УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

12.06.2023Справа № 910/6306/21

За позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг
простягнення 451 059 147,20 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Коцюба В.О., Ларькін М.М.
від відповідача:Гвоздецький А.М., Годованець Л.Ю., Янович-Бунь І.Б.
від третьої особи:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду міста Києва Стасюка С.В. перебувала справа №910/6306/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення 311 342 049,80 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 05.10.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 скасовано, справу №910/6306/21 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2022 справу №910/6306/21 передано на розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 27.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, і судове засідання з розгляду справи по суті неодноразово відкладалося з незалежних від суду обставин.

08.06.2023 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке перебуває у власності відповідача, а також заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна відповідача.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши в судовому засіданні 12.06.2023 подану заяву, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що підставами, якими позивач обґрунтовує необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, є існування доказів невиконання боржником рішення суду в іншій справі про стягнення грошових коштів, що, на його думку, свідчить про відсутність у ТОВ «Євро-Реконструкція» грошових коштів для проведення розрахунків оспорюваної у даній справі заборгованості.

В той же час суд відзначає, що саме по собі допущення виникнення простроченої заборгованості не свідчить про наміри відповідача ухилятись у майбутньому від виконання рішення суду.

Тобто, мотивування необхідності вжиття заходів забезпечення позову фактично зводяться до непідтверджених припущень щодо можливості невиконання відповідачем в майбутньому рішення суду у даній справі, ухваленого на користь позивача, та такі припущення базуються на сумнівних доводах.

При цьому, про те, що твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, зазначено у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Більш того, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості, в той час як у поданій заяві про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу, не зазначаючи про вартість такого майна, тобто запропоновані заходи забезпечення позову в даному випадку не є співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що реалізація позивачем права на забезпечення позову не може бути використана в якості тиску на відповідача для спонукання його до здійснення оплати заборгованості до винесення рішення суду за наслідками розгляду справи по суті.

Відтак, Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» не надано доказів та не викладено фактів, які б вказували на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не наведено документального обґрунтування, яке свідчило б про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 13.06.2023.

Суддя В.П. Босий