ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Справа №903/972/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Юрчук М.І. ,

суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.;

за участю представника позивача: Тітова Т.С. (поза межами приміщення суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" на рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року і на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 28 березня 2023 року, а також апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" на рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз"

до Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод"

про стягнення 2 655 975,16 грн.

Судом роз`яснено представнику позивача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2020 року, ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" (з урахування заяви про уточнення позовних вимог) про стягнення 13 901 982,60 грн.:

- пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у жовтні 2020 року у розмірі 256 682,58 грн.;

- за прострочення оплати за поставлений газ у жовтні 2020 року: 20 158,50 грн - пені, 24 741,91 грн. - інфляційних втрат, 5 039,62 грн. - 3% річних;

- за прострочення оплати за поставлений газ у листопаді 2020 року: 12 603 405,23 грн. - основної заборгованості, 169 887,00 грн. - пені, 42 471,75 грн. - 3% річних, 52 852,99 грн. - інфляційних втрат;

- 726 743,02 грн. - пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року.

15 березня 2023 року, рішенням Господарського суду Волинської області позов ТОВ "Ю.Комодітіз" до ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 632 862,61 грн., де: 1 537 998,97 грн. - основної заборгованості за поставлений у листопаді 2020 року природний газ, 42 010,65 грн. - 3% річних та 52 852,99 грн. - інфляційних втрат, в частині позову про стягнення 1 023 112,55 грн - відмовлено.

28 березня 2023 року, додатковим рішенням Господарського суду Волинської області було стягнуто з ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" на користь ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" 30 443,82 грн. - витрат по сплаті судового збору і 23 883,12 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення з нього 1 632 862,61 грн. та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки судом першої інстанції залишилась поза увагою та обставина, що позивач не звертався з повідомленнями про зміну ціни природного газу до початку нового газового місяця (листопада 2020 року), тому у відповідача були усі підстави вважати про дію попередньої ціни (у жовтні 2020 року).

Правилами постачання природного газу встановлено, що споживачу має бути надане належне повідомлення постачальника про намір змінити умови договору постачання природного газу, при цьому споживач має бути повідомлений про його право відмовитись від запропонованих змін. Таке повідомлення має бути надане споживачеві не пізніше ніж за 30 днів до запланованого набрання чинності такими змінами. Споживачі мають право відмовитися від договору, якщо вони не приймають нові умови, повідомлені постачальником.

Господарський суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на положення ч.2 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", однак не застосовує їх при вирішенні спору досліджуючи питання формування ціни на природній газ. Відповідно до ст.ст. 180, 189 ГК України, ціна є однією з істотних умов договору. За умови недосягнення згоди сторін щодо ціни в господарському договорі він стає неукладеним та не породжує прав та обов`язків сторін;

Вважає, судом не враховано, що між позивачем та відповідачем було досягнуто розуміння, що при вирішенні даного спору в частині встановлення справедливої середньозваженої ціни природного газу у листопаді 2020 року необхідно керуватися ресурсами Товарної біржі "Українська енергетична біржа", а не договірною ціною, зважаючи на те, що договір (Додаткову угоду №2) між сторонами не укладено.

Поза увагою суду залишено ту обставину, що позивачем не здійснювалося обмеження чи припинення постачання природного газу протягом листопада 2020 року навіть при наявній заборгованості відповідача, що за умови неузгодженості нової вартості газу є підтвердженням згоди позивача на поставку відповідачу природного газу за цінами попереднього місячного ресурсу (жовтня 2020 року).

ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" у своєму відзиві вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки оплата вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Договорі та додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного договору (п.2.9 Договору), а остаточні розрахунки за фактично поставлений газ у газовому місяці здійснюються споживачем з постачальником за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 18 числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу), якщо інший строк остаточних розрахунків не погоджено сторонами у відповідній додатковій угоді до Договору (п.2.6 Договору). Тобто, за умовами укладеного Договору, остаточні розрахунки мають будуть здійснені споживачем у будь-якому випадку до 18 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ", як і інші постачальники природного газу, за звичайних умов, узгоджує ціну природного газу для ПрАТ "ГНІДАВСЬКИЙ ЦУКРОВИЙ ЗАВОД" на наступний календарний місяць постачання у поточному місяці постачання природного газу. Ціна товару формується, як правило, на останнє число місяця, що передує місяцю постачання природного газу. Таким чином, позивачем, цілком обґрунтовано застосовано ціну станом на 30-31 жовтня 2020 року на рівні 6 700,00 грн. з ПДВ за 1 000,000 м3 (ціна газу з Української енергетичної біржі) на умовах післяплати. В обґрунтування ціни на рівні 6 700,00 грн. із ПДВ за 1 000,000 м3, позивач неодноразово, під час розгляду справи, наголошував, що вартість природного газу зафіксована на Українській енергетичній біржі станом на 30-31 жовтня 2020 року, як ресурс листопада 2020 року на умовах середньозваженої ціни.

При цьому, сторони Договору вже під час розгляду господарської справи, дійшли спільної позиції, що ціну поставленого газу слід визначати із даних ТБ "Українська Енергетична біржа", проте не дійшли узгодженої позиції саме на яку дату.

ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове - про задоволення позову повністю, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, тому, що слід врахувати умови п.2.8 Договору, згідно з яким, остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється до 18-го числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу), якщо інший строк не погоджено сторонами у відповідній додатковій угоді до Договору. Тобто датою проведення остаточних розрахунків за звітний місяць поставки газу листопад 2020 року є до 18 грудня 2020 року.

У п.п.8.38, 8.43 Постанови Верховного суду від 04 листопада 2022 року, суд зазначив, що попередніми судовими інстанціями ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" на виконання умов договору в частині оплати планових обсягів природного газу за листопад 2020 року складено рахунок на оплату від 05 листопада 2020 МК-ПГ-С/20-09/38-1120... Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення строків розрахунків за договором, суди не врахували умови п.2.8 Договору згідно з яким остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється до 18-го числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу), якщо інший строк не погоджено сторонами у відповідній додатковій угоді до договору та встановлені обставини погодження відповідачем умов Додаткової угоди №2 щодо дати проведення остаточних розрахунків за звітний місяць поставки газу - листопад 2020 року, а саме: до 18 грудня 2020 року.

Щодо відмови в стягненні пені за прострочення строків підписання/повернення акту приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року в розмірі 726 743,02 грн., то рішення суду першої інстанції в цій частині також є незаконним, необґрунтованим і ухваленим без врахування п.8.46 Постанови Верховного суду від 04 листопада 2022 року, за яким судами також не надано належної оцінки листу відповідача №537 від 15 грудня 2020 року, у якому ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" зазначено про надходження акта приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2020 року та про відмову від підписання цього акту, що оскільки сторони судового процесу перебували у договірних відносинах на підставі укладеного Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року, саме відповідач прийняв на себе зобов`язання протягом 2 днів з дати одержання акту приймання-передачі газу від постачальника повернути один примірник оригіналу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу. У разі ж не повернення споживачем переданого йому постачальником акту прийому-передачі газу (фактично переданого газу), або відсутності вмотивованої відмови споживача від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а газ переданий споживачу, (п.4.3.6 Договору).

Тобто, за порушення п.4.3.6 Договору відповідно, а саме: за ухилення від підписання та/або надання відповідній стороні актів приймання-передачі газу у передбачені договором строки, - винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі 0,1% від вартості фактично переданого газу за кожний день такого прострочення. Відтак, відповідальність відповідача, за умовами укладеного Договору, у розмірі 0,1% від вартості фактично переданого газу за кожний день такого прострочення, настає у будь якому випадку, у разі ухилення від підписання та/або ухилення від надання постачальнику актів приймання-передачі газу у передбачені договором строки навіть незалежно від наявності мотивованої відмови. Більше того, позивачем не отримано мотивованої відмови від підписання зазначеного акту.

ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" у своєму відзиві вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" в своїх уточненнях погодився, що ціну поставленого газу слід визначати із даних ТБ "Українська Енергетична біржа".

Також, посилання ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" про відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання акту приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року не відповідає дійсності. У матеріалах справи знаходиться лист №537 від 15 грудня 2020 року, у якому ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" зазначило, що відповідачем підписано акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2020 року (за газовий місяць жовтень 2020 року), проте останній відмовляється від підписання акта приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2020 року за звітний місяць постачання природного газу - листопад 2020 року. Підставою цього є, з однієї сторони, погодження фактичних обсягів споживання газу, а з іншої - непогодження з умовами Додаткової угоди №2 щодо ціни та розрахунку загальної вартості спожитого у листопаді 2020 року природного газу у межах діючого договору;

Згідно умов Договору (п.2.6) та проекту Додаткової угоди №2 (п.6) остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється - до 18 грудня 2020 року. Проте, ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" звернулося до ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" з листом-вимогою №118-12/12 від 04 грудня 2020 року, в якій, зокрема, вимагало від ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" у строк до 08 грудня 2020 року погасити заборгованість за плановий обсяг природного газу листопада 2020 року у сумі 12 164 402,50 грн., що у свою чергу, також, підтверджує той факт, що сторони відступили від умов договору. Судом першої інстанції надано правомірну оцінку вказаному факту, що відображено в оскаржуваному рішенні. Помилковим є також твердження апелянта про те, що ні умовами Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року, ні Додатковою угодою №2 до цього Договору, не передбачено виставлення відповідачу рахунку на оплату. Вказане спростовується змістом укладеного договору.

ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" у своїй апеляційній скарзі на додаткове рішення просить його скасувати та прийняти нове, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1,00 грн., вважаючи витрати у розмірі 62 000,00 грн. неспівмірними з складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та інше, оскільки:

- відповідачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), а тому суду практично неможливо встановити перелік конкретних виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на суму 62 000,00 грн;

- на думку позивача, розмір витрат на оплату послуг адвоката неспівмірний зі складністю справи, оскільки датою підписання Договору про надання послуг професійної правничої допомоги №18/11/22 є 18 листопада 2022 року, тобто після ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції (Постанова КСГ від 05 серпня 2021 року, постанова від 03 листопада 2022 року), згідно яких справу передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області з зазначенням конкретних вказівок, що містяться у Постановах Суду Касаційної інстанції, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи;

- розмір витрат на оплату послуг адвоката неспівмірний зі часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), оскільки адвокат Масич І.В. приймала участь лише у одному судовому засіданні під час розгляду справи.

- розмір витрат на оплату послуг адвоката неспівмірний з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки адвокатом Масич І.В. не надано суду жодного процесуального документу. Процесуальні документи подані до суду першої інстанції під час розгляду справи підписувалися іншими особами.

- позивач також привертає увагу суду, що відповідачем не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 62 000,00 грн. були фактичними і неминучими, оскільки відповідач має ще одного представника - адвоката Ворошика С.О., який приймав участь у всіх судових засіданнях під час розгляду справи.

ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" у своєму відзиві вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки при розгляді даної справи та прийнятті оскаржуваного рішення, судом враховано тривалість її розгляду справи, складність (розгляд справи здійснюється неодноразово після перегляду в касаційній інстанції), значний обсяг письмових доказів, що знаходяться в матеріалах справи, високу кваліфікацію адвоката (адвокат Масич І.В. здійснює адвокатську діяльність протягом 25 років, починаючи з 1998 року), а тому судом першої інстанції зроблено справедливий висновок про те, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 62 000,00 грн. повністю відповідає критеріям реальності, розумності, справедливості та є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом послуг, а також ціною позову.

26 квітня, 09 і 18 травня 2023 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргами ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" і ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" було відкрито апеляційні проваження і вирішено розглядати їх в одному провадження, судове засідання призначено на 22 травня 2023 року.

22 травня 2023 року, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" звернулось до суду клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням у відпустці представника - Ворошика С.О.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 11,12 ст. 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відсутність представника товариства відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи, які є штатними працівниками юридичної особи, можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, беручи до уваги те, що позиція ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" викладена у апеляційній скарзі та відзивах, враховуючи, що із заявленого клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність перенесення судового засідання на іншу дату, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Більше того, ухвалою суду від 09 травня 2023 року явка повноважних представників обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

28 вересня 2020 року, між ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ", як постачальником, та ПрАТ "Гнідавський цукровий завод", як споживачем, було укладено Договір постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживача, а споживач - прийняти, спожити та оплатити на умовах цього Договору газ природний (код товару: 2711).

Згідно з пп.1.3, 2.1 Договору, обсяг газу, який постачальник зобов`язується передати, а споживач прийняти, спожити та оплатити, планова ціна за 1000 м3 та планова вартість газу для кожного розрахункового періоду - газового місяця (місяць постачання, місяць передачі, звітний місяць) - погоджується сторонами у відповідній додатковій угоді до договору.

Загальна вартість газу, який постачальник передає споживачу визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого газу на підставі актів приймання-передачі газу, вказаних у п.3.3 Договору (п.1.4 Договору).

Оплата вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у договорі та додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.9 Договору). А остаточні розрахунки за фактично поставлений газ у газовому місяці здійснюються споживачем з постачальником за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 18 числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу), якщо інший строк остаточних розрахунків не погоджено сторонами у відповідній додатковій угоді до Договору (п.2.6 Договору).

Згідно п.2.10 Договору, в платіжних дорученнях на оплату газу Споживач обов`язково зазначає: "Оплата за газ природний по Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року ".

Відповідно до п.1.6 Договору, обсяги газу, що визначені відповідно до п.1.3 Договору, є плановими та можуть змінюватися сторонами шляхом коригування, у тому числі впродовж поточного газового місяця виключно за наявності "Заявки на коригування планових розподілів обсягів постачання природного газу" ("Заявка на коригування"), яку споживач надає постачальнику у терміни, встановлені договором.

Згідно п.3.3 Договору, передача фактичного обсягу газу за звітний місяць оформляється сторонами актом прийому-передачі газу.

Пунктом 4.3.6 Договору встановлено порядок визначення сторонами фактичного обсягу споживання, а саме: до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим (газовим), споживач має надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС, як постачальник, протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу від постачальника споживач зобов`язаний повернути один примірник оригіналу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу. У разі не повернення споживачем переданого йому постачальником акту прийому-передачі газу (фактично переданого газу), або відсутності вмотивованої відмови споживача від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а газ переданий споживачу.

За порушення сторонами умов п.3.3 та/або п.4.1.3 та/або п.4.3.6 Договору відповідно, а саме, за ухилення від підписання та/або надання відповідній стороні актів приймання-передачі газу у передбачені договором строки, - винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі 0,1% від вартості фактично переданого газу за кожний день такого прострочення (п.5.2 договору).

Відповідно до п.5.3 Договору за порушення грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

За порушення споживачем грошових зобов`язань за Договором (п.4.3.3 та/або пункт 4.3.12 та/або п.4.3.13 Договору), постачальник має право зменшити обсяг поставки газу до рівня фактичних платежів, або не передавати/припинити газ споживачу, або розірвати договір в односторонньому порядку і, відповідно, повернути споживачу суму перерахованих ним коштів в рахунок оплати обсягу газу, за виключенням нарахованих постачальником господарських санкцій (п.5.4 Договору).

28 жовтня 2020 року ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" надіслало на розгляд споживача (ПрАТ "Гнідавський цукровий завод") проект Додаткової угоди №2 від 22 жовтня 2020 року) на постачання природного газу в листопаді 2020 року з електронної адреси позивача () на електронну адресу відповідача (), відповідно до якої плановий обсяг постачання позивачем газу (як діючим постачальником) у листопаді 2020 року становив 2850 тис.мЗ, який визначено на підставі попередньої усної домовленості уповноважених представників сторін договору за ціною у 6 813,90 грн (з ПДВ) за 1 тис. м3 природного газу.

Відповідно до п.3 проекту Додаткової угоди №2 до Договору загальна вартість природного газу, у зв`язку зі зменшенням загального планового обсягу на 100 тис. мЗ, склала 18 738 225,00 грн (з ПДВ).

Згідно п.4 проекту Додаткової угоди №2 до Договору оплата планової вартості газу повинна була здійснюватися у наступному порядку:

- 30% - в сумі 5 621 467,50 грн - по 10 листопада 2020 року;

- 30% - в сумі 5 621 467,50 грн - по 20 листопада 2020 року;

- 30% - в сумі 5 621 467,50 грн - по 30 листопада 2020 року;

Відповідно до п.2.6 Договору та п.6 проекту Додаткової угоди №2 остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється - до 18 грудня 2020 року.

19 листопада 2020 року, враховуючи не оформлення належним чином (не підписано та не скріплено печаткою) ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" Додаткової угоди №2 до Договору, ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" направило на адресу споживача два примірника підписаної вказаної Додаткової угоди №2 та акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2020 року у 2-екз. (в оригіналі в паперовому вигляді) кур`єрською службою "Нова пошта" (експрес-накладна №1816), які отримані ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" 20 листопада 2020 року.

Також, 04 грудня 2020 року ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" направив ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" лист-вимогу №118-12/12, зокрема, про підписання та повернення одного екземпляру Додаткової угоди №2 до Договору та акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2020 року в якій вимагало від ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" у строк до 08 грудня 2020 року погасити заборгованість за плановий обсяг природного газу листопада 2020 року у сумі 12 164 402,50 грн.

Крім цього, 07 грудня 2020 року ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" направило ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" лист №242-12/20, до якого додано проект Додаткової угоди №2 до Договору (у 2-х оригінальних екз.) для підписання відповідачем та повернення одного екземпляру позивачу.

Разом з тим, Додаткова угода №2 до Договору (із запропонованою ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" ціною на газ у листопаді 2020 року) між сторонами, у формі єдиного документу, підписаного та скріпленого печатками сторін, укладена не була через неузгодженість ціни.

Даний факт підтверджено і самим позивачем - ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" у заяві про уточнення позовних вимог від 29 січня 2021 року №278/02-01/21 (т.2 а.с.1-21).

15 грудня 2020 року, у листі №537, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" зазначило, що акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2020 року (за газовий місяць жовтень 2020 року) підписано, проте товариство відмовляється від підписання акта приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2020 року за звітний місяць постачання природного газу - листопад 2020 року. Підставою цього є, з однієї сторони, погодження фактичних обсягів споживання газу, а з іншої - непогодження умов Додаткової угоди №2 щодо ціни та розрахунку загальної вартості спожитого у листопаді 2020 року природного газу у межах діючого Договору. ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" визначило свою позицію щодо можливого порядку визначення ціни природного газу за даними УЕБ, плюс вартість послуг транспортування (вартість замовлення постачальником потужності).

18 грудня 2020 року, ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" (з урахування заяви про уточнення позовних вимог) про стягнення 13 901 982,60 грн., де:

- 256 682,58 грн. - пеня за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у жовтні 2020 року;

- 20 158,50 грн. - пені, 24 741,91 грн. - інфляційних втрат, 5 039,62 грн. - 3% річних за прострочення оплати за поставлений газ у жовтні 2020 року;

- 12 603 405,23 грн. - основної заборгованості, 169 887,00 грн. - пені, 42 471,75 грн. - 3% річних, 52 852,99 грн. - інфляційних втрат за прострочення оплати за поставлений газ у листопаді 2020 року;

- 726 743,02 грн - пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що в порушення умов Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" не виконав взяті на себе зобов`язання з своєчасної та повної сплати вартості поставленого природнього газу.

02 березня 2021 року, рішенням Господарського суду Волинської області, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2021 року, позов ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" було задоволено частково і стягнуто з ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" 10 939 384,83 грн. - основного боргу, 18 502,64 грн. - пені, 4 625,66 грн. - 3% річних та 24 741,91 грн. - інфляційних втрат, у решті позову - відмовлено.

05 серпня 2021 року, постановою Верховного Суду, зокрема, було скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 02 березня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2021 року в частині розгляду позовних вимог про стягнення заборгованості за поставлений газ у листопаді 2020 року році, що складається з основного боргу у сумі 12 603 405,23 грн., пені у сумі 169 887,00 грн., 3% річних у сумі 42 471,75 грн, інфляційних втрат у сумі 52 852,99 грн, а також в частині стягнення пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року в розмірі 726 743,02 грн. Справу передано в цій частині на новий розгляд до Господарського суду Волинської області. В іншій частині рішення Господарського суду Волинської області від 02 березня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2021 року - залишено без змін.

28 грудня 2021 року, за результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду Волинської області, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 липня 2022 року, було:

- задоволено частково клопотання ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" про закриття провадження у справі;

- закрито провадження у справі в частині стягнення 10 939 384,83 грн. - основного боргу за листопад 2020 року;

- відмовлено у задоволенні клопотання ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" у частині закриття провадження у справі про стягнення 47 870,21 грн., з яких: 18 502,64 грн. - пені, 4 625,66 грн. - 3% річних та 24 741,91 грн. - інфляційних втрат;

- у задоволенні позову ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" до ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" про стягнення 2 655 975,16 грн. - заборгованості за листопад 2020 року, з яких: 1 664 020,40 грн. - основний борг, 42 471,75 грн. - 3% річних, 52 852,99 грн. - інфляційних втрат, 169 887,00 грн. - пені та 726 743,02 грн. - пені за прострочення строків підписання/повернення акту приймання-передачі природного газу - відмовлено.

Рішення та постанова мотивовані тим, що досліджуваними доказами у справі підтверджується наявність між сторонами у листопаді 2020 року правовідносин, правова кваліфікація яких вказує на правовідносини з поставки товару (природного газу) без досягнення домовленості на укладання Додаткової угоди №2, а тому вартість постачання природного газу у листопаді 2020 року слід визначати з даних Товарної Біржі (далі - ТБ), а не із умов Додаткової угоди №2 до Договору.

За висновком судів, застосування середньозваженої ціни саме за підсумками місяця, буде справедливим підходом для встановлення рівня звичайних цін на природний газ у конкретний період часу його споживання, а саме: за листопад 2020 року. Отже, вартість спожитого у листопаді 2020 року природного газу необхідно розраховувати з застосуванням механізму визначення ціни, що передбачений ч.4 ст. 632 ЦК України, виходячи з середньозваженої ціни газу місячного ресурсу листопада 2020 року, яка становила у 6 039,92 грн. за 1000 м3, з ПДВ.

У відповідності до проведених судом перерахунків, вартість спожитого у листопаді 2020 року природного газу становить 15 639 384,83 (2 520,93227 /обсяг природного газу, тис. м3/ х 6 203,81 /ціна природного газу з тарифом на транспортування/) грн. З огляду на встановлені обставини щодо сплати відповідачем у червні 2021 року на користь позивача 10 939 384,83 грн. - основного боргу, провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України. Позовні вимоги про стягнення 1 664 020,40 (12 603 405,23 грн. - 10 939 384,83 грн) грн. - основного боргу за листопад 2020 року не підлягають задоволенню, як безпідставно заявлені, тобто, без узгодження зазначеної ціни.

Виходячи з встановлених судом обставин (неузгодження сторонами ціни на спожитий у листопаді 2020 року природний газ), суди також дійшли висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за порушення строків розрахунків та про стягнення 3% річних і інфляційних втрат не підлягають задоволенню також, як безпідставно заявлені.

В частині розгляду позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року в розмірі 726 743,02 грн, суди дійшли висновку про те, що відповідальність у вигляді нарахування пені, передбачена п.5.2 договору поставки, не може бути застосована в даному випадку, оскільки позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем акта за листопад 2020 року, а тому, відповідачем не було пропущено ані строків повернення актів, ані строків надання мотивованої відмови від їх підписання.

03 листопада 2022 року, постановою Верховного Суду було скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 28 грудня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 липня 2022 року, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області, тобто щодо спору про стягнення 12 603 405,23 грн. - основного боргу, 169 887,00 грн. - пені, 42 471,75 грн. - 3% річних, 52 852,99 грн. - інфляційних втрат та в частині стягнення пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року в розмірі 726 743,02 грн.

02 і 21 грудня 2022 року, ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" звернулось до суду з письмовими поясненнями і розрахунком заборгованості, в яких просило, з урахуванням оплати відповідачем 10 939 384,83 грн. - основного боргу за листопад 2020 року, задоволити позов та стягнути з ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" 2 655 975,16 грн., де 1 664 020,40 грн. - основної заборгованості за поставлений у листопаді 2020 року природний газ, 42 471,75 грн. - 3% річних, 52 852,99 грн. - інфляційних втрат, 169 887,00 грн. - пені, а також 726 743,02 грн. - пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року.

26 грудня 2022 року, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" звернулось до суду з поясненнями, в яких повідомило, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які товариство понесло та очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 62 000,00 грн., а докази на підтвердження остаточного розміру судових витрат будуть подані у порядку та строки, що регламентовані ч.8 ст. 129 ГПК України.

24 січня 2023 року, ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" було уточнено позовні вимоги та, з урахуванням часткових оплат відповідача, просило стягнути 2 655 975,16 грн. згідно поданого позивачем у письмових поясненнях розрахунку, з яких: 1 664 020,40 грн. - основної заборгованості за поставлений у листопаді 2020 року природний газ, 42 471,75 грн. - 3% річних, 52 852,99 грн. - інфляційних втрат, 169887,00 грн. - пені та 726 743,02 грн. - пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року.

Вимогу позивача про стягнення з відповідача 2 655 975,16 грн. судом розцінено як зменшення розміру позовних вимог при новому розгляді справи.

13 березня 2023 року, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" надав суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з ТОВ "Ю.КОМОТІДІЗ" на його користь пронесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 62 000,00 грн.

15 березня 2023 року, у судовому засіданні представник відповідача подав суду клопотання про приєднання до матеріалів справи Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання послуг професійної правничої допомоги №18/11/22 від 18 листопада 2022 року. Копію заяви та акту також було надано представнику позивача під розписку.

15 березня 2023 року, рішенням Господарського суду Волинської області позов ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" до ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" про стягнення 2 655 975,16 грн. було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 632 862,61 грн, у том числі: 1 537 998,97 грн. - основної заборгованості за поставлений у листопаді 2020 року природний газ, 42 010,65 грн. - 3% річних та 52 852,99 грн. - інфляційних втрат), в позові в частині стягнення 1 023 112,55 грн. - відмовлено.

28 березня 2023 року, додатковим рішенням Господарського суду Волинської області було стягнуто з ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" на користь ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" 30 443,82 грн. - витрат по сплаті судового збору і 23 883,12 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ч.ч.1-7 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 180 ГК України визначає істотні умови господарського договору. Відповідно до положень цієї статті, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець, як постачальником, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено з матеріалів справи, між ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ", як постачальником, та ПрАТ "Гнідавський цукровий завод", як споживачем, було укладено Договір постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживача, а споживач - прийняти, спожити та оплатити на умовах цього договору природний газ (код: 2711).

Статтею 706 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання.

Пунктами 27, 31, 37 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що: - природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією; - постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність з постачання природного газу; - споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу", до обов`язків споживачів природного газу віднесено забезпечення своєчасної та повної оплати вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно закону (ч.3 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу").

Згідно з пп.1.3, 2.1 Договору, обсяг газу, який постачальник зобов`язується передати, а споживач прийняти, спожити та оплатити, планова ціна за 1000 м3 та планова вартість газу для кожного розрахункового періоду - газового місяця (місяць постачання, місяць передачі, звітний місяць) - погоджується сторонами у відповідній додатковій угоді до договору.

Оплата вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у договорі та додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного договору (п.2.9 договору).

Тобто сторонами укладено договір постачання, відповідно до якого обсяги та ціни природного газу для кожного місяця постачання визначаються сторонами в окремих додаткових угодах.

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між позивачем та відповідачем Додаткова угода №2 до Договору поставки (з запропонованою ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" ціною на газ у листопаді 2020 року), у формі єдиного документу, підписаного та скріпленого печатками сторін, укладена не була. Додаткову угоду №2 до Договору поставки та акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2020 року відповідач не підписував та не укладав через неузгодженість ціни та розрахунків за поставлений газ у листопаді 2020 року. При цьому, сторонами не заперечується факт узгодження обсягів споживання газу та його споживання у листопаді 2020 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" 31 жовтня 2020 року з електронної адреси (y.moiseiev@solodko.uа) на електронну адресу позивача ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" () направив заявку - Таблиця номінацій/реномінацій із визначеним плановим обсягом споживання природного газу у розмірі 2750 тис.м3 та із зазначенням планових подобових обсягів споживання у листопаді 2020 року споживачем природного газу.

Оскільки Додаткова угода №2 до договору відповідачем не підписана, для оплати планових обсягів природного газу за листопад 2020 року (згідно усних домовленостей сторін) ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" 05 листопада 2020 року надіслало на електронну адресу ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" рахунок від 05 листопада 2020 року №К-ПГ-С/20-09/38-1120 про оплату планового обсягу природного газу за листопад 2020 року на суму 18 738 225,00 грн, де ціна природного газу за 1 тис.м3 становила 6 813,90 грн. з ПДВ, а обсяг споживання природного газу складає - 2750 тис.м3.

Відповідач в оплату цієї поставки газу за листопад провів такі платежі:

13 листопада 2020 року, - 1 200 000,00 грн., платіжним дорученням №27700;

19 листопада 2020 року, - 2 000 000,00 грн. платіжним дорученням №27756;

20 листопада 2020 року, - 1 000 000,00 грн. платіжним дорученням №33;

24 листопада 2020 року, - 500 000,00 грн, платіжним дорученням №60, а всього на загальну суму 4 700 000,00 грн. з зазначенням в графі "призначення платежу": за природний газ зг. рах. №К-ПГ-С/20-09/38-1120 від 05 листопада 2020 року, що підтверджує прийняття до виконання ним виставленого позивачем рахунку від 05 листопада 2020 року, а відповідно і погодження об`єму поставки газу та ціни за газ.

Переглядаючи даний спір у касаційній інстанції, Верховний Суд у своїй постанові від 03 листопада 2022 року зазначив:

"8.38. Як встановлено попередніми судовими інстанціями ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" на виконання умов договору в частині оплати планових обсягів природного газу за листопад 2020 року складено рахунок на оплату від 05.11.2020 №К-ПГ-С/20-09/38-1120 про оплату планового обсягу природного газу за листопад 2020 на загальну суму 18 738 225,00 грн. При цьому, вказана сума розрахована виходячи з планового обсягу споживання природного газу за листопад 2020 року у розмірі 2 750 тис.м3 (який сформований та поданий безпосередньо відповідачем, як споживачем) за ціною 1 000 м3 по 6 813,90 грн. (з ПДВ), що узгоджується з умовами Додаткової угоди №2: 18 738 225,00 грн. = 6 813,90 грн х 2750 тис.м3.

8.39. Поряд з тим суди попередніх інстанцій залишили поза увагою та не надали належної правової оцінки тому, що ПАТ "Гнідавський цукровий завод" платіжними дорученнями: - №27700 від 13 листопада 2020 року; - №27756 від 19 листопада 2020 року; - №33 від 20 листопада 2020 року, - №60 від 24 листопада 2020 року з зазначенням в графі "призначення платежу": за природний газ зг. рах. від 05.11.2020 №К-ПГ-С/20-09/38-1120 здійснив оплату за поставлений природний газ за визначеною позивачем ціною на загальну суму 4 700 000,00 грн.

8.40. На необхідності надання оцінки вказаним обставинам також наголошував Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2021 року у цій справі. Водночас суди попередніх інстанцій у новому розгляді зазначеного вище не врахували. Зокрема, висновки суду в цій частині є в певній мірі узагальненими без належної оцінки наявних у справі доказів та обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та зводяться лише до прийняття позиції відповідача щодо безпідставного визначення позивачем ціни природного газу станом на 30.10.2020, тобто на подання відповідачем заявки на обсяг газу.

8.41. Поряд з тим, висновки судів попередніх інстанцій в цій частині є передчасними, зокрема, без урахування обставин щодо здійснення відповідачем конклюдентних дій, спрямованих на реальне виконання умов договору, а саме: дій, на виконання умов Додаткової угоди №2 саме в редакції позивача у тому числі і щодо визначення ціни, а саме: за 1 000 м3 - 6 813,90 грн (з ПДВ)."

За ч.1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Виконуючи вказівки Верховного Суду та надаючи оцінку вищезазначеним обставинам, місцевий господарський суд дійшов вірного і обгрунтованого висновку, що ні умовами Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року, ні Додатковою угодою №2 до цього Договору, не передбачалося виставлення відповідачу рахунку на оплату.

Крім цього, у платіжних дорученнях відповідач посилається саме на рахунок, а не на Договір, як це визначено п.2.10 Договору, відповідно до якого в платіжних дорученнях на оплату газу споживач обов`язково зазначає: "Оплата за газ природний по Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року ".

Отже, всупереч попередніх договірних домовленостей, сторони відступили від умов Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року.

Оскільки сторони, уклавши Договір постачання природного газу, відступили від його умов, здійснивши поставку товару без укладення Додаткової угоди до цього Договору, як це передбачено п.1.3, 2.1 Договору, та оплату товару згідно виставленого рахунку без посилання у призначенні на Договір, як це передбачено п.2.10 Договору, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що сторони діяли не на підставі укладеного між ними договору, а на підставі позадоговірної домовленості.

Дані обставини підтверджуються відсутністю в платіжних документах за використаний газ посилань на Договір та докази оплати відповідачем товару на підставі Договору.

За актом приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2020 року, який відповідачем не підписаний у зв`язку із зміною ціни на газ, обсяг фактично поставленого природного газу у листопаді 2020 року складає 2520,93277 тис.м3.

Враховуючи, що обсяг фактично поставленого позивачем відповідачу у листопаді 2020 року газу сторонами не заперечується та становить 2520,93277 тис.м3, то відповідно до виставленого позивачем рахунку від 05 листопада 2020 року, де ціна на газ складає 6 813,90 грн. (з ПДВ), вартість фактично поставленого газу у листопаді 2020 року становить 17 177 383,80 грн. (2520,93277 тис.м3 х 6 813,90 грн.).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, згідно платіжних доручень від 13 листопада 2020 року №27700, від 19 листопада 2020 року №27756, від 20 листопада 2020 року №33, від 24 листопада 2020 року №60 відповідач здійснив часткову оплату за поставлений у листопаді 2020 року природний газ на загальну суму 4 700 000,00 грн.

Отже, з урахуванням часткових оплат, до пред`явлення позову, сума основного боргу за поставлений у листопаді 2020 року газ складала 12 477 383,80 (17 177 383,80 - 4 700 000,00) грн.

Під час розгляду справи відповідачем сплачено 10 939 384,83 грн. - основного боргу за листопад 2020 року платіжними дорученнями: - №151 від 11 червня 2021 року на суму 3 276 000,00 грн., - №2179 від 11 червня 2021 року на суму 2 524 000,00 грн., - №2195 від 11 червня 2021 року на суму 3 690 000,00 грн., - №2200 від 11 червня 2022 року на суму 724 384,83 грн., - №2240 від 22 червня 2021 року на суму 725 000,00 грн., у зв`язку з чим, при новому розгляді позивачем зменшено розмір позовних вимог на суму 10 939 384,83 грн. - основного боргу.

З огляду на зазначене, на день розгляду спору сума основного боргу відповідача за спожитий природний газ у листопаді 2020 року складає 1 537 998,97 (12 477 383,80 - 10 939 384,83) грн., яка не погашена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення. А позовні вимоги в частині стягнення 126 021,43 грн. - основного боргу задоволенню не підляягають.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом положень ч.ч.4,6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За порушення сторонами умов п.3.3 та/або п.4.1.3 та/або п.4.3.6 Договору відповідно, а саме, за ухилення від підписання та/або надання відповідній стороні актів приймання-передачі газу у передбачені договором строки, - винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі 0,1% від вартості фактично переданого газу за кожний день такого прострочення (п.5.2 Договору).

Відповідно до п.5.3 Договору, за порушення грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Тобто, штрафні санкції у вигляді пені передбачені сторонами у Договорі.

Водночас, враховуючи, що при проведенні господарських операцій у листопаді 2020 року сторони відступили від умов Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року, положення п.5.3 та п.3.3 та/або п.4.1.3 та/або п.4.3.6 цього Договору щодо сплати пені не підлягають застосуванню.

Таким чином, господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що в позові в частині стягнення 169 887,00 грн - пені за порушення грошових зобов`язань та пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року у розмірі 726 743,02 грн, слід відмовити.

