ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа №907/867/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

Без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу ФОП Ващук Ф.Г. б/н від 03.04.2023 (вх. №ЗАГС 01-05/1066/23, 01-05/1074/23 від 06.04.2023)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.02.2023 (суддя Пригара Л.І., повний текст складено 07.03.2023)

у справі № 907/867/21

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача: Фізичної особи підприємця Ващука Федора Григоровича, м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення 19 993,77 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.02.2023 у справі №907/867/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи підприємця Ващука Федора Григоровича на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз суму 19 993,77 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а також 2270 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки. З наявної в матеріалах справи копії акту перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим, №1221 від 09.06.2021 вбачається, що працівниками АТ Закарпатгаз повідомлено уповноваженого представника відповідача (підпис якого міститься в означеному акті) про необхідність проведення держповірки лічильника у строк до 19.06.2021, чим, у свою чергу, спростовуються доводи ФОП Ващука Ф.Г. у частині його необізнаності щодо вказаних обставин. Доказів у підтвердження своєчасного (у строк до 19.06.2021) направлення споживачем оператору ГРМ письмового повідомлення про дату і час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ матеріали не містять, а заява ФОП Ващука Ф.Г. відповідного змісту датована 29.06.2021, що свідчить про те, що споживач не дотримався належного контролю за строками спливу міжповірочних інтервалів та своєчасно не здійснив організацію проведення їх періодичної повірки, і саме в наведеному полягає незабезпечення відповідачем належної організації повірки лічильника газу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ФОП Ващук Ф.Г. звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:

- судом першої інстанції не враховано правову позицію, що викладена у постанові ВП ВС від 05.10.2022 по справі №906/513/18, у якій ВП ВС дійшла висновку, що у схожих правовідносинах, порушення порядку експлуатації приладів (засобів) обліку не тягне за собою право на застосування оперативно-господарських санкцій, у випадку даної справи з боку позивача, а лише дозволяє останньому змінити спосіб обліку кількості спожитого енергоресурсу, а саме з метою вірогідного встановлення його реальних спожитих (поставлених) об`ємів. При цьому, стягнення такого донарахованого не є за своєю природою збитками чи шкодою, а є саме платою за вартість такого поставленого енергоресурсу;

- судом не враховані докази на предмет відсутності факту експлуатації приміщення відповідачем або будь-якими іншими особами, відсутності споживання ним інших енергоресурсів (електричної енергії та водопостачання), що унеможливлює функціонування газоспоживного обладнання, що в свою чергу виключає сам факт споживання природного газу. Суд не взяв до уваги, що споживання природного газу за період з 20.06.2021 по 28.06.2021, враховуючи наведені обставини, становить 0, 00 м. куб. Судом зроблено передчасні висновки щодо відомостей про кількість годин роботи газоспоживного обладнання відповідача. Судом не враховано, що такі години роботи є застосовними у випадку експлуатації такого обладнання відповідачем або ж приміщення у цілому. Окрім того, відповідач зазначає, що режим роботи ГСО, його зміна, не є персоніфікованими даними споживача природного газу, у даному випадку відсутній обов`язок споживача доводити до відома постачальника всі обставини зміни режиму його роботи;

- доводи позову, враховуючи, що спірні правовідносини не стосуються господарських чи штрафних санкцій, що застосовуються до відповідача, або ж відшкодування збитків, що понесені позивачем, зводяться до стягнення з відповідача вартості донарахованого (фактично поставленого) природного газу за період 20.06.2021 по 28.06.2021 в об`ємі 1 459, 72 м. куб. Однак, такий природний газ відповідачем фактичного не споживався, що, зокрема, випливає з матеріалів справи, та проігноровано судом.

Окрім того, ФОП Ващук Ф.Г. просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного рішення оскільки лише 14.03.2023 представником відповідача адвокатом Глеба П.О. нарочно отримано копію повного тексту рішення.

04.05.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз надійшов відзив б/н від 01.05.2023 (01-04/2961/23 від 04.05.2023), в якому позивач зазначає:

- відповідно до положення глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових, а також проведення періодичної повірки ЗВТ, в порядку визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових. У главі 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовим, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ (вузол обліку природного газу), зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацією проведення їх періодичної повірки. Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації на періодичну повірку. (ч. 1, 3 ст. 17 Закону України « Про метрологію та метрологічну діяльність»). Відповідач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.

- згідно п. 8 сторінки 5 паспорту, що додано до матеріалів справи «Лічильник газу мембранний ВК, ВК Т типорозміру G заводський номер 7206241 пройшов первинну повірку на фірмі «Ester» і на підставі результатів первинної повірки визнаний придатним до застосування на території України. Дата виготовлення 19.06.2013 (отже дана дата і є датою первинної повірки на заводі виробнику з якої обліковується термін міжповірочного інтервалу);

- паспорти і експлуатаційні документи на газове обладнання, яке встановлене у споживача, мають в оригіналах зберігатись у нього самого, то вимагати такі від АТ Закарпатгаз є неправомірним та суперечить нормам чинного кодексу ГРМ; у свою чергу, характеристика такого обладнання знаходиться у вільному доступі на різних відкритих інтернет-ресурсах. Заперечуючи вірність розрахунку, відповідач не надає жодних доказів, які спростовували б визначене у споживача газоспоживче обладнання або встановлену АТ «Закарпатгаз» його номінальну потужність;

- на противагу тверджень відповідача про те, що ним у спірний період взагалі не споживався природний газ, представник позивача зазначає, що вказана обставина спростовується підписаним між АТ «Закарпатгаз» та ФОП Ващуком Ф.Г. актом приймання передачі природного газу №ЗК00104444 від 30.06.2021;

- відповідно до п. 7.4 договору споживач зобов`язаний своєчасно повідомляти оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднання та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу). Таким чином, відомості визначені в заяві-приєднання №094262С8АРDP016 від 01.01.2016 та додатку 1 до неї, є невід`ємними частинами договору, які сторонами не оскаржувались та не змінювались, а отже мають для сторін обов`язковий характер. До таких відомостей входить також і режим роботи ГСО, год/добу - 24, який вказаний у всіх пунктах додатку 1 до договору , як ідодаються до заяви-приєднання, а отже АТ «Закарпатгаз» правомірно при розрахунку враховано час роботи газоспоживного обладнання 24 години, протилежного відповідачем не доведено та не спростовано.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Кордюк Г.Т. - головуючий суддя, члени колегії - Кравчук Н.М., Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ващук Ф.Г. б/н від 03.04.2023 (вх. №ЗАГС 01-05/1066/23, 01-05/1074/23 від 06.04.2023) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.02.2023.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовані Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 Про затвердження Типового договору розподілу природного газу.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), відповідно до Закону України Про ринок природного газу, постановою від 30.09.2015 року №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пункт 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

За приписами статті 40 Закону України Про ринок природного газу, розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

На виконання вимог ст. 40 Закону України Про ринок природного газу, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір) який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору); умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України Про ринок природного газу і Кодексу газорозподільних систем (п. 1.2. Договору); договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору); за умовами договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. Договору).

01.01.2016 відповідачем підписано Заяву-приєднання №094262С8АPDP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз (оператором ГРМ, позивачем у справі) та Фізичною особою підприємцем Ващуком Федором Григоровичем (споживачем, відповідачем у справі) укладено Договір розподілу природного газу №094262С8АPDP016 від 01.01.2016 (далі Договір).

Пунктом 7.4. Договору встановлені обов`язки споживача, зокрема: - здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; - своєчасно повідомляти оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); - забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; - забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; - дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем; - на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

За змістом пункту 8.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Правове регулювання послуг з розподілу природного газу здійснюється відповідно до чинного законодавства України, зокрема Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (Затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015р. № 2494, далі - Кодекс ГРС).

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та на умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Істотною умовою правовідносин зі споживання послуг розподілу природного газу є облік його споживання.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу», приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

Пунктом 1 глави 1 розділу IX Кодексу ГРС зокрема передбачено, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з газорозподільної мережі підключеним до неї споживачам, та для подальшого використання цієї інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках (п. 3 гл. 1 р. IX Кодексу ГРС).

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ визначено як вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку.

У якості комерційних ВОГ можуть використовуватись виключно вузли обліку, які були введені в експлуатацію у порядку, передбаченому Кодексом ГРС. Для підтвердження того, що комерційний ВОГ може здійснювати комерційний облік природного газу, зазначений вузол обліку підлягає періодичній повірці.

Положеннями пунктів 1, 5 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ передбачено, що власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Технічне обслуговування елементів комерційного ВОГ, зокрема повірки та ремонту ЗВТ, проводить власник цього комерційного ВОГ або суб`єкти господарювання, що здійснюють його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, згідно з експлуатаційними документами в спеціалізованих сервісних центрах. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.

Главою 7 розділу X Кодексу ГРМ встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовими, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.

Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: 1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого оператор ГРМ має опублікувати на своєму вебсайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; 2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; 3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити оператора ГРМ та забезпечити присутність представника оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ.

За приписами пункту 8 глави 7 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ цього Кодексу.

Пунктом 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №374 від 04.06.2015, лічильники газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) віднесено до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають обов`язковій повірці, та на які поширюється сфера дії Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність, повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

За приписами ч. 1, 2 та 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (даті - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно із пунктом 5.9. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку та порушення правил його експлуатації, а також за використання засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) з вичерпаним терміном повірки.

Таким чином, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та умов Типового договору розподілу природного газу, відповідач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки (постанова ВС КГС від 19.03.2019 у справі №922/1838/17).

З наявної в матеріалах справи копії акту перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим, №1221 від 09.06.2021 вбачається, що працівниками АТ «Закарпатгаз» повідомлено уповноваженого представника відповідача (підпис якого міститься в означеному акті) про необхідність проведення держповірки лічильника у строк до 19.06.2021.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів у підтвердження своєчасного (у строк до 19.06.2021) направлення споживачем оператору ГРМ письмового повідомлення про дату і час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ матеріали не містять, а заява ФОП Ващука Ф.Г. відповідного змісту датована 29.06.2021, що свідчить про те, що споживач не дотримався належного контролю за строками спливу міжповірочних інтервалів та своєчасно не здійснив організацію проведення їх періодичної повірки, і саме в наведеному полягає незабезпечення відповідачем належної організації повірки лічильника газу.

Відповідно до витягу із паспорта, що міститься в матеріалах справи, ЗВТ лічильника газу мембранного ВК, ВК Т типорозміру G, заводський номер №7206241, дата виготовлення 19.06.2013, вбачається, що такий пройшов первинну повірку на фірмі «Elster» і на підставі результатів первинної повірки визнаний придатним до застосування на території України. Пунктом 5.7. означеного паспорта передбачено, що лічильник підлягає періодичній повірці; міжповірочний інтервал 8 років..

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, належить до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу споживачу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Положеннями пунктів 1 та 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем визначено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29.06.2021 в ході обстеження працівниками AT «Закарпатгаз» газового обладнання відповідача було встановлено пропущення останнім строку періодичної повірки ЗВТ лічильника газу Elster, тип G6, заводський номер №7206241, про що складено акт про порушення №187 від 29.06.2021, підписаний уповноваженим представником споживача Михайловським Ю.М.

Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

17.08.2021 АТ «Закарпатгаз» направило на адресу відповідача лист №930 від 17.08.2021, яким проінформувало з приводу дати, часу та місця розгляду комісією акту про порушення та запропоновано ФОП Ващук Ф.Г. взяти участь у засіданні комісії у зазначений час, де надати необхідні документи та пояснення. Відповідач на засідання комісії з розгляду актів про порушення не з`явився.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, акт про порушення №187 від 29.06.2021, у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, розглянуто та задоволено комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз з розгляду актів про порушення, про що свідчить наявний у матеріалах справи витяг із рішення комісії від 26.08.2021. Оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання з 20.06.2021 (дата початку прострочення періодичної повірки) до 28.06.2021 (29.06.2021 обмежено газопостачання шляхом опломбування крану перед лічильником). Перерахований до сплати необлікований об`єм природного газу становить 1494,72 куб.м., а його вартість 19 993,77 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом приписів ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 59 Закону України Про ринок природного газу, суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Донарахування об`єму природного газу у зв`язку з виявленим порушенням є одним із засобів обліку протранспортованого природного газу, що передбачений Кодексом ГРМ, який, згідно з умовами Договору розподілу природного газу, поширюється на його сторін.

Доводи відповідача з приводу того, що позивачем при розрахунку необлікованого об`єму природного газу невірно застосовано показник кількості годин роботи газоспоживчого обладнання на об`єкті споживача за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, 27, оскільки робочий режим ГСО тривалістю 24 години на добу є необгрунтованими, з огляду на те, що дана інформація зазначалась самим же відповідачем у Додатку №1 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до Заяви-приєднання №094262С8АPDP016 від 01.01.2016. Будь-яких доказів, які би вказували на своєчасне повідомлення ФОП Ващуком Ф.Г. Оператора ГРМ про зміну режиму роботи ГСО, що належить до персоніфікованих даних, які містяться в заяві-приєднанні, в матеріалах справи не міститься.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача з приводу того, що споживання природного газу за період з 20.06.2021 по 28.06.2021 становить 0, 00 м. куб., оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи актом про об`єм розподіленого природного газу за червень 2021 року, підписаним уповноваженими представниками сторін (в тому числі відповідачем) без будь-яких зауважень.

Також апеляційним господарським судом відхиляються доводи щодо того, що суд першої інстанції не врахував правову позицію, що викладена у постанові ВП ВС від 05.10.2022 по справі №906/513/18, у якій ВП ВС дійшла висновку, що у схожих правовідносинах, порушення порядку експлуатації приладів (засобів) обліку не тягне за собою право на застосування оперативно-господарських санкцій, у випадку даної справи з боку позивача, а лише дозволяє останньому змінити спосіб обліку кількості спожитого енергоресурсу, а саме з метою вірогідного встановлення його реальних спожитих (поставлених) об`ємів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 зі справи № 233/2021/19 зробила висновок, що задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Верховний Суд зазначає, що для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається, а судом вона (норма права) застосована без урахування такого висновку.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що правова позиція, що викладена у постанові ВП ВС від 05.10.2022 по справі №906/513/18 не може стосуватись даних спірних правовідносин, оскільки предметом позову у наведеній відповідачем справі є вимога про стягнення коштів за недовраховану електричну енергію, у зв`язку зі зривом пломби. Натомість предметом спору у даній справі є стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у зв`язку з порушенням умов типового договору та вимог законодавства.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з приводу виникнення у відповідача обов`язку щодо компенсації позивачу вартості перерахованого об`єму природного газу в розмірі 19 993,77 грн.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.02.2023 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 3405, 00 грн., який сплачений згідно з квитанцією за №15 від 03.04.2023.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ФОП Ващук Ф.Г. б/н від 03.04.2023 (вх. №ЗАГС 01-05/1066/23, 01-05/1074/23 від 06.04.2023) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.02.2023 у справі №907/867/21- залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта

4. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

5. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.