ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"12" червня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1354/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши справу № 916/1354/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" /, адреса - 65039, м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а, оф. 808, e-mail: /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гол" /, адреса - 68242, Одеська обл., Саратський р., с. Успенівка, вул. Кишинівська, 1/

про стягнення заборгованості у розмірі 80 002,8 грн

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1405/23/ до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гол" про стягнення заборгованості за договором поставки № 25-08-2020/01 від 25.08.2020 року у розмірі 80 002,8 грн, з яких:

- 52 080,00 грн - основний борг;

- 16 892,91 грн - інфляційні втрати;

- 2 705,65 грн - 3 % річних;

- 8 324,24 грн - пеня.

Також позивач вказує, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат становить 600,00 дол. США, з розрахунку: складання процесуальних документів - 360,00 дол. США, судове засідання - 120,00 дол. США, ознайомлення - 60,00 дол. США, отримання судових рішень - 60,00 дол. США.

Позов сформований в системі «Електронний суд» 31.03.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 25-08-2020/01 від 25.08.2020 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 216, 230, 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Ухвалою суду від 05.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1354/23; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі № 916/1354/23 від 05.04.2023 року направлялись учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві (68242, Одеська обл., Саратський р., с. Успенівка, вул. Кишинівська, 1, яка є його місцезнаходженням, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

01.05.2023 року за вх. № 11416/23 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення, яке направлялося разом із ухвалою суду про відкриття провадження відповідачу. З трекінгу поштового відправлення вбачається, що відправлення отримано особисто 15.04.2023 року.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.04.2023 року було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач, обізнаний про розгляд справи № 916/1354/23, міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Оскільки відповідач по справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом при безпосередньому дослідженні доказів, 25.08.2020 року між ТОВ «Южная топлівная компанія» /постачальник/ та ТОВ «Транс-Гол» /покупець/ укладено договір поставки № 25-08-2020/01, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти, в подальшому товар, асортимент та кількість яких узгоджується сторонами додатково, та підтверджується накладними на відпуст товару, виписаними постачальником, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та своєчасно сплатити за нього загальну вартість на умовах даного договору /п. 1.1 договору/.

Згідно з п. 3.1. договору відпуск нафтопродуктів проводиться за 100 % попередньою оплатою за цінами, діючими на момент виставлення відповідного рахунку.

Ціна на товар формується постачальником. Ціна товару вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних на товар /п. 3.3 договору/.

Товар, який отримується покупцем, сплачується згідно рахунку постачальника протягом 1-го банківського дня з моменту його виписки /п. 3.4 договору/.

Відповідно до п. 4.1. договору сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного договору згідно з чинним законодавством України.

У разі порушення терміну оплати товару або оплати в неповному обсязі покупець зобов`язаний сплатити продавцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від простроченої суми за кожен календарний день прострочки /п. 6.2 договору/.

Даний договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2020 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами розрахунків /п. 9.1 договору/.

Судом встановлено, що 28 липня 2021 року постачальником на підставі договору поставки № 25-08-2020/01 від 25.08.2020 року було виставлено рахунок на оплату № 573 товару, а саме паливо дизельне ДП-Л-ЄВРО5-ВО (2710 19 43 00) у кількості 2600 л на загальну суму 67080,00 грн.

28 липня 2021 року постачальником було відвантажено, а покупцем прийнято товар, а саме паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО ) в обсязі 2600 л (2124 кг, 2572 л при t 15С) на загальну суму 67080,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №568 від 28.07.2021 року та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 000000568 від 28.07.2021 року. Вказані документи підписані сторонами без зауважень та застережень.

Матеріали справи містить підписаний сторонами акт звіряння взаємних розрахунків за період з 26.07.2021 року по 31.01.2023 року між ТОВ «Южная топлівная компанія» та ТОВ «Транс-Гол» за договором поставки № 25-08-2020/01 від 25.08.2020 року. Так, згідно акту станом на 31.01.2023 року заборгованість ТОВ «Транс-Гол» становить 52 080,00 грн. При цьому, з акту вбачається часткова оплата відповідачем заборгованості, а саме: 22.09.2021 року - 10 000,00 грн та 23.11.2021 року - 5 000,00 грн.

У зв`язку із несплатою боргу позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 16 892,91 грн, 3 % річних у розмірі 2 705,65 грн та пеню у розмірі 8 324,24 грн.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату товару, то суд приходить до висновку, що права інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 ЦК України та ч. 2 ст. 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Верховний Суд зауважив, що тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова КГС ВС від 21.08.2020 № 904/2357/20).

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 52 080,00 грн відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" про стягнення основного боргу цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 16 892,91 грн, 3 % річних у розмірі 2 705,65 грн та пені у розмірі 8 324,24 грн, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено та встановлено вірність здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних. Так, відповідно до вказаного розрахунку за період з 29.07.2021 року по 30.03.2023 року інфляційні втрати становлять 16 892,91 грн, а 3 % річних - 2 705,65 грн.

В обґрунтування заявленої до стягнення пені у розмірі 8 324,24 грн позивач посилається на положення п. 4.1 договору та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Як встановлено судом вище, відповідно до п. 4.1. договору сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного договору згідно з чинним законодавством України.

Разом із тим, нарахування штрафних санкцій визначена сторонами у п. 6.2 договору, відповідно до якого, у разі порушення терміну оплати товару або оплати в неповному обсязі покупець зобов`язаний сплатити продавцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від простроченої суми за кожен календарний день прострочки.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено та встановлено вірність здійсненого позивачем розрахунку пені. Так, відповідно до вказаного розрахунку за період з 29.07.2021 року по 24.05.2022 року пеня становить 8 324,24 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень та доказів на їх підтвердження від відповідача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що вбачається із платіжної інструкції № 3770 від 30.03.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Господарський суд зазначає, що оскільки позовна заява сформована у системі «Електронний суд», то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відтак належний до сплати судовий збір становить 2147,2 грн.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 147,2 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74, 123, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гол" /, адреса - 68242, Одеська обл., Саратський р., с. Успенівка, вул. Кишинівська, 1/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" /, адреса - 65039, м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а, оф. 808, e-mail: / заборгованість за договором поставки № 25-08-2020/01 від 25.08.2020 року у розмірі 80 002,8 грн /вісімдесят тисяч дві гривні 80 копійок/, з яких: 52 080,00 грн - основний борг; 16 892,91 грн - інфляційні втрати; 2 705,65 грн - 3 % річних; 8 324,24 грн - пеня.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гол" /, адреса - 68242, Одеська обл., Саратський р., с. Успенівка, вул. Кишинівська, 1/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Южная Топлівная компанія" /, адреса - 65039, м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а, оф. 808, e-mail: / судовий збір у розмірі 2147,2 грн /дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження аби прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено 12 червня 2023 р.

Суддя Н.Д. Петренко