ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 924/617/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Міщенко І.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.

та представників

позивача: Білоконь В.А. (присутній в режимі відеоконференції);

відповідача-1: Лукіянчук О.М. (присутня в режимі відеоконференції);

відповідача-2: Лукіянчук О.М. (присутня в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Красилівської міської ради Хмельницької області

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023

та рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2023

у справі № 924/617/22

за позовом Красилівської міської ради Хмельницької області

до:

1. Фермерського господарства "Агроздобуток";

2. ОСОБА_1

про розірвання договорів оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Красилівська міська рада Хмельницької області звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Фермерського господарства "Агроздобуток", ОСОБА_1 про розірвання договорів оренди земельних ділянок від 31.10.2012 укладених між Красилівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , та про стягнення 215 776,25 грн плати за оренду земельних ділянок.

04.10.2022 позивачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення з Фермерського господарства "Агроздобуток", на користь Красилівської міської ради плати за оренду земельних ділянок протягом 2022 року в розмірі 215 776,25 грн та повернення сплаченого судового збору в цій частині позовних вимог.

Позов обґрунтований систематичною несплатою орендної плати, що є підставою для розірвання відповідних договорів оренди землі.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2023 (суддя Крамар С.І.) провадження у справі в частині стягнення 215 776, 25 грн. плати за оренду земельних ділянок закрито. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 (колегія суддів у складі: Розізнана І.В. - головуючий, Грязнов В.В., Бучинська Г.Б.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін (переглядалось в частині відмови у задоволенні позову).

Судами обох інстанцій встановлено, що 31.10.2012 між Красилівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1. укладено ряж договорів оренди земельних ділянок, за умовами п. 11 яких орендна плата вноситься щомісячно.

Умови вищезазначених договорів оренди земельної ділянки різняться лише площею земельних ділянок, кадастровими номерами, нормативною грошовою оцінкою та розміром орендної плати.

Згідно з довідками управління фінансів Красилівської міської ради за договорами рахувалася заборгованість з орендної плати.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, орендарем за зазначеними вище договорами оренди землі є ОСОБА_1

12.12.2012 після укладення зазначених вище договорів, відбулася Державна реєстрація Фермерського господарства "Агроздобуток".

Відповідно до статті 6 Статуту Фермерського господарства "Агроздобуток" фермерське господарство використовує в своїй господарській діяльності земельні ділянки, надані для засновника Красилівською районною державною адміністрацією в оренду для створення фермерського господарства.

06.02.2019 голові ФГ "Агроздобуток" було надано індивідуальну податкову консультацію, у якій вказано, що за наявності документів, що підтверджують передачу фізичною особою права користування земельними ділянками (права оренди) до складеного капіталу господарства, зокрема статуту господарства, акта прийому передачі права оренди земельних ділянок і в статуті вказано, що фермерське господарство використовує в своїй господарській діяльності земельні ділянки, надані для засновника в оренду для створення фермерського господарства, то до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи включаються зазначені земельні ділянки без укладення додаткових договорів суборенди з фізичною особою. Але платником сплати орендної плати за землю є орендар земельної ділянки, підставою нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.п. 288, 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України). Таким чином, платником орендної плати є фізична особа - засновник господарства з яким укладено договір оренди земельної ділянки.

28.07.2022 Головним управлінням Державної податкової служби у Хмельницькій області було надано ОСОБА_1 податкові повідомлення - рішення, якими нараховано до сплати за 2022 рік орендну плату з фізичних осіб за оренду земель сільськогосподарського призначення: в податковому повідомленні-рішенні №83042-2411-2225 від 28.07.2022 визначено суму 120 887,43 грн за оренду земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Кульчинівської сільської ради; в податковому повідомленні-рішенні №83041-2411-2225 від 28.07.2022 визначено суму 29 976,97 грн за оренду земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Печеської сільської ради; в податковому повідомленні-рішенні №83038-2411-2225 віл 28.07.2022 визначено суму 21 618,32 грн за оренду земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Волицької сільської ради; в податковому повідомленні-рішенні №83035-2411-2225 від 28.07.2022 визначено суму 11 614,14 грн за оренду земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Чепелівської сільської ради; в податковому повідомленні-рішенні №83039-2411-2225 від 28.07.2022 визначено суму 12 045,15 грн за оренду земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Веселівської сільської ради; в податковому повідомленні-рішенні №83037-2411-2225 від 28.07.2022 визначено суму 73 202,57 грн за оренду земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Кульчинківської сільської ради; в податковому повідомленні-рішенні №83040-2411-2225 від 28.07.2022 визначено суму 58 361,44 грн за оренду земель нсільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Чернелівської сільської ради.

Платіжними дорученнями від 23-26.08.2022 на рахунок Красилівської міської ради Фермерським господарством "Агроздобуток" перераховано кошти, де в призначеннях платежів вказано «орендна плата за землю від ОСОБА_1 с. Кульчини» згідно з відповідними податковими повідомленнями-рішеннями.

У зв`язку з оплатою Фермерським господарством "Агроздобуток" орендної плати по договорах, які є предметом розгляду у даній справі після звернення позивача з позовом до суду, 04.10.2022 позивачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення з Фермерського господарства "Агроздобуток" плати за оренду земельних ділянок протягом 2022 року в розмірі 215 776, 25 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині. Враховуючи викладене, Господарським судом Хмельницької області провадження у справі в цій частині вимог. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовлено, оскільки орендарем земельної ділянки є фізична особа ОСОБА_1 , то саме на нього відповідно до пункту 288.2 статті 288 ПК України покладено обов`язок щодо сплати орендної плати згідно з договором оренди землі.

