ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. Справа№ 910/7295/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023

у справі №910/7295/22 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

та 2. ОСОБА_1

про стягнення 987 257,06 грн,

УСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 20 березня 2023 року заяву Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" задоволено частково.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" стягнуто на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" 24673,95 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав оцінки аргументам відповідача 1, які були викладені у запереченнях на заяву позивача про стягнення витрат по справі, зокрема, суд закрив провадження у справі за відсутності предмету спору, оскільки сторони уклали додатковий договір, яким змінено умови і строки виконання кредитних зобов`язань за договором, тому відсутні підстави для покладення судових витрат з відповідачів; позивачем було порушено порядок подання доказів, а саме, до заяви про стягнення витрат не було додано доказів надсилання копій документів, які подані разом із заявою, іншим учасникам справи.

Сторони були повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду у електронному вигляді через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему на повідомлені адреси електронної пошти, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів, проте їх представники в судове засідання не з`явилися.

Неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2022 року Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000", як позичальника, та ОСОБА_1 , як поручителя, заборгованості за договором №864/ЮКО-21 від 19.10.2021 про надання овердрафту за поточним рахунком у розмірі 987 257,06 грн, у тому числі: 899 386,38 грн простроченої заборгованості за основним боргом та 87870,68 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Також вказав, що понесе витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката в межах суми 90000,00 грн або у розмірі від 7% до 10% від ціни позову.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на ранок 22.07.2022 заборгованість позичальника за договором становить 987 257,06 грн і виконання вказаних зобов`язань забезпечені, у тому числі, порукою згідно договору поруки №864/ЮПОР-21 від 19.10.2021.

Заперечуючи проти позову обидва відповідачі просили закрити провадження у справі за відсутності предмету спору, посилаючись на те, що 26.08.2022 між банком та позичальником був укладений додатковий договір №684/2, яким проведено реструктуризацію залишку кредитної заборгованості в сумі 899 386,38 грн згідно Графіку зменшення ліміту кредитування з 26.08.2023 по 25.08.2023 (додаток №1), а між банком та поручителем укладено додатковий договір №684/1 до договору поруки, яким вказано, що боржник зобов`язаний в строк до 25.08.2023 повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 899 386,38 грн. Також вказали, що згідно довідки банку станом на 30.08.2022 прострочена заборгованість за кредитами та процентами відсутня.

22.12.2022 позивач подав заяву, в якій вказав, що у зв`язку із укладенням додаткових договорів сторонами змінено умови виконання зобов`язань за договором №864/ЮКО-21 від 19.10.2021 про надання овердрафту, у зв`язку із чим змінено предмет спору, тому просив стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 14808,86 грн та витрати пов`язані з оплатою послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 49347,90 грн.

10.01.2023 відповідач подав заперечення на заяву позивача, вважаючи відсутніми підстави для покладення судових витрат на відповідачів, оскільки позивач не підтримує свої позовні вимоги не внаслідок задоволення їх відповідачами, а внаслідок підписання додаткового договору, яким змінено умови і строки виконання кредитних зобов`язань.

Також 10.01.2023 відповідач подав клопотання про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, посилаючись на те, що позивачем до акту прийому-передачі послуг включені послуги, які не можуть бути віднесені до правничої допомоги (зустріч з клієнтом, ознайомлення з наданими документами, надання консультацій, виготовлення позовної заяви та документів, що до неї додаються, направлення цих документів), тому заявлений розмір витрат не відповідає критеріям розумності і співмірності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України (відсутність предмету спору) було закрито провадження у справі. Також стягнуто з ТОВ "ТЕМП-2000" на користь АТ "КБ "Глобус" 14 808,86 грн витрат по сплаті судового збору та видано судовий наказ.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 20 березня 2023 року заяву Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" задоволено частково. З Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" стягнуто на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" 24673,95 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Надавши оцінку наданим позивачем доказам, фактичним обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обґрунтованими, пов`язаними з розглядом цієї справи та документально підтвердженими є витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 24673,95 грн.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач вказав, що понесе витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката в межах суми 90000,00 грн або у розмірі від 7% до 10% від ціни позову.

В процесі розгляду справи (після відкриття провадження у справі) сторони врегулювали спірні правовідносини шляхом укладення додаткових угод до договорів щодо строку повернення заявленої до стягнення суми 899386,38 грн простроченої заборгованості за основним боргом, у зв`язку із чим предмет спору став відсутній і провадження у справі було закрито.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

22.12.2022, до закінчення судових дебатів, позивач подав заяву, в якій, у тому числі, просив стягнути з відповідачів витрати пов`язані з оплатою послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 49347,90 грн та надав докази понесення вказаних витрат.

Однак, при закритті провадження судом першої інстанції не було вирішено питання щодо розподіл заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що, відповідно до статті 244 ГПК України, стало підставою для прийняття додаткового рішення.

Частиною 3 статті 130 ГПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У той же час, згідно частини 9 статті 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем 1 зобов`язань за договором №864/ЮКО-21 від 19.10.2021 про надання овердрафту, а у зв`язку із укладенням додаткового договору (щодо зміни строків в порядку погашення заборгованості) на час розгляду справи предмет спору припинив своє існування, позивач не підтримав своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем. При цьому, відповідачем 1 в процесі розгляду справи надавались докази сплати коштів по додатковій угоді, згідно графіку, тому є вірним висновок суду першої інстанції про те, що судові витрати мають бути покладені на відповідача 1 (позичальника і боржника за договором).

Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду у справі №199/9188/16-ц враховуються судом, однак вказана постанова була прийнята за інших фактичних обставин, оскільки у вказаній справі, на відміну від даної справи, позивач відмовився від позову.

За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем були подані заперечення проти клопотання заяви позивача, мотивовані тим, що такий розмір є завищеним, не відповідає принципу розумності та співмірності судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2021 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Гаврищук Н.Є., як адвокатом, був укладений Договір №251021 про надання професійної правничої (правової) допомоги, згідно якої адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомоги з питань, що ставляться клієнтом, а клієнт зобов`язується приймати та оплачувати послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього договору.

Додатковою угодою №12 від 20.07.2022 до Договору №251021 його сторони домовились, що адвокат надаватиме правову допомогу клієнту з питань, пов`язаних з правовідносинами, що виникли на підставі Договору №864/ЮКО-21 від 19.10.2021 про надання овердрафту за поточним рахунком, укладеного між клієнтом та ТОВ "ТЕМП-2000", а саме з питань стягнення заборгованості у судовому порядку. Ставка адвоката за надання послуг становить еквівалент 150 євро за годи, що сплачується в гривні за офіційним курсом НБУ на день здійснення розрахунків.

Детальний опис послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом позивачу, відображений у акті № 12 прийому-передачі послуг від 01.08.2022 за Додатковою угодою №12 та складається з: 4 години - Проведення зустрічі з Клієнтом, ознайомлення з наданими Клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи; 4 години - Складення позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором до ТОВ "ТЕМП-2000" та фінансового поручителя Онищенко Кирила Юрійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ); 1 години - Виготовлення копії Позовної заяви та документів, що додаються до Позовної заяви, для суду та відповідачів (у кількості 3 прим.), направлення рекомендованими листами з оголошеною цінність та описами вкладення через відділення АТ "Укрпошта" Позовної заяви на ім?я Відповідачів та суду (в т.ч. підготовка описів та конвертів), що складає 9 годин та 1 350,00 євро.

Позовна заява від імені позивача була підписана адвокатом Гаврищук Н.Є., повноваження якої підтверджуються ордером серії АІ №125851 від 27.07.2022, виданого на підставі договору №251021 від 25.10.2021.

Платіжним дорученням №9397 від 30.08.2022 позивач сплатив адвокату Гаврищук Н.Є. 49 347,90 грн за надання правової допомоги по договору №251021 від 25.10.2021. та акту №12 від 01.08.2022.

Доводи апелянта про те, що позивачем було порушено порядок подання доказів, а саме до заяви про стягнення витрат не було додано доказів надсилання копій документів, які подані разом із заявою, іншим учасникам справи, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки зі змісту клопотання відповідача 1 про зменшення суми витрат, яке подавалось суду першої інстанції, вбачається, що йому був відомий зміст вищевказаних документів.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у клопотанні про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката посилався на те, що позивачем до акту прийому-передачі послуг включені послуги, які не можуть бути віднесені до правничої допомоги (зустріч з клієнтом, ознайомлення з наданими документами, надання консультацій, виготовлення позовної заяви та документів, що до неї додаються, направлення цих документів), тому заявлений розмір витрат не відповідає критеріям розумності і співмірності.

Судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу були враховані заперечення відповідача 1, прийняті до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, зважаючи на закриття провадження у справі та встановлено, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що розумним, пропорційним і обґрунтованим розміром витрат на послуги адвоката за розгляд справи у суді першої інстанції у даному спорі є сума 24673,95 грн, і вказаний висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України та правовими позиціями Верховного Суду, які підлягають врахуванню всіма судами.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування додаткового рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, правильно застосував до них належні норми процесуального права, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва законне і обґрунтоване, отже, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20 березня 2023 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.06.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук