ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023м. ДніпроСправа № 904/254/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК", с. Веселе, Харківська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт", с. Варварівка, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 112 796,03 грн., 3% річних у розмірі 4 654 грн., інфляційної складової у розмірі 34 042,28 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 112 796,03 грн., 3% річних у розмірі 4 654 грн., інфляційної складової у розмірі 34 042,28 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" № б/н від 10.01.2023 залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/254/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № П3107К від 09.07.2021 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити соняшник (надалі - товар) відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна товару без ПДВ 14 98,25 грн., за тонну.

Згідно з п. 4.2 договору, загальна сума договору (з ПДВ) становить 1 630 000,50 грн.

Позивач зазначив, що виставив відповідачу рахунок на оплату № 51 від 09.07.2021 на суму 1 630 000,50 грн.

У пункті 4.3 договору сторони погодили, що оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: 86% оплата згідно рахунка постачальника за фактом поставки товару та 14% вартості поставленого товару покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України.

За твердженням позивача, платіжним дорученням № 3190 від 09.07.2021 покупцем було сплачено постачальнику грошові кошти у розмірі 1 499 600,46 грн.

Як зазначив позивач, фактично позивачем було поставлено покупцю товар на суму 1 612 396,49 грн., що підтверджується видатковою накладною № 94 від 10.07.2021.

За розрахунком позивача, несплаченим залишився товар на суму 112 796,03 грн. (7% від загальної суми поставки).

Позивач вказав, що сформував податкові накладні № 4 від 09.07.2021 на суму 1 499 600,46 грн. з ПДВ та № 5 від 10.07.2021 на суму 112 796,03 грн. з ПДВ. Зареєстровані в ЄРПН такі накладні були 26.08.2021 за №№ , відповідно; доставлені контрагенту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" 10.09.2021.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням положень п. 4.3 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого товару є таким, що настав, 27.08.2021.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив залишкову частину поставленого товару у встановлені строки.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 4 654 грн. за період з 27.08.2023 по 10.01.2023 та інфляційну складову у розмірі 34 042,28 грн. за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За твердженням відповідача, згідно з п. 3.5. Договору поставки, позивач мав обов`язок надати відповідачу підтвердження реєстрації податкових накладних по господарським взаємовідносинам між: сторонами, протягом не більше ніж: 15 календарних днів після виникнення податкових зобов`язань. При цьому, у відповідності до п. 4.3. Договору поставки, відповідач мав право не сплачувати позивачу 14% вартості поставленого товару до моменту отримання від останнього зареєстрованих податкових накладних.

За розрахунком відповідача, у відповідності до п. 3.5. Договору поставки, позивач мав надати відповідачу зареєстровані податкові накладні у такі строки:

- податкова накладна № 4 від 09.07.2021 мала бути зареєстрована не пізніше 24.07.2021, проте, фактично, відповідно до наданих позивачем доказів була зареєстрована лише 26.08.2021;

- податкова накладна № 5 від 10.07.2021, мала бути зареєстрована не пізніше 25.07.2021, проте, фактично, відповідно до наданих позивачем доказів була зареєстрована лише 26.08.2021.

Відповідач вказав, що позивачем не було повідомлено відповідача про неможливість виконання ним умов п. 3.5. Договору поставки.

Неповідомлення позивачем про невиконання ним договірних зобов`язань за Договором поставки, за твердженням відповідача, унеможливило своєчасне виконання останнім власних обов`язків зі сплати решти вартості фактично поставленого товару.

Відповідач наполягає на тому, що його обов`язок зі сплати решти вартості поставленого товару настав лише після отримання ним вимоги про сплату такої заборгованості, в якій містилось і повідомлення про реєстрацію податкових накладних.

Щодо твердженням позивача про надання відповідачу доказів реєстрації податкових накладних у вересні 2021 року відповідач зазначив, що надані позивачем повідомлення системи М.Е.Dос про доставку підтверджують лише те, що останнім було відправлено відповідачу самі податкові накладні. Проте, документи, що підтверджують надання позивачем відповідачу доказів реєстрації податкових накладних, раніше ніж ним було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості, в матеріалах справи № 904/254/23 відсутні.

Відповідач вказав, що п. 4.3. Договору поставки не встановлено строк, протягом якого відповідач мав сплатити решту вартості фактично поставленого товару, після отримання від позивача підтвердження реєстрації податкових накладних.

Відповідач вважає, що, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, а також умов п. 3.5. і п. 4.3. Договору поставки, обов`язок відповідача сплатити решту вартості поставленого товару виникає лише після отримання ним вимоги про сплату, без залежності від того, коли відповідачем було отримано підтвердження про реєстрацію податкових накладних.

Крім того, відповідачем надано контррозрахунок 3% річних та інфляційної складової. За розрахунком відповідача, розмір 3% річних від суми заборгованості за період з 04.01.2023 по 10.01.2023 складає 64,90 грн., а інфляційне збільшення заборгованості за період з 04.01.2023 по 10.01.2023 складає 0,00 грн., оскільки індекс інфляції встановлюється лише за місячний період.

Відповідач зазначив, що платіжним дорученням № 1931 від 28.02.2023 ним оплачено суму основного боргу, заявлену позивачем до стягнення, у повному розмірі.

Також відповідачем надано до суду заперечення про покладення на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу. На думку відповідача, заявлена позивачем сума витрат є неспівмірною у порівнянні зі складністю цієї справи та ціною позову.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором поставки № П3107К від 09.07.2021 у розмірі 112 796,03 грн., 3% річних у розмірі 4 654 грн., інфляційної складової у розмірі 34 042,28 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № П3107К від 09.07.2021 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 6.1 договору, даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити соняшник (надалі - товар) відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна товару без ПДВ 14 98,25 грн., за тонну.

Згідно з п. 4.2 договору, загальна сума договору (з ПДВ) становить 1 630 000,50 грн.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 51 від 09.07.2021 на суму 1 630 000,50 грн.

У пункті 4.3 договору сторони погодили, що оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: 86% оплата згідно рахунка постачальника за фактом поставки товару та 14% вартості поставленого товару покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України.

Платіжним дорученням № 3190 від 09.07.2021 покупцем було сплачено постачальнику грошові кошти у розмірі 1 499 600,46 грн.

Фактично позивачем було поставлено покупцю товар на суму 1 612 396,49 грн., що підтверджується видатковою накладною № 94 від 10.07.2021.

Несплаченим залишився товар на суму 112 796,03 грн. (7% від загальної суми поставки).

Постачальник сформував податкові накладні № 4 від 09.07.2021 на суму 1 499 600,46 грн. з ПДВ та № 5 від 10.07.2021 на суму 112 796,03 грн. з ПДВ. Зареєстровані в ЄРПН такі накладні були 26.08.2021 за №№ , відповідно; доставлені контрагенту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" 10.09.2021.

Щодо строків, у які покупець мав оплатити залишкову частину заборгованості у розмірі 112796,03 грн., слід зазначити про таке.

Як було вказано вище, за умовами п. 4.3. договору залишкову частину у розмірі 14% вартості поставленого товару покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Цю норму необхідно застосовувати (тлумачити) у взаємозв`язку з загальними положеннями частини другої статті 251, частини другої статті 252 ЦК України, які визначають, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Позиція про те, що при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання, також вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Відповідно до лексичного значення словосполучення "неминуче має настати" означає як те, що обов`язково та безумовно має відбутися.

За змістом норми частини першої статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною другою статті 251, частиною другою статті 252 цього Кодексу, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування часової категорії у вигляді терміну, а умова.

Отже, для висновку про те, що строк виконання покупцем зобов`язання з оплати поставленого товару за спірним договором визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, слід встановити: по-перше, чи є визначена сторонами вказівка на певні обставини подією, яка неминуче має настати; по-друге, які правові наслідки погодження також умови у договорі; по-третє, чи є у такому разі припиненим зобов`язання внаслідок неможливості його виконання (кредитора - поставити новий товар; боржника - оплати раніше поставлений товар)?

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 квітня 2023 року у cправі № 916/1349/21.

У даному випадку, момент реєстрації податкової накладної не є подією, яка неминуче має настати, оскільки обумовлений реалізацією права однієї із сторін (подання позивачем) та залежить від дій третіх осіб (Державної податкової служби).

Подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, якщо вона залежить від суб`єктивної поведінки однієї із сторін за договором та третьої особи.

Відповідно, реєстрація податкової накладної є подією, яка має певну ступінь вірогідності настання, і не є подією, неминучість якої є безумовною.

А отже, спірним договором не встановлено строку оплати покупцем 14% вартості поставленого товару.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки договором не встановлено строку оплати, то покупець був зобов`язаний оплатити поставлений товар у день його поставки.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства та положень договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого товару у розмірі 112796,03 грн. настав 10.07.2021.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив залишкову частину поставленого товару у встановлені строки.

Після звернення позивача до суду з цим позовом, платіжними платіжним дорученням № 1931 від 28.02.2023 відповідачем було оплачено суму основного боргу у розмірі 112 796,03 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідач фактично задовольнив вимоги позивача у позасудовому порядку, а також те, що оплата відбулась після звернення позивача до суду з цим позовом, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 112 796,03 грн. слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 4 654 грн. за період з 27.08.2021 по 10.01.2023 та інфляційну складову у розмірі 34 042,28 грн. за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційної складової суд встановив, що вони зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 654 грн. та інфляційної складової у розмірі 34042,28 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № П3107К від 09.07.2021 (том 1 а.с. 37), рахунком на оплату (том 1 а.с. 37), платіжним дорученням (том 1 а.с. 36), випискою по рахунку (том 1 а.с. 36), видатковою накладною (том 1 а.с. 35), податковими накладеними (том 1 а.с. 27, 29 - 32), ТТН (том 1 а.с. 32 - 35), вимогою з доказами направлення (том 1 а.с. 25 - 28).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться платіжним дорученням № 1931 від 28.02.2023 (том 1 а.с. 85).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 654 грн. та інфляційної складової у розмірі 34 042,28 грн.

Провадження у справі № 904/254/23 в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 112 796,03 грн. слід закрити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі № 904/254/23 в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 112 796,03 грн. - закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградзернопродукт" (місцезнаходження: 51325, Дніпропетровська область, с. Варварівка, вул. Залізнична, 2; ідентифікаційний код: 31980957) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "БОТіК" (ідентифікаційний код: 21172627; місцезнаходження: 64650, Харківська область, с. Веселе, вул. Колгоспна, буд. 4) 3% річних у розмірі 4 654 грн., інфляційну складову у розмірі 34042,28 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 13.06.2023.

Суддя М.О. Ніколенко