Висновок про відмову в позові підтриманий судом апеляційної інстанції з тих же підстав.

Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів в частині відмови у задоволені позову, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Доводи скаржника зводяться до того, що суди неправильно застосували п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України та п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 10.03.2021 у справі № 311/32/18, відповідно до якого «суди зробили помилковий висновок, що зазначені договори не містять розміру й умов внесення щомісячної орендної плати; застосували статті 286, 287 ПК України, якими врегульований порядок обчислення та строк сплати плати за землю (земельного податку), а не орендної плати; не врахували, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є істотним порушенням договору, а сплата відповідачем заборгованості з орендної плати під час розгляду справи не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди». При цьому скаржник зазначає, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є істотним порушенням договору, яке є підставою для його розірвання, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме - судом апеляційної інстанції застосовано норми матеріального права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 311/32/18.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.05.2023 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.06.2023 та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 29.05.2023.

Також до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 25.05.2023 від Фермерського господарства "Агроздобуток" надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому представник просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на правильність викладених у них висновків та помилковість доводів скаржника.

У зв`язку з відпусткою судді Случа О.В., 01.06.2023 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, за результатами якого для розгляду касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Міщенко І.С.

Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів в оскаржуваній частині, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень визначено застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Суд враховує, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи ((див. постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)).)

При цьому колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Водночас колегія суддів зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

У справі № 311/32/18, у якій Верховним Судом винесено постанову від 10.03.2021, на неврахування висновків у якій посилається скаржник, розглядались подібні правовідносини про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати.

Рішенням районного суду, залишеним без змін постановою апеляційного суду, у задоволенні позову про розірвання договору було відмовлено. При цьому судові рішення мотивовано тим, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати, оскільки не надано доказів, які б підтверджували фіксацію органами Державної фіскальної служби України наявності у відповідача щомісячної заборгованості з орендної плати за спірною земельною ділянкою згідно вимог пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а також відповідно до пункту 287.5 статті 287 ПК України, яким передбачено сплату податку на землю протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, доказів направлення вказаними органами на адресу ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення. Ні договір оренди землі від 21 лютого 2005 року, ні додатковий договір від 04 жовтня 2011 року не містять конкретного розміру щомісячної орендної плати.

Верховний Суд у вказаній справі зазначив таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

У пункті 288.4 статті 288 ПК України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

У частині першій статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що: «підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц (провадження № 61-16985св18) зазначено, що «суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про те, що несплата орендної плати за 2012-2015 роки у строк, передбачений договором оренди землі, не є систематичною несплатою орендної плати, не врахував, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, а тому той факт, що відповідач сплатив суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12».

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Апеляційний суд встановив, що пунктом 9 договору оренди землі від 21 лютого 2005 року, зі змінами до цього договору від 04 жовтня 2011 року, передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 6 102,10 грн на рік; пунктом 11 зазначеного договору визначено, що орендна плата за договором вноситься у грошовій формі щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця.

За таких обставин суди зробили помилковий висновок, що зазначені договори не містять розміру й умов внесення щомісячної орендної плати; застосували статті 286, 287 ПК України, якими врегульований порядок обчислення та строк сплати плати за землю (земельного податку), а не орендної плати; не врахували, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є істотним порушенням договору, а сплата відповідачем заборгованості з орендної плати під час розгляду справи не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.

Колегія суддів у справі № 924/617/22 погоджується з доводами заявника касаційної скарги та зазначає, що суди обох інстанцій неправильно застосували положення ст. 286, 287 ГПК України, зазначивши, що враховуючи оплату відповідачем платіжними дорученнями №447 від 26.08.2022, №445 від 26.08.2022, №444 від 26.08.2022, №436 від 23.08.2022, №446 від 26.08.2022, №448 від 26.08.2022, №435 від 24.08.2022 на рахунок Красилівської міської ради орендної плати у встановленому законодавством порядку і строки (тобто 60 днів після отримання відповідачем-2 податкових повідомлень-рішень), позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки самими же судами було встановлено, що відповідно до п. 11 договорів оренди землі визначено щомісячний обов`язок з оплати орендної плати.

Помилковими також є посилання судів на наявність індивідуальної податкової консультації у відповідача-2, оскільки, знову ж таки, відповідно до п. 11 договорів оренди землі визначено щомісячний обов`язок з оплати орендної плати.

Враховуючи, що положення ГПК України не надають Верховному Суду права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, зокрема встановлювати період несплати орендної плати та інші необхідні обставини для правильного вирішення спору (чого не було встановлено судами попередніх інстанцій), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а прийняті у справі постанова апеляційного та рішення місцевого господарських судів в оскарженій частині (в частині висновків про відмову в позові) - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Оскільки Суд частково задовольняє касаційну скаргу та направляє справу до суду першої інстанції на новий розгляд, розподіл судових витрат, зокрема, судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює господарський суд з урахуванням результатів розгляду, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Красилівської міської ради Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2023 у справі № 924/617/22 в оскарженій частині скасувати.

Справу № 924/617/22 в цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Міщенко І.С.