ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа№ 925/394/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Зубик Н.В. в режимі відеоконференції

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 (повний текст рішення складено та підписано 06.09.2022)

у справі № 925/394/22 (суддя Зарічанська З.В.)

за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій

до Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт"

про стягнення 271 883, 59 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся з позовом до Господарського суду Черкаської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" 271 883,59 грн, з яких: заборгованість за договором - 234 462,29 грн; втрати від інфляції - 23 066,30 грн; проценти за користування коштами - 7703,17 грн; пеня - 6651,83 грн.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій від 14.11.2019 № 251/01 в частині несплати за постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів відповідача.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій заборгованість за договором № 251/01 від 14.11.2013 в сумі 271 723,82 грн, з яких: заборгованість за договором - 234 462,29 грн, втрати від інфляції (згідно ст. 625 ЦК України) - 23 066,30 грн, проценти за користування коштами (згідно ст. 625 ЦК України) - 7698,39 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі - 6496,84 грн, а також 4075,86 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Первомайський кар`єр "Граніт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 у справі № 925/394/22. Прийняти нове судове рішення в оскаржуваній частині, яким в задоволенні позову відмовити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що процесуальне законодавство не містить поняття "уточнена позовна заява", а отже на переконання відповідача, така позовна заява не є заявою по суті згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі поняття "уточнена позовна заява" не визначено в контексті терміну та порядку подання доказів у справі в розумінні ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що позивачем в порушенням порядку ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, разом з позовною заявою не було подано належні та допустимі докази надання послуг відповідачу та виникнення у останнього грошових зобов`язань, відповідач вважає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення на підставі припущень та за відсутності жодних належних та допустимих доказів у справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 925/394/22 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 925/394/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 у справі № 925/394/22 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в режимі відеоконфереції в судовому засіданні 31.05.2023.

В судове засідання, яке відбулося, 31.05.2023, з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Як свідчать матеріали справи, відповідач був повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення процесуального документу на його електронну адресу в підсистемі "Електронний суд", що в свою чергу, підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документа.

Також слід зазначити, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представника відповідача у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.11.2013 між відповідачем (замовником) та позивачем (виконавцем) укладено договір № 251/01 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій (надалі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДВГРЗ ДСНС України) організовує цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення, забезпечує роботи та заходи, спрямовані на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, у кількості 1,0 оперативної одиниці згідно з нормативом виїзду на об`єкти замовника, що встановлений планом локалізації та ліквідації аварій.

Виконавець здійснює постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів замовника.

Об`єкти замовника, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню, визначені в додатку № 1, який узгоджується обома сторонами.

Відповідно до п. 3.12, 3.13 договору, замовник зобов`язаний оплачувати, відповідно до умов договору, постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, відшкодовувати виконавцю витрати, що пов`язані з ліквідацією надзвичайних ситуацій.

У розділі 4 договору сторони передбачили вартість обслуговування і порядок розрахунку, зокрема:

4.1 вартість функціонування структурних підрозділів виконавця у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1-єї оперативної одиниці складає помісячно з 01.01.2014 р. по 125956,79 грн;

Ця вартість узгоджена сторонами та визначена розрахунком (калькуляцією), які додаються і виконані згідно з вимогами законодавства України.

4.2 у всіх випадках збільшення витрат на утримання загону, що пов`язані зі збільшенням заробітної плати, вартості матеріалів та інше, виконавець проводить перерахунок, а замовник узгоджує фінансування загону на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування на підставі наданих підтверджувальних документів;

4.3 перерахування коштів проводиться щомісячно в термін до 10 числа місяця, що слідує за завітним, згідно з наданими виконавцем рахунками та підписаними сторонами актами виконання умов договору. Акти виконання умов договору повинні бути підписані впродовж 5 календарних днів з моменту надання їх замовнику;

4.4. за додатковою угодою сторін можливі інші види розрахунків, що не порушують чинне законодавство України;

4.5. оплата за виконані аварійно-рятувальні роботи проводиться за фактичними витратами на їх виконання додатково до фінансування загону на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування (п. 4.1.), на підставі наданих підтверджувальних документів, узгоджених замовником.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що за порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором.

Згідно з п. 6.1 договору, він вступає в дію з 01.01.2014 та укладається на невизначений термін відповідно до вимог наказу МНС України від 17.11.2003 № 440 "Про порядок обслуговування об`єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами".

В подальшому, 25.10.2019 сторони уклали додаткову угоду № 11/217/01 до договору № 251/01 від 14.11.2013 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, у п. 2 якої узгодили п. 4.1 договору № 251/01 від 14.11.2013 викласти в наступній редакції:

"Вартість аварійно-рятувального обслуговування об`єктів замовника підрозділами виконавця складає помісячно:

- з 01.01.2020 по 31.03.2020 - по 12000,00 грн. без ПДВ.

Збільшення вартості функціонування структурних підрозділів виконавця у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення буде розглянута у 1-му кварталі 2020 року та узгоджена сторонами з 01.04.2020."

Згідно з п. 3 цієї додаткової угоди, п. 4.3 договору № 251/01 від 14.11.2013 викласти в наступній редакції:

"Перерахування коштів проводиться щомісячно в термін до 10 числа місяця, що слідує за завітним, згідно з наданим виконавцем рахунком.

Акти виконання умов договору повинні бути підписані впродовж 5 календарних днів з моменту надання їх замовнику. У разі відсутності протягом 20-ти календарних днів мотивованої відмови замовника від підписання акту виконання умов договору на постійне та обов`язкове обслуговування вважається прийнятим замовником без зауважень."

Вказана вище додаткова угода вступає в дію з 01.01.2020 і діє до 31.03.2020 та є невід`ємною частиною договору № 251/01 від 14.11.2013.

Таким чином, умови договору в редакції додаткової угоди від 25.10.2019 № 11/217/01 діють лише протягом періоду: 01.01.2020 - 31.03.2020.

Далі, 31.03.2020 сторони уклали додаткову угоду № 12/53/01 до договору № 251/01 від 14.11.2013на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, у п. 1 якої узгодили п. 4.1 договору № 251/01 від 14.11.2013 викласти в наступній редакції:

"Вартість аварійно-рятувального обслуговування об`єктів замовника підрозділами виконавця складає помісячно:

- з 01.04.2020 по 31.12.2020 - по 12 000,00 грн без ПДВ".

Ця додаткова угода вступає в дію з 01.04.2020 є невід`ємною частиною договору № 251/01 від 14.11.2013.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що з 31.03.2020 поновлено умови договору, з урахуванням внесених змін додатковою угодою від 31.03.2020 № 12/53/01.

21.01.2021 сторони уклали додаткову угоду № 14/06/01 до договору № 251/01 від 14.11.2013 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, у п. 2 якої узгодили п. 4.1 договору № 251/01 від 14.11.2013 викласти в наступній редакції:

"Вартість аварійно-рятувального обслуговування об`єктів замовника підрозділами виконавця складає помісячно:

- з 01.01.2021р. - по 13 013,58 грн без ПДВ.

Ця вартість складається з витрат на утримання ДВГРЗ ДСНС України, узгоджена сторонами та визначена розрахунком (калькуляцією), виконаним згідно з вимогами законодавства України, який додається до договору та підлягає щорічному погодженню."

Вищенаведена додаткова угода вступає в дію з 01.01.2021 та є невід`ємною частиною Договору № 251/01 від 14.11.2013.

Таким чином, на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до правовідносин між сторонами, які виникли з 01.01.2021.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого нього виникла заборгованість перед позивачем.

На підставі вищевказаної заборгованості відповідача, позивачем було нараховано відповідачу інфляційні, проценти за користування коштами та пеню.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій заборгованість за договором № 251/01 від 14.11.2013 в сумі 271 723,82 грн, з яких: заборгованість за договором - 234 462,29 грн, втрати від інфляції (згідно ст. 625 ЦК України) - 23 066,30 грн, проценти за користування коштами (згідно ст. 625 ЦК України) - 7698,39 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі - 6496,84 грн, а також 4075,86 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині законності задоволення вимог позивача на підставі уточненої позовної заяви та долучених до неї доказів.

Судова колегія зазначає, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову (близька за змістом правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18, від 03.08.2020 № 911/2139/19).

За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до відповідача про стягнення 271 883, 59 грн.

Перевіривши матеріали позовної заяви позивача, Господарський суд Черкаської області виніс ухвалу від 10.05.2022 про залишення позову без руху, у зв`язку з недотриманням позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст 162 Господарського процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

У строк, встановлений ухвалою від 10.05.2022, до суду першої інстанції 07.06.2022 надійшли документи, відповідно до яких позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, а саме, було подано уточнену позовну заяву до якої долучено копії рахунків, актів виконання умов договору та докази направлення копії цієї уточненої позовної заяви з додатком відповідачу.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав прийняття до розгляду уточненої позовної заяви з додатком після усунення позивачем недоліків викладених в ухвалі від 10.05.2022, оскільки перша позовна заява позивача не була прийнята місцевим господарським судом до розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд при відкриття провадження у даній справі на підставі уточненої позовної заяви.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2022 у справі № 925/394/22 - без змін.

Матеріали справи № 925/394/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.06.2023.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна