ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про оголошення перерви у судовому засіданні

20.06.2023 м. ДніпроСправа № 904/2272/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Лаврищев В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргтехком" (м. Харків)

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (м.Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором на надання послуг № 21126 від 20.04.2021 у загальному розмірі 401 669 грн. 79 коп. Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оргтехком" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач) заборгованість за договором на надання послуг № 21126 від 20.04.2021 у загальному розмірі 401 669 грн. 79 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 313 200 грн. 00 коп. - основний борг;

- 226 грн. 54 коп. - пеня;

- 77 869 грн. 04 коп. - інфляційні втрати;

- 10 374 грн. 21 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 21126 від 20.04.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги з виготовлення системи пожежної сигналізації, монтажу електрообладнання та пуско-наладки систем пожежної сигналізації до тепловозів серії 2ТЕ116, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 313 200 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 7.3. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 22.02.2022 по 21.08.2022 в сумі 226 грн. 54 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з березня 2022 року по лютий 2023 року у сумі 77 869 грн. 04 коп., а також 3% річних за період прострочення з 22.02.2022 по 31.03.2023 у сумі 10 374 грн. 21 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 025 грн. 06 коп.

Крім того, у позовній заяві позивач просив суд об`єднати дану справу зі справою №904/773/23 в одне провадження.

В обґрунтування поданого клопотання про об`єднання позовів в одне провадження позивач посилався на таке:

- в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/733/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргтехком" до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення грошових коштів у розмірі 5 724 775 грн. 83 коп. Предметом позову у справі №904/773/23 є стягнення заборгованості з оплати за роботи за договором на надання послуг № 21110 від 12.04.2021;

- ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 у справі №904/773/23 підготовче провадження було відкладено на 11.04.2023;

- відповідно до пункту 1 частини 2, частин 3,7,8 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, суд, з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ;

- метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин;

- позивач зазначає, що договір на надання послуг, який є предметом дослідження у справі № 904/733/23 та договір на надання послуг у цій справі, укладені між одними і тими самими сторонами та за своїм змістом однотипні, та в обох позовах підставою для звернення позивача до суду є невиконання відповідачем свого обов`язку з оплати виконаних позивачем робіт, а тому доказова база за цими позовами однотипна та правовідносини за обома позовами регулюються однаковими нормами матеріального права.

Розглянувши клопотання позивача про об`єднання справи № 904/2272/23 та справи №904/773/23 у одне провадження, господарський суд встановив, що останнє не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Отже, частина 2 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначає право суду об`єднати вимоги у випадках певного збігу осіб у таких справах, однак, з урахуванням положень частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставою об`єднання є - пов`язаність між собою вимог підставою виникнення або поданими доказами, а також заявлення основних та похідних вимог.

Проте, у даному випадку відсутні відповідні умови для об`єднання; заявлені позовні вимоги у одній справі № 904/773/23, за договором на надання послуг № 21110 від 12.04.2021, не відносяться до заявлених позовних вимог у іншій справі № 904/2272/23, за договором на надання послуг № 21126 від 20.04.2021, як основні та похідні.

Сумісний розгляд відповідних позовних вимог у обох справах суттєво ускладнить вирішення спорів, оскільки для розгляду таких вимог суду необхідно встановити для кожної вимоги у кожній справі окремо різні юридичні факти, з якими закон пов`язує виникнення у відповідача обов`язку оплатити надані послуги.

При цьому, сам по собі факт укладення кожного із договорів між тими ж сторонами, не є тієї підставою, яка свідчить про однорідність вимог та наявність підстав для об`єднання позовів у обох справах, оскільки судом має бути надана правова оцінка кожному окремому правочину, мають бути встановлені обставини щодо виконання/невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кожним укладеним договором окремо.

Судом також було зазначено, що об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 15.02.2019 по справі № 910/11811/18, від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18.

Таким чином суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимогу кожній справі значно утруднить вирішення спорів та перешкоджатиме своєчасному, всебічному та повному дослідженню всіх обставин справ.

Отже, господарський суд дійшов висновку про те, що об`єднання справи № 904/2272/23 та справи № 904/773/23 у одне провадження, предметом яких є правовідносини за різними договорами, які не пов`язані між собою ні підставами виникнення, ні поданими доказами, перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво ускладнить вирішення спорів в межах строку, визначеного Господарським процесуальним кодексом України, а також може мати негативні наслідки для виконання всіх завдань господарського судочинства, встановлених у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, додержання яких превалює над будь-якими іншими доводами учасників судового процесу, зокрема сумісний розгляд декількох вимог у справах, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у кожній справі, ускладнює розгляд та вирішення справи по суті.

За таких обставин, судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про об`єднання позовів у одне провадження.

Крім того, від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 22730/23 від 10.05.2023), в якому він просить суд здійснювати розгляд справи №904/2272/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 10.05.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргтехком" про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами було задоволено, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (вх. суду № 24864/23 від 22.05.2023), в яких він, керуючись положеннями пункту 8 частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а у випадку відмови у розгляді справи за правилами загального позовного провадження - здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Розглянувши заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги категорію та складність справи, обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд не вбачав підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

В той же час, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд вважав за доцільне здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 24.05.2023 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.06.2023.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 26369/23 від 31.05.2023), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- у порушення вимог пунктів 3.1, 3.3, 5.3, 5.3.2 договору відсутні відомості та докази про передачу від підрядника до замовника відповідної документації (паспорт, сертифікат якості, документи, що підтверджують якість матеріалу) при наданні кожного етапу послуг (виготовлення системи пожежної сигналізації, монтажу електрообладнання та пуско-наладки систем пожежної сигналізації), тобто, позивачем не доведено (доказами по справі) повне виконання своїх зобов`язань по договору про надання послуг № 21126 від 20.04.21;

- положенням частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі;

- відповідач повністю заперечує проти задоволення позовної вимоги (основної вимоги) позивача про стягнення основного боргу у розмірі 313 200 грн. 00 коп., а тому у задоволенні позовної вимоги (похідної позовної вимоги) позивача про стягнення пені у розмірі 226 грн. 54коп. необхідно відмовити;

-також, відповідач викладає власну позицію щодо заявленої позовної вимоги позивача про стягнення пені, а саме: з огляду на те, що нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Як вбачається із додатку № 1 до позовної заяви "Розрахунок пені за період прострочення з 22.02.2022 по 31.03.2023", позивач розраховує суму пені з перевищенням строку позовної давності в один рік для звернення до суду з відповідною вимогою;

- щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача 3% річних у розмірі 10 374 грн. 21 коп., то відповідач повністю заперечує проти задоволення позовної вимоги (основної вимоги) позивача про стягнення основного боргу у розмірі 313 200 грн. 00 коп., а тому у задоволенні позовної вимоги (похідної позовної вимоги) позивача про стягнення 3% річних у розмірі 10 374 грн. 21 коп. необхідно відмовити;

- крім того, відповідач викладає власну позицію щодо заявленої позовної вимоги позивача про стягнення 3% річних, а саме: положеннями пункту 11.2 договору передбачено, що сторони погодилися, що текст договору, будь-які матеріали, інформація та відомості, які стосуються договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони договору, крім випадків, коли таке передавання пов`язане з одержанням офіційних дозволів, документів для виконання договору або оплати податків, інших обов`язкових платежів, а також у випадках, передбачених чинним законодавством, яке регулює зобов`язання сторін договору. Сторони домовилися, що прострочені замовником зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюються до нуля відсотків. Відповідно до пункту 14.2 договору сторони погодилися, що тест договору, будь-які матеріали, інформація та відомості, які стосуються договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони договору, крім випадків, коли таке передавання пов`язане з одержанням офіційних дозволів, документів для виконання договору або оплати податків, інших обов`язкових платежів, а також у випадках, передбачених чинним законодавством, яке регулює зобов`язання сторін договору. Сторони домовилися, що прострочені замовником зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюються до нуля відсотків. Таким чином, позивач не має підстав для стягнення 3% річних з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки неможливість цього прямо передбачена пунктами 11.2, 14.2 договору;

- щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 77 869 грн. 04 коп., то відповідач повністю заперечує проти задоволення позовної вимоги (основної вимоги) позивача про стягнення основного боргу у розмірі 313 200 грн. 00 коп., а тому у задоволенні позовної вимоги (похідної позовної вимоги) позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 77 869 грн. 04 коп. необхідно відмовити. Позивач не має підстав для стягнення інфляційних втрат з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки неможливість цього прямо передбачена пунктами 11.2, 14.2 договору.

У судове засідання 14.06.2023 з`явився представник відповідача, представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому останній повідомлений про день, час та місце судового засідання шляхом направлення на його електронну адресу ухвали суду від 24.05.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено довідку про доставку електронного листа (а.с. 72), згідно з якою вказаний документ доставлено до електронної скриньки - 24.05.2023.

У вказаному засіданні представник відповідача повідомив про те, що 13.06.2023 ним була отримана відповідь на відзив на позовну заяву.

Судом було відзначено, що станом на 14.06.2023 відповідь на відзив на позовну заяву судом не отримана.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 14.06.2023 було постановлено про оголошення перерви у судовому засіданні та повідомлено учасників справи, що продовження судового засідання відбудеться 20.06.2023.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 29144/23 від 14.06.2023), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- договором № 21126 на замовника покладено обов`язок у разі виявлення недоліків наданих робіт (обсягів, якості і т.д.), повідомити про це підрядника та не підписувати акт наданих послуг до їх усунення. В свою чергу, всі роботи за всіма актами виконаних робіт були прийняті відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, жодних претензій щодо обсягу, якості робіт на адресу позивача не надходило. При цьому, відповідач і в своєму відзиві не спростував відсутності будь-яких рекламаційних вимог з його боку до позивача за вказаними роботами;

- відповідач не надав будь-яких доказів подання позивачу письмових розпорядження про усунення недоліків виконаних робіт, актів виявлених недоліків, чи будь-яких інших документів. Сам факт підписання відповідачем усіх актів виконаних робіт доводить відсутність з боку відповідача будь-яких заперечень стосовно якості та обсягу виконаних робіт;

- доказом виконання робіт з недоліками (зокрема порушенням умов щодо їх обсягів та якості), є відсутність підписаного замовником акту виконаних робіт. В свою чергу, всі акти виконаних робіт, за якими виникла заборгованість у відповідача перед позивачем, підписані відповідачем без зауважень та ці акти наявні в матеріалах справи;

- договором № 21126 чітко встановлений, строк виконання грошового зобов`язання відповідачем - 30% від суми послуг згідно заявки замовника на підставі виставленого підрядником рахунку шляхом передплати, решта 70% від вартості фактично наданих послуг - з відтермінуванням оплати 60 днів з моменту підписання сторонами акту наданих робіт. Отже, умови договору № 21126 не ставлять виникнення у відповідача обов`язку з оплати за виконані роботи, в залежність від надання чи ненадання відповідної документації (паспорт, сертифікат якості, документи, що підтверджують якість матеріалу) при наданні кожного етапу послуг (виготовлення системи пожежної сигналізації, монтажу електрообладнання та пуско-наладки систем пожежної сигналізації);

- в жодному пункті договору № 21126 не зазначено, що замовник може не сплачувати за фактично виконані роботи, якщо підрядник не надасть відповідну документацію. Напроти, підставою виникнення у замовника обов`язку з оплати всієї вартості робіт є підписання акту виконаних робіт. В свою чергу, єдиною підставою для несплати за виконані роботи, є вмотивоване непідписання замовником акту виконаних робіт та пред`явлення підряднику письмового розпорядження про усунення недоліків виконаних робіт або акту виявлених недоліків. Таким чином, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на положення частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України, як на підстави для наявності у відповідача права зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, є помилковими, необґрунтованими та не відповідають ні умовам укладеного між сторонами договору № 21126, ні нормам чинного законодавства;

- відповідно до пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину;

- як на момент виникнення заборгованості відповідача за договором № 21126 та, відповідно, виникнення підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання (22.02.2022), так і натепер, на території України діє карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), а тому, відповідно до положень пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовна давність до вимог про стягнення пені, визначена статтею 258 Цивільного кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину. Отже, строк позовної давності щодо нарахування пені, як на момент подання позову, так і дотепер, не сплинув, а тому відсутні будь-які підстави для застосування строків позовної давності та відмови в задоволенні позову;

- правовий аналіз змісту частини 2 статті 625 Цивільного кодексу свідчить, що зазначена в ньому норма щодо сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, с імперативною, тобто носить обов`язковий зобов`язальний характер. Це свідчить про те, то законодавчо передбачена сплата суми боргу з урахуванням 3% річних є обов`язковою, однак законодавець дозволяє змінювати у сторону збільшення або зменшення тільки розмір цих процентів, скасувати таку відповідальність сторони в договорі не можуть;

- приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. При цьому, у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 Цивільного кодексу України;

- умови договору, передбачені у пунктах 6.8 та 6.10, порушують права позивача (підрядника) та не забезпечують дотримання справедливого балансу між правами та охоронюваними законам інтересами старій договору. Обов`язок з виконання грошових зобов`язань за договором лежить лише на відповідачеві (замовник), який зобов`язувався оплатити виконані за договором та прийняті роботи. Завдяки наведеним умовам договору, відповідач, всупереч вимогам закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України), звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, тоді як частиною 3 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним;

- вимоги частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України стосовно сплати індексу інфляції є імперативними та не передбачають можливість сторін урегулювати їх сплату в договорі за своєю домовленістю;

- умови договору № 21126, передбачені у пунктами 11.2., 14.2., порушують права позивача та не забезпечують дотримання справедливого балансу між правами та охоронюваними законом інтересами сторін договору. Обов`язок з виконання грошових зобов`язань за договором лежить лише на відповідачеві, який зобов`язувався оплатити виконані за договором та прийняті роботи. Завдяки наведеним умовам договору, відповідач, всупереч вимогам закону (частини 2 статті 625 Цивільно кодексу України), звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, тоді як частиною 3 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним. Отже, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості відповідача з оплати за виконані позивачем роботи, повністю відповідає імперативним вимогам закону, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за договором №21126 підлягає задоволенню.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 29611/23 від 19.06.2023), в яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке:

- передача-прийняття частини договірних зобов`язань позивача у формі "виготовлення систем пожежної сигналізації та пожежогасіння", не звільняє його від необхідності передачі-виконання іншої частини договірних зобов`язань у формі "надати відповідну документацію (видаткову накладну, паспорт, сертифікат якості, товарно-транспортну накладну, документи, що підтверджують якість матеріалу) при наданні кожного етапу послуг". Саме з урахуванням невиконання позивачем зобов`язань, що передбачені пунктами 3.3, 5.3, 5.3.2 договору, підлягає застосовуванню частина 3 статті 538 Цивільного кодексу України;

- відповідач повністю заперечує проти задоволення позовної вимоги (основної вимоги) позивача про стягнення основного боргу у розмірі 313 200 грн. 00 коп., а тому у задоволенні позовної вимоги (похідної позовної вимоги) позивача про стягнення пені у розмірі 226 грн. 54 коп. необхідно відмовити;

- позивач не має підстав для стягнення 3% річних з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки неможливість цього прямо передбачена пунктами 11.2, 14.2 договору. Зазначені положення договору є чинними, як наслідок сторони повинні їх виконувати;

- позивач не має підстав для стягнення інфляційних втрат з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки неможливість цього прямо передбачена пунктами 11.2, 14.2 договору. Зазначені положення договору є чинними, як наслідок сторони повинні їх виконувати.

У судове засідання 20.06.2023 з`явився представник відповідача, представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому останній повідомлений про день, час та місце судового засідання шляхом направлення на його електронну адресу ухвали суду від 14.06.2023, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено довідку про доставку електронного листа (а.с. 85), згідно з якою вказаний документ доставлено до електронної скриньки - 15.06.2023.

У вказаному засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору, яке було задоволено судом.

Відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи наведені вище правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 197, 216, 234, 235, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Оголосити перерву у судовому засіданні. Повідомити учасників справи, що продовження судового засідання відбудеться 27.06.2023 о 16:00 год.

2. Викликати представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

3. У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції, про що 23.05.2022 на сайті Судової влади України розміщене відповідне оголошення (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1276874/), дану ухвалу направити учасникам справи на їх електронні пошти, а саме:

- позивачу на електронну пошту , яку він зазначив у позовній заяві;

- відповідачу на електронну пошту , яка зазначена у запереченнях відповідача проти розгляд у справи у порядку спрощеного позовного провадження;

- відповідачу на електронну пошту його представника , яка зазначена у запереченнях відповідача проти розгляд у справи у порядку спрощеного позовного провадження.

4. Повідомити учасників справи про те, що інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 20.06.2023 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали підписаний - 20.06.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко