ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 червня 2023 року Справа № 903/948/22

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за відсутністю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області заяву Комунального підприємства Міськзелентрест про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами по справі №903/948/22 за позовом Комунального підприємства Міськзелентрест до Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 Комунальне підприємство Міськзелентрест надіслало на адресу суду заяву, в якій просить суд:

1.Переглянути за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 у справі №903/948/22.

2.Скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 у справі №903/948/22 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

3. Стягнути з відповідача понесені нами судові витрати у розмірі: 4962,00 грн. судового збору за подання позову; 7443,00 грн. судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 25.05.2023 заяву Комунального підприємства Міськзелентрест про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами прийнято та призначено до розгляду на 13.06.2023 о 12:00 год. Запропонувано ТОВ Вест Кард до 02.06.2023 подати суду письмові нормативно-обґрунтовані пояснення, щодо поданої КП Міськзелентрест заяви про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами, з долученням належних доказів на підтвердження викладеного у власному поясненні.

02.06.2023 представник ТОВ Вест Кард подав до суду пояснення щодо заяви, в яких просить суд у задоволенні заяви відмовити. Рішення залишити в силі.

08.06.2023 КП Міськзелентрест на електронну адресу суду надіслало клопотання, в якому просить суд справу розглянути за відсутності представника. Також долучив додаткові пояснення (які додатково надіслані на поштову адресу суду).

13.06.2023 представник ТОВ Вест Кард подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «Вест Кард».

У визначений судом день та час сторони своїх представників в засідання суду не направили.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків, з огляду на нищенаведене.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2022 Комунальне підприємство Міськзелентрест надіслало на адресу суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард, в якому просило:

1. Визнати недійсним односторонній правочин щодо розірвання Договору поставки нафтопродуктів №ГЗТ-400/21 від 01.10.2021, оформлений листом ТОВ ВЕСТ КАРД №574 від 15.08.2022.

2.Визнати недійсним односторонній правочин щодо розірвання Договору поставки нафтопродуктів №ГЗТ-11/22 від 13.01.2022, оформлений листом ТОВ ВЕСТ КАРД №575 від 15.08.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що односторонні правочини ТОВ ВЕСТ КАРД щодо розірвання Договорів поставки нафтопродуктів №ГЗТ-400/22 від 01.10.2021 та №ГЗТ-11/22 від 13.01.2022, оформлені листами №574 від 15.08.2022 та №575 від 15.08.2022, вчинені після закінчення дії зазначених Договорів, а відтак суперечать змісту ст.509, ч.1 ст.530, ст. 599, ч.1 ст.626, ч.1 ст.631, ст.651 ЦК України, ст. 188 ГК України.

Рішенням суду від 28.02.2023 в задоволенні позову Комунального підприємства Міськзелентрест до Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард про визнання правочинів недійсними, відмовлено.

Рішення набрало законної сили 23.03.2023.

Додатковим рішенням від 13.03.2023 стягнуто з Комунального підприємства Міськзелентрест (вулиця Хімічна,3, місто Одеса, 65031, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард (вулиця Єршова,1, місто Луцьк, 43023, ) 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набрало законної сили 04.04.2023.

Заявник доводить, що підставою для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є той факт, що відмовляючи в задоволенні позову суд, зокрема, виходив з того, що з 31.08.2022 зазначені договори поставки є розірваними, а зобов`язання сторін припиненими. Даний факт встановлено рішенням Господарського суду Волинської області від 07.11.2022, яке залишено в силі Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023. Рішення набрало законної сили 21.02.2023.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть, участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (арк.6 рішення від 28.02.2023).

Тобто, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Волинської області від 07.11.2022 у справі № 903/573/22 були використані судом як преюдиціальні при ухваленні рішення від 28.02.2023 у справі №903/948/22.

Постановою Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №903/573/22 рішення Господарського суду Волинської області від 07.11.2022 та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Скасовуючи судові рішення у справі Верховний Суд зазначив, що відповідно до приписів ст.509, ч.1 ст.530, ст.598, ст. 599, ч.1 ст.631, ст.651 ЦК України та правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, розірвати можна лише договір, який діє, тобто строк/термін дії якого не закінчився. Відповідного висновку суди попередніх інстанцій не врахували й фактично ототожнили поняття "строк дії договору" і "строк виконання зобов`язання".

КП "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ", звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у даній справі, посилається на пункт 3 частини другої статті 320 ГПК України, тобто на скасування судового рішення у справі №903/573/22, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У частині четвертій цієї статті зазначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з частинами третьої, четвертої статті 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Отже, перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених ГПК України та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК України.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Водночас, нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Отже, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи,

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Слід вказати, що не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, згідно з якою за змістом статті 320 ГПК України у чинній редакції рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №19/5009/1481/11, у постановах Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №916/1228/18, від 27.08.2019 у справі №920/1077/16 та від 15.01.2020 у справі №916/24/17.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи та обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі належного виконання учасником вимог процесуального закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №905/1502/15, від 10.03.2020 у справі № 910/10784/18.

Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Отже, здійснюючи перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та надаючи оцінку визначеним заявником обставинам як нововиявленим, суд не може вийти за межі тих обставин та фактів, які встановив, якими керувався та які поклав суд в основу рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами, і у тому разі, якщо ці обставини та факти, виходячи зі спірного питання (предмету спору) та за наявних у справі доказів, мали б бути враховані, встановлені та оцінені судом.

А тому суд, здійснюючи перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не може керуватись та враховувати факти (обставини), що згідно з наявними у справі доказами хоча і мали місце у спірних правовідносинах, однак не були встановлені та покладені судом в основу судового рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 викладено правову позицію, згідно з якою процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.05.2021 зі справи № 752/4995/17.

Скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.08.2018 зі справи№910/24418/16, від 27.06.2019 зі справи №711/2178/17, від 26.01.2022 зі справи №922/3149/18.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, необхідно виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, повинні мати значення для іншої справи.

Водночас Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів та доказів сторін; суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин (зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 зі справи № 19/028-10/13, від 25.05.2021 зі справи № 752/4995/17).

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.04.2021 у справі N 9901/819/18, згідно якого вирішуючи питання про скасування судового рішення з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 361 КАС, які аналогічні положенням пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України, (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду), суд повинен виходити саме з преюдиційного зв`язку судових рішень. Разом з тим слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обгрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього.

Отже, для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 320 ГПК України, належить перевірити чи підтверджуються доводи заявника про скасування такого судового рішення (перший критерій) та чи дійсно таке рішення було підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, тобто, наслідком скасування такого рішення є інше за змістом вирішення спору по справі (другий критерій).

Разом з цим, як слідує з матеріалів справи, позовні вимоги КП «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» включали в себе:

1. Визнати недійсним односторонній правочин щодо розірвання Договору поставки нафтопродуктів №ГЗТ-400/21 від 01.10.2021, оформлений листом ТОВ "ВЕСТ КАРД" №574 від 15.08.2022;

2. Визнати недійсним односторонній правочин щодо розірвання Договору поставки нафтопродуктів №ГЗТ-11/22 від 13.01.2022, оформлений листом ТОВ "ВЕСТ КАРД" №575 від 15.08.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що односторонні правочини щодо розірвання Договорів поставки, вчинені після закінчення дії зазначених Договорів, а відтак суперечать змісту ст.509, ч.1 ст.530, ст. 599, ч.1 ст.626, ч. ст.631, ст.651 ЦК України, ст. 188 ГК України (абз.1, а.с.5).

Відповідач, свої заперечення проти позовних вимог обґрунтовував наступним:

1. Відповідач, як Постачальник по Договорах не зміг виконувати свої зобов`язання у зв`язку із дією форс-мажорних обставин;

2. У зв`язку з тим, що дія форс-мажорних обставин продовжується більш ніж 30 днів, Договори розірвані за ініціативою Постачальника, згідно п. 8.2. Договорів;

3. Поставка пального по Договорах відбувається протягом 1 року з моменту отримання карток на пальне. Таким чином, кінцевим строком дії Договору № ГЗТ-400/21 є 13.12.2022 року, а Договору № ГЗТ-11/22 є 18.01.2023 року - відтак Договори розірвані в межах їх дії;

4. Позивач не довів факту порушення своїх прав та законних інтересів оспорюваними правочинами.

Обставини, на які Відповідач посилався, як на підставу своїх заперечень, доводилися Відповідачем, шляхом надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи №903/948/22, суд з`ясовував обставини, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджував докази, якими вони обґрунтовуються - зазначене підтверджується мотивувальною частиною рішення суду від 28.02.2023.

У мотивувальній частині рішення, суд зазначав норми права, які були застосовані, та мотиви їх застосування - в тому числі щодо принципу змагальності та щодо оцінки доказів судом (ст. 14-15 рішення).

Посилання на рішення господарського суду Волинської області від 07.11.2022 та Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 було здійснено судом лише в частині факту розірвання договорів з 31.08.2022 на підставі повідомлення Постачальника (ст. 6 рішення).

Відтак, підставою для ухвалення рішення від 28.02.2023 був факт з`ясування всіх обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження всіх доказів наданих сторонами.

Зазначене вище підтверджує, що рішення господарського суду Волинської області від 07.11.2022 та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 не були виключною підставою для ухвалення судового рішення у даній справі (№903/948/22).

Як слідує з постанови ВС від 09.05.2023 у справі 903/573/22:

« 34. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору і припинення визначених ним зобов`язань.

Таким чином, розірвати можна лише договір, який діє, тобто строк/термін дії якого не закінчився.

Близький за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18.

35. Відповідного висновку суди попередніх інстанцій не врахували й фактично ототожнили поняття "строк дії договору" і "строк виконання зобов`язання", а в зв`язку з цим не з`ясували належним чином обставин щодо закінчення дії Договорів № ГТЗ-400/21 і № ГТЗ-11/22 та не дослідили пов`язаних з цим доказів.»

Отже, Верховний Суд не ставив під сумнів сам факт розірвання договорів, а лише звернув увагу на необхідності розмежування поняття "строк дії договору" і "строк виконання зобов`язання", а також дослідження всіх обставин щодо закінчення дії Договорів.

В обґрунтування позовних вимог в даній справі (№903/948/22), Позивач (КП «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ») посилався на те, що односторонні правочини щодо розірвання Договорів поставки, вчинені після закінчення дії зазначених Договорів, а відтак суперечать змісту ст.509, ч.1 ст.530, ст. 599, ч.1 ст.626, ч.1 ст.631, ст.651 ЦК України, ст. 188 ГК України.

Зазначені вище обставини були предметом дослідження в справі № 903/948/22. Суд окремо досліджував чи були підстави для розірвання договорів та чи вчинене таке розірвання в межах дії договорів.

Так, за результатом такого дослідження, судом в рішенні від 28.02.2023 зроблено наступний висновок: «Відповідно, розірвання договорів Постачальником було вчинене в межах дії Договорів та зобов`язань по Договорах.» (ст. 12 рішення).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

З врахуванням вищевикладеного, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору по суті. Водночас постанова Верховного Суду у справі № 903/573/22, яка ухвалена 09.05.2023 з огляду на тлумачення пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України, по відношенню до рішення, ухваленого у цій справі 28.02.2023 не відповідає таким.

Враховуючи викладене, оскільки саме по собі скасування рішення у справі №903/573/22 не є безумовною підставою для скасування рішення, яке переглядається (№903/948/22); рішення від 28.02.2023 по справі № 903/948/22 не має преюдиційного зв`язку із рішенням від 07.11.2022 по справі 903/573/22; обставини щодо закінчення дії Договорів були предметом дослідження в справі №903/948/22, а отже заява КП МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п. п. 51 - 52 рішення Суду у справі Рябих проти Росії від 24.06.2003; ухвала суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 Агротехсервіс проти України; п. п. 42-44 рішення суду у справі Желтяков проти України від 09.06.2011). Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (п. п. 27 - 34 рішення суду у справі Праведная проти Росії від 18.11.2004).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 у справі № 903/948/22 та його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із прийняттям судом рішення про відмову у задоволенні заяви, сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 232-235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства Міськзелентрест про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 за нововиявленими обставинами по справі №903/948/22 за позовом Комунального підприємства Міськзелентрест до Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард про визнання правочинів недійсними.

2. Залишити без змін рішення Господарського суду Волинської області від 28.02.2023 у справі № 903/948/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16.06.2023.

Суддя І. О. Гарбар