13.06.2023Справа № 910/4914/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал»
про визнання правочину недійсним
Щодо розгляду заяви № 31052023/01 від 31.05.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал»
Суддя Котков О.В.
Без виклику представників учасників справи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 року у справі № 910/4914/23 в позові відмовлено повністю.

05.06.2023 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» надійшла заява № 31052023/01 від 31.05.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення», в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки рішення у справі № 910/4914/23 ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, наявні у матеріалах справи докази є достатніми для здійснення розгляду заяви без виклику учасників справи, тому відповідно до положень ст. 244 Господарського процесуального кодексу Україна судове засідання для розгляду поданої позивачем заяви не призначається.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву № 11042023/01-2023 від 11.04.2023 року відповідач-2 повідомив суд, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 25 000,00 грн., який буде наданий в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що докази витрат на професійну правничу допомогу подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 року у справі № 908/2348/18.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» долучило до матеріалів справи копії:

- договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2021 року;

- додатку № 2 від 28.03.2023 року «Вартість послуг правової (правничої) допомоги»;

- акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 31.05.2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2021 року між адвокатом Диким Юрієм Олеговичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» (клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом, відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта, в тому числі, але не виключно: надавати клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалах, що підготовлені клієнтом: надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, під час розгляду господарських, цивільних, адміністративних кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування; представляти інтереси клієнта та здійснювати його захист в правоохоронних та контролюючих органах з питань, що стосуються предмета договору, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її падання в обсязі та па умовах, визначених договором, а також додатками та додатковими угодами до нього (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору вартість надання правової допомоги визначається в додатку № 1 до цього договору, який невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.2. договору плата за надання правової допомоги за цим договором, здійснюється клієнтом в 5-ти денний строк з моменту направлення/вручення адвокатом відповідного рахунку клієнту в порядку та у спосіб, визначений цим договором. За згодою сторін, при представництві інтересів клієнта у судах України, також допускається оплата правової допомоги за цим договором протягом 5-ти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення у справі за участі клієнта.

За умовами п. 3.4. договору на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги по мірі її надання сторони складають та підписують Акт про надання правової допомоги.

У додатку № 2 від 28.03.2023 року до договору визначено, що вартість правової (правничої) допомоги за здійснення представництва інтересів замовника у справі № 910/4914/23 складає 25 000,00 грн.

31.05.2023 року між сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому детально наведено перелік наданих адвокатом послуг. У акті вказано, що загальна вартість наданої адвокатом правової (правничої) допомоги складає 25 000,00 грн. та у повному обсязі буде сплачена замовником на користь адвоката в 5-ти денний строк з дня ухвалення відповідного судового рішення у справі за участі замовника.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що адвокат надав, а замовник прийняв правову (правничу) допомогу у справі № 910/4914/23 за період з 28.03.2023 року по 31.05.2023 року включно в обсягах зазначених у договорі наданої правової допомоги та додатку № 2 до нього, яка включала:

- збір, вивчення та аналіз первинної документації замовника для побудови правової позиції захисту інтересів замовника, в тому числі: первинних документів підтверджуючих договірні відносини з відступлення права вимоги за договором № 45-Ф, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 р. у справі № 910/21264/21, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 р. у справі № 910/1568/22;

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності замовника з питань дійсності договору про відступлення права вимоги № 45-Ф від 19.11.2021 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал»;

- підготовку, складення та подання до суду відзиву па позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» від 11.04.2023 р., заяви про ухвалення додаткового рішення від 31.05.2023 р.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» у даній справі здійснювалося адвокатом Диким Ю.О. на підставі ордеру серії АА № 0026720 від 28.02.2023 року.

На підтвердження наявності у Дикого Ю.О. статусу адвоката надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 5871 від 30.03.2017 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Господарський суд, розподіляючи витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: (1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (2) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (3) предметом позову та значенням справи для сторони; (4) враховуючи кількість виготовлених під час розгляду справи представником ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" документів та їх зміст; (5) те, що такі послуги адвоката як збір, вивчення та аналіз первинної документації замовника для побудови правової позиції захисту інтересів замовника; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності замовника з питань дійсності договору про відступлення права вимоги № 45-Ф від 19.11.2021 року входить до складу такої послуги як підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву, господарський суд дійшов висновку про невідповідність заявлених ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" витрат на професійну правничу допомогу вимогам щодо обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" за рахунок позивача складає 8000,00 грн.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 233, 236, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву № 31052023/01 від 31.05.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» у справі № 910/4914/23 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (ідентифікаційний код 41264766, адреса: 03035, м. Київ, вул. О.Сурикова, 3, корп. 8Б, оф. 103) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» (ідентифікаційний код 40008320, адреса: 04176, м. Київ, вул. Набережно-Рибальська, 3, прим. 139) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 13.06.2023р.

Суддя О.В. Котков