98 грн.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем орендних платежів, факт користування приміщення підтверджується актом приймання-передавання приміщення від 16.03.2015, договір був чинним на момент звернення банку з позовною заявою, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за орендною платою.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що плата за найм встановлюється з розрахунку 260,00 грн. за 1м2 площі приміщення на місяць, з урахуванням податку на додану вартість. Зазначена вище плата за найм, за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати на індекс інфляції за поточний місяць, що оприлюднюється державною службою статистики. За розрахунком банку розмір заборгованості відповідача за орендною платою з урахуванням індексу інфляції станом на 16.01.2021 становила 1 301 353, 98 грн. Крім того позивачем нараховано184 249,36 грн пені, 76 789, 93 грн 3% річних та 367 039, 48 грн компенсації за комунальні послуги.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з пунктом 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторонами у пункті 4.3 договору узгоджено, що у разі порушення строків здійснення платежів за договором, наймач сплачує наймодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого порушення, від несплаченої у строк суми за кожен день прострочення.

Ураховуючи, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі, та не розрахувався за надані послуги у визначений умовами договору строк, доказів протилежного матеріали справи не містять, апеляційний суд приходить до висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за спірним договором.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних, колегія суддів зазначає, що він є арифметично правильним та підлягає задоволенню. Щодо стягнення компенсації за комунальні послуги. Відповідно до п. 1.5 договору, вартість спожитої наймачем електричної енергії відшкодовується наймодавцю щомісячно, на підставі погодженого сторонами розрахунку спожитої наймачем електричної енергії, у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній робочий день місяця, у якому здійснюється відшкодування, на підставі виставленого наймодавцем рахунку-фактури, виходячи з вартості 0,005 кіловат потужності, що споживається наймачем на один метр квадратний приміщення, протягом семи днів на тиждень та 24 годин на добу. Наймодавцем до рахунку-фактури додається розрахунок спожитою наймачем електричної енергії фактом погодження наймачем наданого наймодавцем розрахунку є оплата рахунку-фактури.

Згідно п. 1.6 договору, вартість опалення та вентиляції, водопостачання та каналізації, вивезення твердих побутових відходів відшкодовується наймачем наймодавцеві щомісячно, на підставі погодженого сторонами розрахунку частки вартості витрат наймодавця на утримання приміщення із загальної вартості витрат, понесених наймодавцем по утриманню всього приміщення, яке знаходиться у власності наймодавця у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній робочий день місяця, у якому здійснюється відшкодування, на підставі виставленого наймодавцем рахунку-фактури, пропорційно площі приміщення. Наймодавець до рахунку-фактури додає розрахунок на відшкодування наймачем у поточному місяці за попередній частини вартості витрат наймодавця на опалення та вентиляцію, водопостачання та каналізацію, вивезення твердих побутових відходів, понесених наймодавцем по утриманню всього приміщення, яке знаходиться у власності наймодавця. З аналізу умов договору вбачається, що для визначення розміру комунальних послуг, які підлягають відшкодуванню необхідними є документи, які підтверджують сплату банком комунальних платежів, з яких відповідно вираховується частка наймача пропорційно площі приміщення та відповідний розрахунок, проте позивачем такі докази не надано.

Відтак у суду відсутня можливість перевірити розмір комунальних послуг, заявлений до стягнення та встановити чи дійсно він відповідає умовам договору, отже у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Щодо розірвання договору найму приміщення під офіс. Судом встановлено, з урахуванням додаткової угоди № 7 від 31.03.2020 договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.03.2021. Позивач звернувся з позовом до суду 16.03.2021 відповідно до поштового штемпелю на конверті, яким було надіслано позовну заяву, тобто в період часу дії договору.

Позивач надав пояснення про те, що відповідачем спірне приміщення повернуто у 2021, однак договір розірваний не був, заперечень чого суду не надійшло.

На підтвердження обґрунтованості вимог про розірвання спірного договору оренди нерухомого майна, позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі посилається на обставину порушення відповідачем істотної умови договору, а саме порушення умов договору щодо здійснення платежів.

Відповідно до п. 5.3.4 договору, договір припиняється на вимогу наймодавця, у разі порушення наймачем строків здійснення платежів за договором більше ніж на 1 (один) місяць.

Пунктом 1 частини 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 ст.651 ЦК передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

При цьому істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/22259/17, від 14.08.2018 у справі №910/22454/17, від 28.08.2018 у справі №910/20932/17, від 02.10.2018 у справі №910/21033/17, від 16.10.2018 у справі №910/3568/18, від 19.02.2019 у справі №910/4427/18, від 07.05.2020 у справі № 910/5027/19. Орендна плата є істотною умовою договору, а невиконання істотних умов договору є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи встановлення судом порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором найму приміщення під офіс № 638 від 16.03.2015 та оскільки допущене відповідачем порушення зобов`язання фактично позбавило орендодавця за спірним договором того, на що останній розраховував при його укладенні, таке порушення відповідача свідчить про наявність обставини істотного порушення відповідачем умов спірного договору та, як наслідок, завдання майнової шкоди позивача, а отже вимоги позивача про розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі перекликаються з доводами позовної заяви, яким надано належну оцінку при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі №910/4390/21 - скасуванню в частині.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі №910/4390/21 скасувати в частині відмови у позові про стягнення заборгованості у розмірі 1 301 353, 98 грн, пені у розмірі 184 249, 36 грн, 3 % річних у розмірі 76 789, 93 грн та розірвання договору найму приміщення під офіс № 638 від 16.03.2015.

В цій частині позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" (, 04053, м. Київ, провул. Несторівський 6) на користь Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" (, 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 11) заборгованість у сумі 1 929 432, 75 грн (один мільйон девятсот двадцять девять тисяч чотириста тридцять дві гривні сімдесят п`ять копійок), із них:1 301 353, 98 грн (один мільйон триста одна тисяча триста п`ятдесят три гривні девяносто вісім копійок) заборгованість за орендною платою із урахуванням індексу інфляції, 184 249, 36 грн (сто вісімдесят чотири тисячі двісті сорок девять гривень тридцять шість копійок) -пеня, 76 789, 93 грн (сімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят девять гривень дев`яносто три копійки) - 3% річних.

Розірвати договір найму приміщення під офіс № 638 від 16.03.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Місто Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" (, 04053, м. Київ, провул. Несторівський 6) на користь Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" (, 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 11) судовий збір у сумі 25 705, 92 грн (двадцять пять тисяч сімсот пять гривень дев`яносто дві копійки).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" (, 04053, м. Київ, провул. Несторівський 6) на користь Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" (, 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 11) судовий збір за розгляд справи апеляційною інстанцією 38 558, 86 грн (тридцять вісім тисяч пятсот пятдесят вісім гривень вісімдесят шість копійок).

Доручити суду першої інстанції видати відповідні накази.

Матеріали справи №910/4390/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2023.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук