РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023Справа № 910/3402/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 338 361,13 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 338 361,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 53-22-01-20-1058 від 22.12.2020 у частині своєчасної оплати поставленого товару з огляду на що позивач просить суд стягнути 338 361,13 грн, з яких: 26 432,13 грн 3% річних та 311 929,00 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

04.04.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

02.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

29.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 у справі № 910/997/22 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 406 252,68 грн та за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" про стягнення 601 869,00 грн, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 змінено в частині зустрічних позовних вимог та зустрічного зарахування грошових сум, 22.12.2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діяв Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" (постачальник) було укладено договір поставки № 53-122-01-20-10258 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язався оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1.

Відповідно до п. 1.2 договору, предметом останнього є продукція: 42130000-9 Засувка з електроприводом.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору загальна сума договору становить 4 113 000,00 грн. Ціна продукції, що поставляється за цим договором, складає 3 427500,00 грн, крім того ПДВ - 685500,00 грн.

Продукція поставляється в строк по 28.12.2020 року. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, Рівненське відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом". (п. 3.1 договору).

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено порядок проведення розрахунків.

Так, оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно з п. 8.4 договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Відповідно до п. 9.1 договору, у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій, передбачених пунктом 9.1 даного Договору, становить 2 роки (п. 9.2 договору).

У Специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) сторонами погоджено поставку товару "Засувка клинова з невисувним шпинделем СЭ.ЗКС.1.3.2.500.25.9 306708 DN500 PN 25 з електроприводом" у кількості 6 одиниць на загальну суму 4 113000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № 2 від 09.03.2021 року постачальник поставив замовнику 2 одиниці продукції на суму 1 371000,00 грн.

12.03.2021 року замовником оформлено ярлик на придатну продукцію № 1-6-38, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 2 від 09.03.2021 року продукція пройшла вхідний контроль.

Відповідно до видаткової накладної № 3 від 12.03.2021 року постачальник поставив замовнику 2 одиниці продукції на суму 1 371 000,00 грн.

16.03.2021 року замовником оформлено ярлик на придатну продукцію № 1-6-48, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 3 від 12.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль.

Відповідно до видаткової накладної № 5 від 19.03.2021 року постачальник поставив замовнику 2 одиниці продукції на суму 1 371 000,00 грн.

23.03.2021 року замовником оформлено ярлик на придатну продукцію № 1-6-52, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 5 від 19.03.2021 року продукція пройшла вхідний контроль.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

У межах розгляду справи № 910/997/22 судом було встановлено, що ТОВ "Концепт Інжиніринг" поставило ВП "Рівненська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом" продукцію, обумовлену в Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Відвантаження товару підтверджується видатковими накладними № 2 від 09.03.2021, № 3 від 12.03.2021 та № 5 від 19.03.2021, підписаними уповноваженими особами сторін та скріпленими печатками.

Відповідно до ярлика на придатну продукцію № 1-6-38 від 12.03.2021 поставлена за видатковою накладною № 2 від 09.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль, відповідно до ярлика на придатну продукцію № 1-6-48 від 16.03.2021 поставлена за видатковою накладною № 3 від 12.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль, відповідно до ярлика на придатну продукцію № 1-6-52 від 23.03.2021 поставлена за видатковою накладною № 5 від 19.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль.

З урахуванням погодженого сторонами у п. 6.1 Договору порядку розрахунків, граничним строком оплати за поставлену продукцію згідно видаткової накладної № 2 від 09.03.2021 було 27.04.2021, згідно видаткової накладної № 3 від 12.03.2021 - 05.05.2021 (перший робочий день після 01.05.2021), згідно видаткової накладної № 5 від 19.03.2021 - 11.05.2021 (перший робочий день після 08.05.2021).

Судом було встановлено, що на момент пред`явлення первісного позову, ДП "НАЕК "Енергоатом" мало заборгованість перед ТОВ "Концепт Інжиніринг" за поставлену продукцію в розмірі 3 713 000,00 грн.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі, заборгованість була сплачена і провадження в частині стягнення суми основного боргу закрито.

Так, приписами ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відтак, обставини, встановлені рішенням суду в межах розгляду справи № 910/997/22 в силу приписів ст. 75 ГПК України повторному доведенню не підлягають.

Звертаючись до суду з позовом у справі № 910/3402/23 позивач зазначає про неналежне виконанням відповідачем умов Договору поставки № 53-22-01-20-1058 від 22.12.2020 у частині своєчасної оплати поставленого товару з огляду на що позивач просить суд стягнути 338 361,13 грн, з яких: 26 432,13 грн 3% річних та 311 929,00 грн інфляційних втрат.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що позивач не заявляв вимоги про оплату інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.02.2022 по 06.06.2022, а відтак, у відповідача не виникло обов`язку з їх сплати. Разом з тим, у випадку задоволення позовних вимог, відповідач просить суд зменшити розмір інфляційних втрат та 3% річних на 90% зважаючи на запроваджений в Україні воєнний стан.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом у межах розгляду справи № 910/997/22, на момент пред`явлення первісного позову, ДП "НАЕК "Енергоатом" мало заборгованість перед ТОВ "Концепт Інжиніринг" за поставлену продукцію в розмірі 3 713 000,00 грн.

Після відкриття провадження у цій справі, відповідно до платіжних доручень № 1127 від 27.01.2022 на суму 300 000,00 грн, № 1424 від 01.02.2022 на суму 200 000,00 грн, № 2212 від 18.02.2022 на суму 50 000,00 грн, № 2988 від 02.03.2022 на суму 100 000,00 грн, № 3147 від 09.03.2022 на суму 100 000,00 грн, № 3549 від 17.03.2022 на суму 50 000,00 грн, № 3804 від 22.03.2022 на суму 100 000,00 грн, № 4088 від 29.03.2022 на суму 50 000,00 грн, № 4387 від 04.04.2022 на суму 50 000,00 грн, № 4574 від 11.04.2022 на суму 71 000,00 грн, № 4842 від 14.04.2022 на суму 100 000,00 грн, № 5111 від 19.04.2022 на суму 50 000,00 грн, № 5357 від 21.04.2022 на суму 200 000,00 грн, № 5666 від 26.04.2022 на суму 200 000,00 грн, № 5830 від 28.04.2022 на суму 200 000,00 грн, № 6313 від 09.05.2022 на суму 100 000,00 грн, № 7340 від 07.06.2022 на суму 421 000,00 грн, № 7341 від 07.06.2022 на суму 1 371 000,00 грн відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) погасив борг перед позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом), у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2022 було закрито провадження у справі № 910/997/22 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в частині вимоги про стягнення основної заборгованості в розмірі 3713000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.02.2022 по 17.02.2022 відносно суми боргу 3 213 000,00 грн, за період з 18.02.2022 по 01.03.2022 відносно суми боргу 3 163 000,00 грн, за період з 02.03.2022 по 08.03.2022 відносно суми боргу 3 063 000,00 грн, за період з 09.03.2022 по 16.03.2022 відносно суми боргу 2 963 000,00 грн, за період з 17.03.2022 по 21.03.2022 відносно суми боргу 2 913 000,00 грн, за період з 22.03.2022 по 28.03.2022 відносно суми боргу 2 813 000,00 грн, за період з 29.03.2022 по 03.04.2022 відносно суми боргу 2 763 000,00 грн, за період з 04.04.2022 по 10.04.2022 відносно суми боргу 2 713 000,00 грн, за період з 11.04.2022 по 13.04.2022 відносно суми боргу 2 642 000,00 грн, за період з 14.04.2022 по 18.04.2022 відносно суми боргу 2 542 000,00 грн, за період з 19.04.2022 по 20.04.2022 відносно суми боргу 2 492 000,00 грн, за період з 21.04.2022 по 25.04.2022 відносно суми боргу 2 292 000,00 грн, за період з 26.04.2022 по 27.04.2022 відносно суми боргу 2 092 000,00 грн, за період з 28.04.2022 по 08.05.2022 відносно суми боргу 1 892 000,00 грн, за період з 09.05.2022 по 06.06.2022 відносно суми боргу 1 792 000,00 грн, суд зазначає, що визначені позивачем періоди нарахування та суми щодо яких здійснюється нарахування є обґрунтованими, а розрахунок арифметично правильний, з огляду на що суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 26 432,13 грн 3% річних та 311 929,00 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі, а твердження відповідача спростовуються зазначеним вище.

Щодо клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про зменшення 3% річних та інфляційних втрат на 90%, суд зазначає наступне.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Із положень статей 230, 233 ГК України та статей 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), у той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18, 27.04.2018 у справі № 908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі № 905/305/18.

З огляду на викладене, враховуючи те, що заборгованість по Договору виникла у відповідача до введення на території України воєнного стану та виникнення обставин, на які він посилається в клопотанні про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних, зважаючи, що позивачем заявлено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" лише компенсаційні втрати, які розумно співвідносяться з сумою основного боргу та не заявлено стягнення неустойки (штрафу; пені), суд прийшов до висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягає.

При цьому, під час вирішення вищезазначеного клопотання, суд не враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, оскільки, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 висновок був сформований у справі, у якій загальна сума правомірно нарахованих штрафу, пені та 3% річних перевищувала в два рази суму простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" (50074, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Миру, будинок 33, квартира 113; ідентифікаційний код: 42924030) інфляційні втрати у розмірі 311 929 (триста одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 26 432 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять дві) грн 13 коп. та судовий збір у розмірі 5 075 (п`ять тисяч сімдесят п`ять) грн 42 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева