ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"14" червня 2023 р. м. Київ Справа №910/7286/23

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Тредінг» (79018, м.Львів, вул. Федьковича, 57)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Люкс» (07301, Київська область, м.Вишгород, вул. Лугова, буд.36А, офіс 109/1)

про стягнення 88288,84 грн

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Тредінг» (далі позивач) звернулося до Господарського суду м.Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Пром Люкс» (далі відповідач) про стягнення 88288,84 грн збитків з підстав не реєстрації податкових накладних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем в якості покупця та відповідачем в якості постачальника було укладено договір поставки від 03.08.2023 №Н-038-3, надалі договір поставки, за яким відповідач поставив покупцю товари на загальну 1349558,00 грн, в т.ч. ПДВ 88288,84 грн. Позивач посилається на те, що відповідач всупереч вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України як продавець товарів не склав та не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкову накладну для позивача як покупця товарів. З наведених підстав позивач, посилаючись на ст.22 Цивільного кодексу України та правові позиції Верховного Суду у постанові від 03.08.2021 у справі №917/877/17 та постанові від 03.12.2018 у справі №908/76/18 щодо права особи на відшкодування збитків у разі порушення її цивільного права, заявляє вимоги до відповідача про стягнення 88288,84 грн збитків.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 11.05.2023 у справі №910/7286/23 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Тредінг» передана за підсудністю до Господарського суду Київської області згідно ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У ст.162 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги, які мають бути дотримані позивачем при поданні позовної заяви.

При цьому, за змістом ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, належать до категорії малозначних справ, що розглядаються у спрощеному провадженні. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Отже, беручи до уваги, що ціна позову у поданій позивачем позовній заяві (88288,84 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є підстави для висновку про те, що такий спір підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні без проведення підготовчого засідання.

Суд зазначає, що дотримання необхідних вимог до позовної заяви, які встановлені статтею 162 цього Кодексу, пов`язане з виконанням завдання господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, в тому числі якщо такий спір розглядається в спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами без проведення підготовчого засідання.

Частиною 1 ст.162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Також в пунктах 3, 5 та 8 ч.3 ст.162 цього Кодексу встановлено, що позовна заява повинна містити в тому числі: обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. Відповідно до ч.2 ст.164 цього Кодексу позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позовної заяви вбачається, що позивач в ній заявляє вимоги до відповідача про стягнення збитків на підставі ст.22 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, для правильного вирішення спору про стягнення збитків під час розгляду справи підлягають встановленню обставини наявності чи відсутності елементів складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (висновок, який міститься в пункті 14 постанови Верховного Суду від 03.08.2021 у справі №917/877/17, на яку сам позивач посилається в позовній заяві).

Проте позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Тредінг» не містить повного викладу обставин з посиланням на докази, які підлягають дослідженню судом у спорі, щодо усіх чотирьох елементів складу господарського правопорушення, а саме:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання):

- позивач в позовній заяві не зазначив з посиланням на докази, чи були позивач та відповідач платниками ПДВ на момент вчинення господарських операцій,

- позивач в позовній заяві не вказав, коли саме (в яку конкретну календарну дату, за якою саме подією) у відповідача настало зобов`язання видати податкову накладну позивачу, яку відповідач не видав,

- позивач в позовній заяві не вказав, яким саме доказом підтверджується те, що відповідач не видав податкову накладну позивачу, та позивач такий доказ не надав до позовної заяви,

2) шкідливого результату поведінки збитків позивача:

- позивач в позовній заяві не зазначив з посиланням на докази, яка сума податкового кредиту утворилась би у позивача, якби відповідач надав позивачу податкові накладні, та як би вона вплинула (зменшила тощо) на поточні податкові зобов`язання з ПДВ самого позивача у разі, якби відповідач належним чином видав позивачу податкові накладні;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками:

- позивач в позовній заяві не зазначає, які суми податкових зобов`язання з ПДВ у самого позивача виникли у спірні періоди, які податкові декларації були ним подані, та яким був би поточний розмір податкових зобов`язань позивача у разі, якби відповідач належним чином видав позивачу податкові накладні; позивач в позовній заяві не зазначає відповідних доказів податкових декларацій тощо та не додає їх до позовної заяви;

- позивач в позовній заяві не вказав, яку суму податкових зобов`язання з ПДВ позивачем було зазначено у податковій декларації з ПДВ та сплачено до бюджету за спірний період;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду:

- позивач в позовній заяві не вказав ніяких даних щодо того, чи була вина відповідача у ненаданні позивачу податкових накладних, зокрема умисел або необережність, зокрема чи звертався позивач до відповідача з вимогою надати податкові накладні та якими доказами це підтверджується.

Наведене є недоліками позовної заяви, що підлягають усуненню.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.174 цього Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, усунення позивачем недоліків позовної заяви повинне бути здійснене з урахуванням положень пункту 1 ч.1 ст.164 та ч. 1 ст.172 цього Кодексу щодо обов`язковості надсилання учасникам справи позовної заяви та копії доданих до неї документів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 2, 162, 164, 172, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

3.1. письмових уточнень до позовної заяви із повним викладом обставин спору та відповідним обґрунтуванням позовних вимог з урахування обставин, які підлягають дослідженню судом у спорі, а саме:

- зазначення того, чи були позивач та відповідач платниками ПДВ на момент вчинення господарських операцій,

- коли саме (в яку конкретну дату, за якою саме подією) у відповідача настало зобов`язання видати податкову накладну позивачу, яку відповідач не надав,

- яким саме доказом підтверджується те, що відповідач не видав податкову накладну позивачу та надати такий доказ до позовної заяви,

- яка сума податкового кредиту утворилась би у позивача, якби відповідач надав позивачу податкові накладні, та як би вона вплинула (зменшила тощо) на поточні податкові зобов`язання з ПДВ самого позивача у разі, якби відповідач належним чином видав позивачу податкові накладні;

- які суми податкових зобов`язання з ПДВ у самого позивача виникли у спірні періоди, які податкові декларації були ним подані, та яким був би поточний розмір податкових зобов`язань позивача у разі, якби відповідач належним чином видав позивачу податкові накладні;

- яку суму податкових зобов`язання з ПДВ позивачем було зазначено у податковій декларації з ПДВ та фактично сплачено до бюджету за спірний період, якими доказами це підтверджується;

- чи була вина відповідача у ненаданні позивачу податкових накладних, зокрема умисел або необережність, зокрема чи звертався позивач до відповідача з вимогою надати податкові накладні та якими доказами це підтверджується.

3.2. доказів на підтвердження викладених позивачем обставин в уточненнях до позовної заяви з урахуванням даної ухвали господарського суду про залишення позову без руху, якщо такі докази не були подані разом з позовною заявою.

4. Подати суду докази направлення відповідачу документів, складених на усунення недоліків позовної заяви за цією ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2023 №910/7286/23.

5. Попередити позивача про те, що згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.06.2023

Суддя О.О. Третьякова