Питання стосовно пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року, з урахуванням вказівок, вміщених у п.8.46 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2022 року, колегія суддів, також, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при проведенні господарських операцій у листопаді 2020 року сторони відступили від умов Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року та не досягли згоди на укладення Додаткової угоди №2, то питання отримання/неотримання позивачем листу відповідача №537 від 15 грудня 2020 року ніяким чином не впливає на результат розгляду вимоги щодо стягнення пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року та на відсутність підстав для нарахування пені за прострочення строків підписання/повернення акта приймання-передачі природного газу у листопаді 2020 року, нарахування якої була встановлена п.4.3.6 Договору постачання природного газу №К-ПГ-С/20-09/38 від 28 вересня 2020 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку, позивач нарахував відповідачу 42 471,75 грн. - 3% річних за період з 19 грудня 2020 року по 28 січня 2021 року та 52 852,99 грн. - інфляційних втрат за грудень 2020 року.

Перевіривши розрахунки, здійснені судом першої інстанції, колегія суддів погоджується, що підставними та такими, що підлягають до стягнення є: 52 852,99 грн. - інфляційних втрат за грудень 2020 року та 42 010,65 грн. - 3% річних за період з 19 грудня 2020 року по 28 січня 2021 року, а в частині стягнення 461,10 грн - 3% річних слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 655 975,16 грн підлягають до задоволення частково у розмірі 1 632 862,61 грн, а в позові в частині стягнення 1 023 112,55 грн - слід відмовити.

Щодо розгляду апеляційної скарги ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 28 березня 2023 року, колегія суддів зазначає, що даним додатковим рішенням було вирішено питання щодо розподілу судових витрат під час розгляду справи та стягнуто з відповідача на користь позивача, 30 443,82 грн. - витрат по сплаті судового збору і 23 883,12 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог, а також з позивача на користь відповідача.

Згідно ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" стосується оскарження додаткового рішення від 28 березня 2023 року в частині стягнення з товариства витрат відповідача на професійну правничу допомогу, в якій товариство просило зменшити належні до стягнення кошти до 1,0 грн., вважаючи, що розмір заявлених 62 000,00 грн. - явно завищений та не відповідає критерію реальності та необхідності.

За приписами ч.1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч.8 ст. 129 ГПК Кодексу).

Відповідно до ч.4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ГПК України).

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

13 березня 2013 року, звертаючись з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 62 000,00 грн, ПрАТ "Гнідавський цукровий завод" долучило до матеріалів справи:

- Договір про надання послуг професійної правничої допомоги №18/11/22 від 18 листопада 2022 року;

- свідоцтва Масіч І.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю №176 від 23 квітня 1998 року;

Також, 15 березня 2023 року, за клопотанням представника ПрАТ "Гнідавський цукровий завод", до матеріалів справи було долучено:

- Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання послуг професійної правничої допомоги №18/11/22 від 18 листопада 2022 року на суму 62000,00 грн.

Отримання даних документів позивачем не заперечується.

В той же час, апелянт вважає, що відсутність такого документу, як детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не дає суду можливості оцінити чи виконані адвокатом роботи справді були необхідні при розгляді спору.

З даного питання колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, де Велика Палата відступила від висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18, про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема, перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, такого розрахунку позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Як правильно зауважено судом першої інстанції, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Колегія суддів апеляційної інстанції, що при розгляді даної справи та прийнятті оскаржуваного рішення, судом враховано тривалість розгляду справи, складність справи (розгляд справи здійснюється неодноразово після перегляду в касаційній інстанції), значний обсяг письмових доказів, що знаходяться в матеріалах справи, високу кваліфікацію адвоката (адвокат Масич І.В. здійснює адвокатську діяльність протягом 25 років, починаючи з 1998 року), а тому судом першої інстанції зроблено справедливий висновок про те, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 62 000,00 грн. повністю відповідає критеріям реальності, розумності, справедливості та є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом послуг, а також ціною позову.

Таким чином стягнення з позивача на користь відповідача 23 883,12 грн - витрат на професійну правничу допомогу, відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Посилання ж апелянта на те, що Договір №18/11/22 не вступив в дію через відсилання у п.5.2 на п. 5.1 де встановлено дату 31 грудня 2023 року, судом не приймає, оскільки п.5.1 встановлює дату закінчення дії договору, а його набуття чинності встановлене з дати підписання, тобто з 18 листопада 2023 року.

Щодо посилань апелянта на наявність у відповідача ще одного представника - адвоката Ворошика С.О., тому, за логікою апелянта, витрати на професійну правничу допомогу, наданану адвокатом Масіч І.В. у розмірі 62 000,00 грн. були фактичними і неминучими, то в даному випадку слід зазначити, що ГПК України не обмежує к-ті представників, найнятих стороною для захисту своїм прав. В той же час, відповідач не порушує питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Ворошиком С.О.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг ТОВ "Ю.Комодітіз" на рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 28 березня 2023 року, а також апеляційної скарги ПП "Гнідавський цукровий завод" на рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року та скасування зазначених вище судових рішень.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення та додаткове господарського суду першої інстанції прийняті у відповідності до норм ст. 236 ГПК України з всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для їх скасування та задоволення вимог апеляційних скарг.

Судові витрати за подачу апеляційних скарг, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" на рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" на рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 15 березня 2023 року у справі №903/972/20 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 28 березня 2023 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 28 березня 2023 року у справі №903/972/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/972/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "12" червня 2023 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Миханюк М.В.