РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2023Справа № 910/1384/22

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державної служби статистики України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕСКО"

про стягнення витрат, здійснених у завищених розмірах на сплату енергосервісу будівлі апарату Держстату в розмірі 48 609,74 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2022 року Державна служба статистики України (далі - позивач, Держстат) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕСКО" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення витрат, здійснених у завищених розмірах на сплату енергосервісу будівлі апарату Держстату в розмірі 48 609,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 відкрито провадження у справі № 910/1384/22 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив. Також даною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи.

27.04.2022 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2019 між Держстатом, як Замовником і ТОВ "КИЇВЕСКО", як виконавцем, був укладений договір №36 (далі - договір). Предметом договору є здійснення Виконавцем енергосервісу будівлі апарату Держстату за адресою м. Київ, вул. Шота Руставелі, 3-5, оплата якого здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення Замовником споживання теплової енергії порівняно із спожив (витратами) за відсутності енергосервісу. Характеристики об`єкта енергосервісу, режими та умови використай енергії на об`єкті енергосервісу наведено у додатку 2 (пункт 3.1 договору)

Базовий рівень та базові показники режиму споживання теплової енергії на об`єкті енергосервісу з помісячним розподілом споживання теплової енергії, на підставі яких здійснюється моніторинг і верифікація, наведено у додатку 3, 4 (пункт 4.2 договору).

Скорочення рівня споживання теплової енергії, який повинен бути досягнутий в результаті здійснення енергосервісу, за кожний рік дії договору наведено у додатку 5 (пункт 5.1 договору).

Скорочення витрат на оплату теплової енергії, який повинен бути досягнутий в результаті здійснення енергосервісу, за кожний рік дії договору наведено у додатку 6 до договору.

Пунктом 7.1 договору визначено, що оплата за договором здійснюється Замовником за рахунок скорочення споживання та/або витрат Замовника на оплату теплової енергії порівняно із споживанням та/або витратами на оплату теплової енергії за відсутності таких заходів (як передбачено частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації") за відповідний період на підставі тарифів, що діяли у період, за який здійснюється оплата.

Державною аудиторською службою України у 2021 році проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Держстату. За результатами ревізії Держаудитслужбою встановлено завищення вартості енергосервісу ТОВ "КИЇВЕСКО" на загальну суму 48 609,74 грн та встановлено Держстату вимогу щодо стягнення з відповідача відповідних коштів (копія листа Держаудитслужби від 12.11.2021 №000600-14/14456-2021).

Позивач стверджує, що при звірці актів Виконавця про здійснення енергосервісу з актами КП "Київтеплоенерго" виявлено невідповідності, чим порушено частину 4 статті 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації". Зокрема, частиною 4 статті 5 цього Закону визначено, що розрахунки за енергосервісним договором здійснюються за рахунок суми скорочення витрат замовника енергосервісу порівняно з витратами, які були б здійснені за відсутності енергосервісу, на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг за відповідний період на підставі цін (тарифів), що діяли у період, за який здійснюється розрахунок. Також, порушено пункт 1.1 договору, яким визначено, що оплата енергосервісу здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення Замовником споживання теплової енергії порівняно із споживанням (витратами) за відсутності енергосервісу.

Зокрема в Акті № 1 від 04.05.2020 про виконання зобов`язань за енергосервіс за лютий 2020 року Виконавцем зазначено рівень споживання 70,18 Гкал та з урахуванням скорегованого до фактичних кліматичних умов і режимів роботи 114,57 Гкал (70,18*1,6325) і економія склала 11,769 Гкал (базовий рівень за лютий 126,339 Гкал - 114,57 Гкал теплопостачання з 06 по 24 лютого 2020 р. = 11,769 Гкал).

Разом з тим, беручи до уваги показники в Акті КП "Київтеплоенерго" від 29.02.2020 № 2/2020-1533601 за лютий 2020 року за період з 06 по 24 лютого 2020 року теплопостачання становить 91,68 Гкал. Розрахунок теплопостачання у кількості 91,68 Гкал здійснено таким чином. Фактичне споживання теплової енергії, згідно з актом КП "Київтеплоенерго" від 29.02.2020 № 2/2020-1533601 за лютий 2020 року (копія в додатку 6), становить 153,66 Гкал (9 днів січня та 24 дні лютого 2020 року). Тобто, нарахування за спожиту теплову енергію за лютий 2020 року від КП "Київтеплоенерго" проводилось за період з 23.01.2020 по 24.02.2020 р.

За 9 днів січня 2020 року теплопостачання становить 39,42 Гкал (9 днів * 4,38 Гкал середньодобове базове споживання за січень (базовий за січень 135,68 Гкал / 31 день = 4,38 Гкал). За 5 днів лютого 2020 р. теплопостачання становить 22,56 Гкал (5 днів * 4,51 Гкал середньодобове базове споживання за лютий (базовий за лютий 126,34 Гкал / 28 день = 4,51 Гкал).

Середня температура зовнішнього повітря за місяць січень 2020 року була більшою на 3°С тепла від базового за січень (середній за 2015-2017 роки становив -3,80°С морозу) фактичний за січень 2020 року становить 0,8°С тепла. За лютий 2020 року більша на 2°С тепла від базового за лютий (середній за 2015-2017 роки становив -0,50 °С морозу) фактичний за лютий 2020 року становить 2,05°С тепла.

Отже, теплопостачання за період з 06 по 24 лютого 2020 року становить 91,68 Гкал (153 Гкал за період з 23.01.2020 по 24.02.2020 - 39,42 Гкал за 9 днів січня (з 23.01.2020 по 31.01.2020) - 22,56 Гкал за 5 днів лютого (з 01.02.2020 по 05.02.2020) = 91,68 Гкал).

Так, як теплопостачання за період з 06 по 24 лютого 2020 р. складає 91,68 Гкал та з урахуванням скоригованого до фактичних кліматичних умов та режимів роботи становить 149,67 Гкал (91,68 Гкал * 1,6325 поправочний коефіцієнт на зміну кліматичних умов), що перевищує теплопостачання на 23,33 Гкал від базового рівня споживання (базовий 126,339 Гкал). Як наслідок, скорочення витрат споживання теплової енергії за лютий 2020 р. відсутній та відповідно платіж у розмірі 17158,26 гри підлягає поверненню.

Також в актах про виконання зобов`язань за енергосервіс № 2 від 04.05.2020 за березень 2020 року та № 3 від 21.07.2020 за квітень 2020 року Виконавцем зазначено ціну (вартість) Гкал, у розрахунку за проведений енергосервіс, у більшому розмірі ніж Замовник оплачував КП "Київтеплоенерго" ціну (вартість) Гкал за спожиту теплову енергію у період за березень-квітень 2020 року. Зазначене призвело до завищення вартості енергосервісу за березень- квітень 2020 року на суму 19480,58 грн. У зв`язку з цим зазначена сума коштів підлягає поверненню позивачу.

Також в Акті № 2 Відповідача від 18.03.2021 про виконання зобов`язань за енергосервіс за лютий 2021 року, у розрахунку скорочення рівня споживання теплової енергії для визначення рівня споживання скоригованого до фактичних кліматичних умов та режимів роботи, зазначено тривалість розрахункового опалювального періоду за лютий 2021 року в кількості 31 доба. Звертаємо увагу, що у лютому 2021 року опалювальний період 28 діб. Як наслідок, фактичне скорочення витрат споживання теплової енергії за лютий 2020 р. (фактична економія) становить 24,33 Гкал на відміну зазначеного в Акті № 2 від 18.03.2021 показника у розмірі 33,579 Гкал, та відповідно платіж Виконавцю за енергосервіс за лютий 2021 року має становити 31491,63 грн замість сплачених Замовником 43461,33 гривень Виконавцю. Вищезазначене призвело до завищення вартості енергосервісу за лютий 2021 року в розмірі 11970,90 грн, що підлягає поверненню Позивачу.

Держстат стверджує, що завищення вартості енергосервісу Відповідачем на загальну суму 48 609,42 грн призвело до порушення частини 4 статті 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів субєктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації" та пункту 1.1 договору.

Розділ 16 договору передбачає досудовий порядок розв`язання спорів і розбіжностей, що виникають між сторонами у зв`язку з його виконанням. У разі неможливості досягнення згоди Сторін у процесі переговорів і консультацій такий спір розв`язується в судовому порядку згідно із законом (пункт 16.2 договору).

Керуючись частиною 4 статті 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів субєктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації", частиною першою статті 526 і статтею 629 ЦК України, статтею 222, частинами 1, 2 статті 193 ГК України позивач надіслав відповідачу претензію від 07.12.2021 № 21.1- 04/186-21 з вимогою сплатити на рахунок Позивача 48 609,74 грн (сорок вісім тисяч шістсот дев`ять гривень 74 копійки) витрат, здійснених Позивачем у завищених розмірах на сплату енергосервісу будівлі.

Відповідь на претензію надана Товариством листом від 19.01.2022 № 34. У відповіді відповідач вважає претензію позивача такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на безпідставність та недоведеність наведених у ній вимог. Вказані обставини зумовили звернення Держстату із цим позовом до суду, в якому позивач просить суд стягнути витрати, здійснених у завищених розмірах на сплату енергосервісу будівлі апарату Держстату в розмірі 48 609,74 грн

Товариство проти задоволення позову заперечує та зазначає, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт та обсяги скорочення споживання позивачем рівня споживання теплової енергії внаслідок здійснення енергосервісу відповідачем. Суми платежів, належних до сплати позивачем за здійснення енергосервісу відповідачем за лютий, березень та квітень 2020 року, лютий 2021 року розраховані відповідачем у повній відповідності до умов укладеного енергосервісного договору та з урахуванням фактичних обсягів споживання теплової енергії позивачем у розрахунковому періоді, фактичної тривалості розрахункового періоду, інших обставин, врахування яких є обов`язковим при здійсненні відповідачем розрахунків вартості послуг енергосервісу, які надаються позивачеві, що підтверджується наявними у справі доказами. Позивачем не доведено з наданням суду належних доказів які підтверджують факти порушення відповідачем умов укладеного між сторонами енергосервісного договору та заподіяння відповідачеві матеріальної шкоди (збитків). Доводи позивача спростовуються наявними у справі належними доказами, а саме: копіями енергосервісного договору, актів про виконання зобов`язань, протоколів розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії позивачем, які підписані обома сторонами без зауважень та є дійсними, а також іншими доказами наявними у матеріалах справи. Вимоги позивача ґрунтуються виключно на його помилкових розрахунках, здійснених ним з порушенням умов енергосервісного договору і без урахування фактичних даних та обставин здійснення енергосервісу відповідачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За визначенням частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 6, 627, 628 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у свою чергу встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1 статті 181 ГК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, яка кореспондуються з приписами статті 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між Держстатом та Товариством енергосервісний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що енергосервісом є комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) та інших заходів енергосервісу, перелік яких наведено у додатку 1. Відповідно до додатка 1 до договору, в редакції затвердженій додатковою угодою №3 до договору, енергоефективними заходами енергосервісу є впровадження модульного індивідуального теплового пункту (із системою погодного регулювання та онлайн диспетчеризацією) та модернізація існуючого індивідуального теплового пункту на об`єкті енергосервісу, яким є будівля апарату Держстату за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 3- 5. Результатом виконання відповідачем вказаних вище енергоефективних заходів стало впровадження у будівлі апарату позивача модульного індивідуального теплового пункту (із системою погодного регулювання та онлайн диспетчеризацією) та модернізація існуючого індивідуального теплового пункту. Індивідуальні теплові пункти були обладнані вузлами обліку споживання теплової енергії.

Теплові вузли обліку були прийняті в експлуатацію 06.02.2020, що підтверджується Актом №2-8228 прийняття теплового вузла обліку у будівлі позивача за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі буд. З і Актом №2-8227 прийняття теплового вузла обліку у будівлі позивача за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі буд. 5, які підписані представниками позивача, монтажної організації ТОВ «Будівництво Технології Системи» та РВЗ №5 СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго». Копії вказаних актів наявні в матеріалах справи.

З дати прийняття теплових вузлів обліку в експлуатацію відповідачем було розпочато надання послуг енергосервісу (забезпечення рівня скорочення споживання та витрат на оплату теплової енергії на об`єкті енергосервісу позивача).

У додатках 3 і 4 до договору сторони визначили базовий рівень споживання та базові показники режиму споживання теплової енергії на об`єкті енергосервісу з помісячним розподілом споживання теплової енергії, на підставі яких здійснюється моніторинг і верифікація (п.4.2 договору).

Пунктом 7.1 розділу 7 договору встановлено, що оплата за договором здійснюється Замовником за рахунок скорочення споживання та/або витрат Замовника на оплату теплової енергії порівняно із споживанням та/або витратами на оплату теплової енергії за відсутності таких заходів (як передбачено частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації») за відповідний період на підставі тарифів, що діяли у період, за який здійснюється оплата.

Пунктом 7.2 розділу 7 договору встановлено, що сума скорочення витрат замовника визначається як різниця між базовим рівнем споживання теплової енергії, який визначений Додатком 3 до договору, та фактичним рівнем споживання теплової енергії, скорегованим із врахуванням зміни факторів, що впливають на обсяг теплоспоживання помножена на тариф на оплату теплової енергії, що діяв на період, за який здійснюється оплата.

Відповідно до пункту 7.3 розділу 7 договору оплата енергосервісу здійснюється щомісяця (далі - розрахунковий період). Фіксований відсоток суми скорочення витрат Замовника на оплату теплової енергії, що підлягає до сплати Виконавцю за Договором становить 80 відсотків (пункт 7.6 договору).

Пунктом 8.1 договору встановлено, що порядок коригування визначення та розрахунку результату здійснення енергосервісу в разі виникнення протягом строку дії договору змін у конструкції або площі, змін кліматичних умов, змін у порядку або режимі роботи об`єкту енергосервісу наведено у додатку 8.

Результат фактичного скорочення рівня споживання теплової енергії - це різниця між базовим рівнем споживання теплової енергії та фактичним рівнем споживання теплової енергії, скоригованим із врахуванням зміни факторів, що впливають на обсяг теплоспоживання в натуральних показниках (пункт 8.2 договору).

Порядок коригування визначення та розрахунку результату здійснення енергосервісу встановлений сторонами у додатку 8 до договору.

Пунктом 8.3 договору встановлено, що для перевірки та підтвердження фактичного скорочення рівня споживання теплової енергії та/або витрат в результаті впровадження енергосервісу за розрахунковий період Виконавець протягом п`яти робочих днів після закінчення розрахункового періоду надсилає Замовникові акт про виконання зобов`язань та протокол розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії за формою згідно з додатками 9, 10 до договору.

Акт про виконання зобов`язань підписується Сторонами та скріплюється печаткою (за наявності). Такий акт є підставою для здійснення платежів за договором (пункт 8.6 договору).

Оскільки розрахунковий період по оплаті теплової енергії КП «Київтеплоенерго» становить період часу між датами передачі споживачем показань приладів обліку споживання тепла постачальнику, які не співпадають з календарним місяцем, розрахункові періоди за енергосервісним договором відповідають тривалості розрахункових періодів за якими позивач здійснював розрахунки з постачальником теплової енергії. Тривалість та дати початку і закінчення розрахункового періоду визначається сторонами у Протоколах розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії відповідача та відомостями про щодобове споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу відповідача протягом розрахункового періоду.

Вартість послуг енергосервісу визначена сторонами в Акті про виконання зобов`язань №1 від 04.05.2020 за лютий 2020 року. Вказаний акт підписаний обома сторонами без зауважень. Відповідно позивач прийняв послуги у обсязі та за вартістю, які вказані у акті.

Акт про виконання зобов`язань №1 від 04.05.2020 за лютий 2020 року складений на підставі Протоколу розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії Замовника за лютий 2020 року, який підписаний обома сторонами без зауважень. Протокол складений з урахуванням порядку передбаченого додатком 8 та за формою і змістом, які встановлені додатком 10 до Договору.

Розрахунок вартості послуг енергосервісу за лютий здійснено відповідачем за період з 06.02.2020, дати вводу в експлуатацію теплових вузлів обліку на об`єкті енергосевісу позивача, по 24.02.2020. Відомості про щоденне споживання теплової енергії на об`єкті енергосервісу позивача наведені у відомостях, які отримані внаслідок зняття показів позивачем з приладів обліку тепла по кожному із індивідуальних теплових пунктів. Вказані відомості наявні у матеріалах справи, додані позивачем до акта про виконання зобов`язань №1 від 04.05.2020 за лютий 2020 року. Зокрема, позивач за період з 06.02.2020 по 24.02.2020 спожив 70,18 Гкал, в тому числі: у будівлі за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 3 спожито 34,59 Гкал та у будівлі за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 5 спожито 35,59 Гкал.

Вказаний обсяг теплової енергії, фактично спожитої позивачем у розрахунковому періоді, відображений у Протоколі розрахунків рівня споживання теплової енергії за лютий 2020 року.

Відповідно до відомостей, наведених сторонами у додатку 5 до договору, базовий рівень споживання теплової енергії за лютий становить 126,339 Гкал.

Фактичний рівень споживання за лютий 2020 року, з урахуванням поправочного коефіцієнта на зміну кліматичних умов 1,6325 (пункт 11 стовпчик 6 Протоколу розрахунків) становить 114,57 Гкал (70,18 * 1,6325 = 114,57), що відображено сторонами у п.12 стовпчик 6 Протоколу розрахунків та в Акті про виконання зобов`язань за лютий 2020 року №1 від 04.05.2020.

Як вбачається з Протоколу розрахунків рівня споживання теплової енергії за лютий 2020 року, фактичний рівень споживання теплової енергії на об`єкті енергосервісу позивача за лютий 2020 року, з урахуванням коригування на поправочний коефіцієнт на зміну кліматичних умов, менше базового рівня споживання теплової енергії за лютий, який встановлений у додатку 5 до договору, на 11,77 Гкал.

Враховуючи наведені вище відомості та докази, які наявні у матеріалах справи, та відповідно до положень п.1.1, 7.1, 7.2 енергосервісного договору у відповідача виникло право на отримання плати за енергосервіс за лютий 2020 року у сумі 17 158,26 грн. Вказана сума платежу розрахована відповідно до формули розрахунку наведеної сторонами у пункті 7.5 договору.

(80х (126,339 - 114,57) х 1822,4 / 100 = 17158,26), де

80 - фіксований відсоток встановлений пунктом 7.6 договору;

126,339 - базовий рівень споживання теплової енергії;

114,57 - фактичний рівень споживання теплової енергії;

1822,4 - тариф за яким позивач здійснює оплату спожитої теплової енергії її постачальнику.

З розрахунком, наведеним позивачем у позовній заяві, погодитись не можна оскільки він зроблений всупереч умовам пункту 7.2 укладеного енергосервісного договору. Яким передбачено, що сума скорочення витрат замовника визначається як різниця між базовим рівнем споживання теплової енергії, та фактичним рівнем споживання теплової енергії, скорегованим із врахуванням зміни факторів, що впливають на обсяг теплоспоживання помножена на тариф на оплату теплової енергії, що діяв на період, за який здійснюється оплата. Зокрема, всупереч вказаному вище пункту договору позивач визначає фактичний обсяг споживання теплової енергії не на підставі відомостей про щодобове фактичне споживання теплової енергії, а шляхом використання у розрахунках середньодобового рівня споживання теплової енергії, що не передбачено умовами договору.

Більше того, позивач безпідставно використовує у своїх розрахунках обсягів споживання теплової енергії за лютий 2020 року базове середньодобове споживання теплової енергії за період з 23.01.2020 по 05.02.2020. Проте, цей період не може бути використаний у розрахунках оскільки визначення рівня скорочення споживання теплової енергії на об`єкті енергосервісу позивача можливе лише на підставі даних засобів обліку споживання теплової енергії (пункт 7.5 договору та частина 4 стаття 5 Закону України «Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації» (далі - Закон про енергосервіс), стало можливим лише з 06.02.2020, дати вводу в експлуатацію теплових вузлів обліку.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 17158,26 грн завищення витрат на оплату енергосервісу за лютий 2020 року є безпідставними та спростовуються умовами енергосервісного договору, Актом про виконання зобов`язань за лютий 2020 року від 04.05.2020 №1, Протоколом розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії позивача за лютий 2020 року, відомостями про щодобове споживання теплової енергії за розрахунковий період, які надані позивачем до матеріалів справи. Вказані договір та первинні документи є чинними і обов`язковими для виконання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 19 480,58 грн завищення витрат на оплату послуг енергосервісу за березень-квітень 2020 року. В якості підстави для вимоги позивач вказує на невідповідність ціни (вартості) Гкал.

Як вбачається зі змісту Актів про виконання зобов`язань №2 від 04.05.2020 за березень 2020 року та №3 від 21.07.2020 за квітень 2020 року, які підписані обома сторонами, тариф (вартість) Гкал становить 1822,4 грн. Вказаний тариф, а також всі суми які зазначені в актах розраховані на підставі вказаного тарифу включають в себе податок на додану вартість у розмірі 20%. у той же час тариф (вартість) Гкал, який вказаний у Актах приймання-передавання товарної продукції №3/2020-1533601 від 31.03.2020 і №4/2020-1533601 від 30.04.2020, які підписані між позивачем і КП «Київтеплоенерго» та на які посилається позивач, не включає в себе податок на додану вартість у розмірі 20%. З актів КП «Київтеплоенерго» вбачається, що при розрахунках постачальником теплової енергії застосовано тариф у розмірі 1518,66 грн. за Гкал, який не включає в себе податок на додану вартість. Сума податку на додану вартість додана постачальником до загальної вартості теплової енергії.

Таким чином, відповідач при розрахунку вартості послуг енергосервісу за березень- квітень 2020 року застосував тариф, за яким позивач здійснював розрахунки за теплову енергію з КП «Київтеплоенерго», а саме 1822,4 грн за Гкал, з урахуванням ПДВ 20%.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 19 480,58 грн завищення витрат на оплату енергосервісу за березень-квітень 2020 року є безпідставними та спростовуються умовами енергосервісного договору, Актами про виконання зобов`язань №2 від 04.05.2020 за березень 2020 року та №3 від 21.07.2020 за квітень 2020 року, які підписані сторонами, Актами приймання-передавання товарної продукції №3/2020-1533601 від 31.03.2020 і №4/2020-1533601 від 30.04.2020, які підписані між позивачем і КП «Київтеплоенерго».

Позивач просить суд стягнути з відповідача 11 970,90 грн завищення витрат на оплату послуг енергосервісу за лютий 2021 року. У якості підстави для вимоги позивач вказує, що в лютому місяці 2021 року 28 діб, а розрахунок послуг енергосервісу за лютий 2020 року виконаний відповідачем за період часу, що становить 31 добу.

Як вбачається з змісту пункту 7.3 договору розрахунки за послуги енергосервісу здійснюються між сторонами щомісячно (розрахунковий період). Розрахунки за теплову енергію між позивачем і КП «Київтеплоенерго» проводяться також щомісячно. При цьому розрахунковий період в оплаті за теплову енергію не співпадає з календарним місяцем. А становить період часу між датами передачі позивачем показів приладів обліку спожитої теплової енергії постачальнику КП «Київтеплоенерго».

Позивачем надано до матеріалів справи Акт про виконання зобов`язань №1 від 23.02.2021 за січень 2021 року з доданими до нього Протоколом розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії позивачем за січень 2021 року та відомостями про щоденне споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу позивача за період з 01.01.2021 по 25.01.2021. Розрахунковий період склав 25 діб.

Позивачем також надано до матеріалів справи Акт про виконання зобов`язань №2 від 18.03.2021 за лютий 2021 року з доданими до нього Протоколом розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії позивачем за лютий 2021 року та відомостями про щоденне споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу позивача за період з 26.01.2021 по 25.02.2021. Розрахунковий період склав 31 добу.

Позивачем також надано до матеріалів справи Акт про виконання зобов`язань №3 від 14.04.2021 за березень 2021 року з доданими до нього Протоколом розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії позивачем за березень 2021 року та відомостями про щоденне споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу позивача за період з 26.02.2021 по 24.03.2021. Розрахунковий період склав 27 діб.

З наведених вище доказів вбачається, що тривалість розрахункового періоду за послуги енергосервісу за лютий 2021 року становить 31 добу, що становить період часу з 26.01.2021 по 25.02.2021 та відповідає тривалості розрахункового періоду, періоду між датами передачі позивачем показників приладів обліку споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу до КП «Київтеплоенерго».

Відповідна тривалість розрахункового періоду вказана також в Протоколі розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії позивачем за лютий 2021 року. А також підтверджується відомостями про щодобове споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу у розрахунковому періоді, які додані позивачем до матеріалів справи.

Таким чином, відповідачем здійснено розрахунок суми вартості послуг енергосервісу за лютий 2021 року у повній відповідності з фактичним рівнем споживання теплової енергії у розрахунковому періоді.

Акти про виконання зобов`язань №1 від 23.02.2021 за січень 2021 року, №2 від 18.03.2021 за лютий 2021 року, №3 від 14.04.2021 за березень 2021 року, додані до них протоколи розрахунків та відомості про фактичне щодобове споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу свідчать про безперервне надання відповідачем послуг енергосервісу позивачеві. Результатом наданих послуг є фактичне скорочення рівня споживання теплової енергії об`єктом енергосервісу порівняно з базовим показниками рівня споживання, встановленими у додатку 5 до енергосервісного договору.

Правові та економічні засади здійснення енергосервісу для підвищення енергетичної ефективності об`єктів державної та комунальної власності в Україні регулюються нормами Закону про енергосервіс.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону про енергосервіс встановлено, що енергосервісний договір - договір, предметом якого є здійснення енергосервісу виконавцем енергосервісу, оплата якого здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення споживання та/або витрат на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово- комунальних послуг порівняно із споживанням (витратами) за відсутності таких заходів.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору, його умови визначаються сторонами на їх розсуд і є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, предметом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

У даному випадку позивачем не доведено належними доказами існування жодного з наведених вище елементів.

Вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в договорі, та вказана у відповідних актах, які складені та підписані обома сторонами без зауважень.

Матеріали справи не містять доказів недійсності чи розірвання сторонами договору енергосервісного договору № 36 від 10.04.2019 або зміни його умов в частині ціни.

Умовами розділу 7 договору передбачений порядок оплати енергосервісу за договором.

Наведене свідчить, що Держстат не було позбавлене права здійснити перегляд умов оплати в залежності від тарифа та узгодило та погодилось із порядком визначення вартості та порядку оплати наданих послуг.

Враховуючи належне та повне виконання відповідачем договірних зобов`язань, що об`єктивно підтверджується представленими суду документами та імперативність положень частини 3 статті 632 ЦК України, посилання позивача на Акт ревізії Державної аудиторської служби України від 06.10.2021 як доказ завищення вартості наданих послуг Товариством та завдання шкоди - є необґрунтованими.

Виявлені ревізією порушення не впливають на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Оскільки правовідносини між сторонами спору є договірними, акт аудиторської служби не є підставою для безспірного визнання порушень в діях відповідача щодо завищення вартості наданих та прийнятих послуг енергосервісу, оскільки такий доказ має оцінюватись у сукупності з іншими належними доказами.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006, акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Акт ревізії складено з приводу наявності відповідних порушень підприємства позивача та містить лише думку органу, який його склав, він не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в акті висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Сам по собі акт ревізії, складений за наслідками проведення перевірки діяльності позивача, не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Цей документ є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. При цьому, обставини, вказані в такому акті ревізії, в господарському судочинстві повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до статті 73, 74, 76-79 ГПК України.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/12793/17, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17, від 16.10.2018 у справі №910/23357/17, від 18.10.2018 у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 у справі №910/26948/15.

Крім того, акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Таким чином, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись і як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказане, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що пред`явлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державної служби статистики України про стягнення витрат, здійснених у завищених розмірах на сплату енергосервісу будівлі апарату Держстату в розмірі 48 609,74 грн відмовити повністю.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