ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р. Справа№ 910/1713/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022

у справі № 910/1713/22 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" грошові кошти, збитків у вигляді нестачі вантажу 162 001, 29 грн та судовий збір 2 481,00 грн.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, 28.02.2023 (згідно дати звернення до засобів електронного зв`язку) Регіональна філія "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" повторно звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/1713/22, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/1713/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що судом під час ухвалення оскаржуваного рішення, не досліджено докази, зокрема, як вбачається із комерційного акту від 12.10.2021 № 388103/1365 щодо вагона № 56259906 комісією в присутності працівника Бурштинської ТЕС встановлено, що хоч і є недостача 1 300,00кг, але відсутні виїмки. Згідно з актом ГУ-106 № 877 від 12.10.2021 ст. Бурштин вагон технічно справний.

Апелянт звертає увагу суду, що як вбачається із матеріалів справи № 910/1713/21, позивач надав суду копії довідок, б/н підписані директором ТОВ «ЦЗФ Курахівська» та начальником відділу планування та інвестицій, а не головним бухгалтером, у зв`язку з цим, вважаємо такі докази неналежними та такими, що не підтверджують вартість вантажу, що перевозився за цими спірними накладними.

Скаржник вказує, що судом першої інстанції не надано оцінку запереченням залізниці щодо необхідності застосування 2% норм природніх втрат та вказання позивачем недостовірних даних щодо властивостей вантажу.

Жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, та є предметом договорів перевезення вантажу Позивачем суду не надано та матеріали справи № 910/1713/22 не містять.

Згідно витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Запитом від 03.03.2023 №06.1-14/159/23 до судді Північного апеляційного господарського суду Алданової С.О. запропоновано надати матеріали справи №910/1713/22.

06.03.2023 суддею Північного апеляційного господарського суду Алдановою С.О., враховуючи надходження апеляційної скарги Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця", надано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л, було матеріали справи № 910/1713/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2023 поновлено Регіональній філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/1713/22. Відкрито та призначено до розгляду апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/1713/22 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі №910/1713/22.

16.03.2023 (згідно дати звернення на електрону адресу суду) Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі №910/1713/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 апеляційне провадження у справі № 910/1713/22 зупинено до повернення до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/1713/22 з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, матеріали справи № 910/1713/23 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

26.04.2023 Північним апеляційним господарським судом справа №910/1713/22 отримана після розгляду Верховним судом.

Головуючий суддя Гончаров С.А з 03.04.2023 по 07.04.2023 перебував у відрядженні, а з 10.04.2023 по 05.05.2023 головуючий суддя Гончаров С.А перебував у відпустці.

Судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л. з 01.05.2023 по 09.05.2023 перебували у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 апеляційне провадження у справі № 910/1713/22 поновлено. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" розглядатиметься у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у жовтні 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ відповідно до Технічних умов було завантажено та передано для перевезення відповідачу вугілля кам`яне марки Г(Г1) у вагони:

№ 56283856 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 51285864,

№ 62099767 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 51285864,

№ 61916607 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 51285864,

№ 53545968 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 51261493,

№ 56998701 в кількості 71,000 тон по залізничній накладній № 51261493,

№ 56259906 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 50986595 (досильна № 46992145),

№ 62610605 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50982909,

№ 54750856 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50982909,

№ 54752217 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50982909,

№ 63870687 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50982891,

№ 62053053 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50982891,

№ 54752035 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50982891,

№ 53506259 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 50965698,

№ 56954647 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 50965698,

№ 53509063 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 50965599,

№ 53188306 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50949072,

№ 53528345 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 50949072,

№ 53541561 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 50949072,

№ 56952187 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 50949072,

№ 54783345 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 50949072,

№ 64021405 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50946813,

№ 62111786 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50931153,

№ 54752787 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50931153,

№ 61671343 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50930379,

№ 60039120 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50930379,

№ 52516986 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50930379,

№ 56877053 в кількості 71,000 тон по залізничній накладній № 50930379,

№ 60658945 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 50930379,

№ 54779079 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 51324465,

№ 60027216 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 51324465,

№ 56925670 в кількості 68,800 тон по залізничній накладній № 51324465,

№ 56865744 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 51255263,

№ 60727104 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 51255263,

№ 55341416 в кількості 69,800 тон по залізничній накладній № 51255263.

Під час перевезення відповідачем вугілля за вище зазначеними накладними на станції Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлено нестачу кам`яного вугілля у вказаних вагонах, про що складено наступні комерційні акти:

№ 388103/1401 недостача у вагоні № 56283856 складає 1,500 тон;

№ 388103/1402 недостача у вагоні № 62099767 складає 1,500 тон;

№ 388103/1403 недостача у вагоні № 61916607 складає 4,250 тон;

№ 388103/1392 недостача у вагоні № 53545968 складає 1,200 тон;

№ 388103/1393 недостача у вагоні № 56998701 складає 1,300 тон;

№ 388103/1365 недостача у вагоні № 56259906 складає 1,300 тон;

№ 388103/1352 недостача у вагоні № 62610605 складає 2,000 тон;

№ 388103/1353 недостача у вагоні № 54750856 складає 3,100 тон;

№ 388103/1354 недостача у вагоні № 54752217 складає 2,250 тон;

№ 388103/1348 недостача у вагоні № 63870687 складає 1,950 тон;

№ 388103/1349 недостача у вагоні № 62053053 складає 1,400 тон;

№ 388103/1350 недостача у вагоні № 54752035 складає 2,750 тон;

№ 410006/283/1366 недостача у вагоні № 53506259 складає 3,600 тон;

№ 388103/1342 недостача у вагоні № 56954647 складає 3,050 тон;

№ 388103/1339 недостача у вагоні № 53509063 складає 1,300 тон;

№ 388103/1329 недостача у вагоні № 53188306 складає 4,950 тон;

№ 388103/1330 недостача у вагоні № 53528345 складає 2,700 тон;

№ 388103/1331 недостача у вагоні № 53541561 складає 5,100 тон;

№ 388103/1332 недостача у вагоні № 56952187 складає 2,550 тон;

№ 388103,1333 недостача у вагоні № 54783345 складає 1,550 тон;

№ 388103/1328 недостача у вагоні № 64021405 складає 3,800 тон;

№ 388103/1324 недостача у вагоні № 62111786 складає 1,200 тон;

№ 388103/1325 недостача у вагоні № 54752787 складає 1,600 тон;

№ 388103/1320 недостача у вагоні № 61671343 складає 3,600 тон;

№ 388103/1321 недостача у вагоні № 60039120 складає 2,350 тон;

№ 388103/1322 недостача у вагоні № 52516986 складає 4,150 тон;

№ 388103/1323 недостача у вагоні № 56877053 складає 1,000 тон;

№ 388103/1326 недостача у вагоні № 60658945 складає 1,100 тон;

№ 388103/1412 недостача у вагоні № 54779079 складає 1,250 тон;

№ 388103/1413 недостача у вагоні № 60027216 складає 1,600 тон;

№ 388103/1414 недостача у вагоні № 56925670 складає 1,100 тон;

№ 482004/544/1398 недостача у вагоні № 56865744 складає 2,500 тон;

№ 482004/545/1399 недостача у вагоні № 60727104 складає 1,450 тон;

№ 482004/546/1400 недостача у вагоні № 55341416 складає 3,100 тон.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 162 001,29 грн, які виникли у зв`язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні за вказаними вище залізничними накладними.

Розглянувши апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Стаття 131 Статуту залізниць України передбачає, що претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу. Відповідно до положень статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі нестачі вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

У свою чергу стаття 133 Статуту залізниць України передбачає, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику.

Можливість передачі права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній).

Вантажоодержувач зробив на залізничних накладних переуступний напис відправнику вантажу - ТОВ "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" на пред`явлення претензії та позову до AT Українська залізниця. Переуступний напис засвідчений підписами директора та головного бухгалтера, печаткою підприємства-вантажоодержувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, вартість якої підлягає відшкодуванню, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів з мінеральним паливом - вугіллям кам`яним, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. У свою чергу, відповідно до роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року № 04-5/225 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, зокрема, - довідки відправника про вартість відправленого вантажу, підписаної головним бухгалтером. При цьому, слід зазначити, що чинні нормативні документи у сфері залізничних перевезень не передбачають обов`язкове подання вантажовідправником доказів сплати вартості вантажу.

За змістом ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про залізничний транспорт підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України Про залізничний транспорт за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст.ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У ст. 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Комерційні акти № 388103/1401, № 388103/1402, № 388103/1403, № 388103/1392, № 388103/1393, № 388103/1365, № 388103/1352, № 388103/1353, № 388103/1354, № 388103/1348, № 388103/1349, № 388103/1350, № 410006/283/1366, № 388103/1342, № 388103/1339, № 388103/1329, № 388103/1330, № 388103/1331, № 388103/1332, № 388103,1333, № 388103/1328, № 388103/1324, № 388103/1325, № 388103/1320, № 388103/1321, № 388103/1322, № 388103/1323, № 388103/1326, № 388103/1412, № 388103/1413, № 388103/1414, № 482004/544/1398, № 482004/545/1399, № 482004/546/1400 за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, а тому обґрунтовано визнано судом першої інстанції належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси вантажу, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідно до наданих позивачем довідок вартість вантажу:

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56283856 складає 2677,42 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 62099767 складає 2677,42 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 61916607 складає 2677,42 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 53545968 складає 2746,03 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56998701 складає 2746,03 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56259906 складає 2678,32 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 62610605 складає 3010,04 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 54750856 складає 3010,04 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 54752217 складає 3010,04 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 63870687 складає 3110,58 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 62053053 складає 3110,58 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 54752035 складає 3110,58 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 53506259 складає 2792,28 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56954647 складає 2792,28 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 53509063 складає 2792,28 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 53188306 складає 2896,68 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 53528345 складає 2896,68 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 53541561 складає 2896,68 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56952187 складає 2896,68 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 54783345 складає 2896,68 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 64021405 складає 3006,47 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 62111786 складає 2787,8 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 54752787 складає 2787,8 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 61671343 складає 2854,93 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 60039120 складає 2854,93 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 52516986 складає 2854,93 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56877053 складає 2854,93 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 60658945 складає 2854,93 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 54779079 складає 3701,26 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 60027216 складає 3701,26 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56925670 складає 3701,26 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 56865744 складає 3040,18 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 60727104 складає 3040,18 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г, що перевозилось у вагоні № 55341416 складає 3040,18 грн з урахуванням ПДВ.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, суд дійшов висновку, що розрахунок є вірним, а сума збитків, у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, становить 162 001,29 грн.

Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення; б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов`язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі; в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача; г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси; д)зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція),і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами; е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Суд зазначає, що підстави для звільнення відповідача за недостачу вантажу, передбачені ст. 111 Статуту - відсутні.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку, який стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу за залізничними накладними: №51285864, № 51261493, № 46992145, № 50982909, № 50982891, № 50965698, № 50965599, №50949072, № 50946813, № 50931153, № 50930379, № 51324465, № 51255263, № 50986595, що було здійснено Акціонерним товариством "Українська залізниця", останнім не було дотримано обов`язку зі збереження вантажу, прийнятого до перевезення, внаслідок чого наявна недостача вантажу, а відповідачем в свою чергу не доведено, що недостача вантажу відбулась не з вини Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Щодо доводів залізниці стосовно акту № 388103/1365, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

В комерційному акті № 388103/1365 зазначено, що у вагоні 56259906 навантаження кам`яного вугілля було зроблено насипом, вантаж маркований чотирма повздовжніми бороздами, при цьому при огляді виявлено - навантаження 10 бортів, трапецевидне, не ущільнене зі скосами до торця 20-30 см, маркування будь яке відсутнє, видно сліди ходіння. Просипання не було, вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. Вагон справний.

Правовідносини вантажовідправника та перевізника регулюються накладною, яка є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Вказаною угодою перевізник взяв на себе зобов`язання доставити вантаж та видати його Одержувачу.

Доводи відповідача, про необхідності застосування 2% норм природніх втрат та зазначення позивачем недостовірних даних щодо властивостей вантажу, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані, оскільки з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 накладних, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу при розрахунку збитків.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, та є предметом договорів перевезення вантажу позивачем суду не надано та матеріали справи № 910/1713/22 не містять, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

AT «Укрзалізниця» відповідає за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення та до моменту видачі вантажоотримувачу, якщо тільки не доведе, що втрата чи недостача вантажу виникли не з її вини. При цьому в основі покладення відповідальності на перевізника знаходиться сам факт втрати чи недостачі вантажу з вини Перевізника, але не доведення Позивачем наявності в нього збитків.

Згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 1 15 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.03.2021 по справі № 910/5038/20. від 03.09.2020 по справі № 910/15076/19.

Відтак, чинне законодавство не передбачає обов`язкового додання до позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу, посвідчення якості вугілля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у вигляді нестачі вантажу у розмірі 162 001,29 грн є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Сущика Богдана Андрійовича до Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця".

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі №910/1713/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/1713/22 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Регіональну філію "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала