ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м.Харків Справа № 913/161/23

Провадження №16/913/161/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Виробнича Група Український папір», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 882715,73 грн,

Суддя Шеліхіна Р.М.

без виклику учасників справи,

в с т а н о в и в:

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-Виробнича Група Український папір» звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон», в якій просить стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 705456,80 грн, 3% річних у сумі 27065,28 грн за загальний період з 22.07.2021 по 26.04.2023 (розрахунок виконано за кожною видатковою накладною окремо) і інфляційні втрати у сумі 150262,30 грн за період з 01.03.2022 по 26.04.2023 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 11.05.2021 №1185/21 в частині своєчасного проведення розрахунків.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 справа передана на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від позивача через канцелярію суду 15.05.2023 за супровідним листом від 11.05.2023 №163/юр/23 надійшли докази надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами на електронну адресу відповідача - , а саме скріншот про відправлення.

Суд долучає вказані докази до матеріалів справи.

Крім цього від позивача надійшла заява від 11.05.2023 №161/юр/23 про зменшення розміру позовних вимог.

Позивач вказує, що при визначенні періоду розрахунку 3% річних за видатковою накладною від 13.07.2021 №КВ-02100466 він помилково вказав невірну дату виникнення прострочення зобов`язання - 22.07.2021, замість 28.07.2021, що призвело до збільшення кількості днів прострочення (замість 29 днів, 35 днів).

Суд приймає вказану заяву до розгляду.

Таким чином, предметом позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог є: стягнення з відповідача основної заборгованості у сумі 705456,80 грн, 3% річних у сумі 26996,63 грн за загальний період з 28.07.2021 по 26.04.2023 (розрахунок виконано за кожною видатковою накладною окремо) і інфляційні втрати у сумі 150262,30 грн за період з 01.03.2022 по 26.04.2023 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 11.05.2021 №1185/21 в частині своєчасного проведення розрахунків.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ «Гведеон» - відповідача у справі є: 93400, м.Сєвєродонецьк(з) Луганської області, пр.Гвардійський, буд.44/1.

За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua), відділення в м.Сєвєродонецьк Луганської області тимчасово не функціонує, а тому пересилання поштової кореспонденції до вказаного населеного пункту наразі є неможливим.

В позовній заяві позивачем вказано відому електронну адресу відповідача - на яку позивач направив копію позовної заяви з додатками, а суд ухвалу про відкриття провадження у справі.

Крім цього, інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням: https://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/.

Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи приписи ч. 4 ст.240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-Виробнича Група Український папір» (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гведеон» (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки від 11.05.2021 №1185/21 (далі - договір).

За умовами п.1.1. договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунках-фактурах, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та провести його оплату на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Загальна сума даного договору становить суму товару, отриманого по всім накладним протягом терміну дії даного договору (п.2.1. договору).

Згідно п.3.1. договору, постачальник здійснює поставку товару покупцю згідно письмових замовлень покупця (у вигляді листів, факсимільних повідомлень тощо), складених на підставі прайс-листів постачальника, відразу після виготовлення замовленого товару, але не пізніше ніж протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання замовлення покупця.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що постачання товару здійснюється на базисних умовах поставки у відповідності з Правилами ІНКОТЕРМС - 2010, які визначаються за згодою сторін договору, щодо кожної окремої поставки:

EXW-склад постачальника;

DDP-склад покупця за адресою: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Механізаторів, буд.7А або Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд.46/2.

Згідно з п.3.5. договору (в редакції протоколу розбіжностей до договору), перехід права власності на товар від постачальника до покупця та перехід ризиків випадкового пошкодження товару відбувається в момент поставки. Поставкою товару вважається фактична передача його уповноваженому представнику відповідача та оформлення видаткової накладної, яка повинна містити всі обов`язкові реквізити первинного документа. У разі доставки, зокрема ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Делівері», момент переходу права власності є дата підписання представником відповідача видаткової накладної.

Покупець, на підставі рахунка-фактури, складеного постачальником, проводить оплату поставленого товару у розмірі 100% протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки (п.4.2. договору).

Відповідно до п.5.1. договору, товар вважається прийнятим покупцем від постачальника за кількістю і якістю після підписання уповноваженими представниками сторін відповідної накладної.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.9.1. договору).

На виконання умов договору поставки від 11.05.2021 №1185/21 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3665796,48 грн, що підтверджується рахунками-фактурами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін підприємств та скріплені печатками обох сторін спору.

Як вказує позивач, відповідач оплату поставленого товару здійснював із порушення строків та частково - на суму 2960339,68 грн.

Частина боргу сплачена з порушенням строків, встановлених договором, зокрема за такими видатковими накладними:

-від 13.07.2021 №КВ-02100466 на суму 139200 грн (строк оплати - 28.07.2021, сплачено відповідачем 26.08.2021);

-від 26.07.2021 №КВ-02100599 на суму 23738,40 грн (строк оплати - 10.08.2021, сплачено відповідачем 26.08.2021);

-від 27.07.2021 №КВ-02100597 на суму 57750 (строк оплати - 11.08.2021, сплачено відповідачем 26.08.2021);

-від 19.10.2021 №КВ-02101636 на суму 20563,20 грн (строк оплати - 03.11.2021, сплачено відповідачем 26.11.2021);

-від 05.11.2021 №КВ-01101881 на суму 297648 грн (строк оплати - 20.11.2021, сплачено відповідачем 26.11.2021);

-від 17.12.2021 №КВ-01102312 на суму 210060 грн (строк оплати - 01.01.2022, сплачено відповідачем 10.01.2022);

-від 17.12.2021 №КВ-02102317 на суму 1295433 грн (строк оплати - 01.01.2022, сплачено відповідачем 10.01.2022, 14.01.2022, 18.01.2022, 19.01.2022, 25.01.2022, 26.01.2022, 21.02.2022, 22.02.2022);

-від 14.02.2022 №КВ-02200407 на суму 465336,80 грн (строк оплати - 01.03.2022, оплата не здійснена);

-від 14.02.2022 №КВ-02200408 на суму 240120 грн (строк оплати - 01.03.2022, оплата не здійснена).

Всього несплаченим залишився борг на суму 705456,80 грн.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, на підставі того, що відповідач вчасно та в повному обсязі не сплатив вартість отриманого товару, у зв`язку з чим відповідач порушив умови договору та закон.

Крім того, позивачем на підставі ст.625 ЦК України заявлено до стягнення 3% річних у сумі 26996,63 грн за загальний період з 28.07.2021 по 26.04.2023 (розрахунок виконано за кожною видатковою накладною окремо і з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) і інфляційні втрати у сумі 150262,30 грн за період з 01.03.2022 по 26.04.2023.

Відповідач правом на захист під час розгляду справи у суді не скористався, відзив та заперечення щодо суті спору до матеріалів справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір від 11.05.2021 №1185/21, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними і накладними з податкової звітності, які підписані та скріплені печатками сторін спору, підтверджується факт передачі у власність відповідача товару на суму 3665796,48 грн. Відповідач грошові кошти за отриманий товар сплачував частково і з порушенням строків, встановлених умовами договору.

Відтак, несплаченою залишилась сума основного боргу - 705456,80 грн, тому суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 705456,80 грн обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення 3% річних за період з 28.07.2021 по 26.04.2023 в сумі 26996,63 грн суд зазначає наступне.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за прострочення оплати отриманого відповідачем товару нараховані 3% річних в сумі 26996,63 грн за видатковими накладними, вказаними вище за текстом рішення, борг за якими відповідач сплачував несвоєчасно.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок відсотків річних, суд зазначає, що він є арифметично правильним та не суперечить чинному законодавству, тому вимога про стягнення 3% річних є обґрунтованою і підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 150262,30 грн за період з 01.03.2022 по 26.04.2023 суд також посилається на умови ст.625 ЦК України. За розрахунком суду сума інфляційних втрат за вказаний позивачем період є більшою, ніж за розрахунком позивача, однак нарахування на меншу суму є правом позивача.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат слід задовольнити на суму 150262,30 грн.

Таким чином, зменшені позовні вимоги слід задовольнити повністю - на суму 882715,73 грн, з яких:

-705456,80 грн - сума основного боргу;

-150262,30 грн - інфляційні втрати;

-26996,63 грн - 3% річних.

При зверненні до господарського суду Луганської області із позовом, позивач заявляв до стягнення 882784,38 грн. За подання вказаної позовної заяви позивачем сплачено до Державного бюджету України судовий збір у сумі 13241,77 грн, що складає 1,5% від ціни позову.

Під час розгляду справи в суді, позивач зменшив розмір позовних вимог на 68,65 грн - ціна позову стала 882715,73 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача у сумі 13240,74 грн, що є 1,5 % від зменшеної ціни позову - 882715,73 грн.

Судовий збір у сумі 1,03 грн підлягає поверненню позивачу за його заявою відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

1.Позовні задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гведеон" (пр.Гвардійський, будинок 44/1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 40537538) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробничої Групи Український папір" (04073, м.Київ, вул.Куренівська, 2б, ) борг в сумі 705456,80 грн, 3% річних в сумі 26996,63 грн за період з 28.07.2021 по 26.04.2023, інфляційні втрати в сумі 150262,30 грн за період з 01.03.2022 по 26.04.2023, судовий збір в сумі 13240,74 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено - 15.06.2023.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА