УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви

м. Київ

19.06.2023Справа № 19/126

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» як правонаступника Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» про видачу дублікату у справі № 19/126

за позовом Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Желдоконтракт»

про стягнення заборгованості 473 036,99 грн.

Представники сторін:

від заявника (стягувача): не з`явився

від боржника: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ДП «Управління промислових підприємств «Державної адміністрації залізничного транспорту України» (далі за текстом - ДП «Управління промислових підприємств», Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Желдорконтракт» (далі за текстом - ТОВ «Желдорконтракт», Відповідач) суму боргу в розмірі 473 036, 99 грн., що складається з суми основного боргу у розмірі - 410 495, 64 грн., пені - 24 151, 40 грн., 3 % річних - 9 244, 76 грн. та збитків від інфляції в сумі - 29 145, 19 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2011 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТОВ «Желдорконтракт» на користь ДП «Управління промислових підприємств» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, суму основного боргу у розмірі - 410 495, 64 грн., пеню у розмірі - 24 151, 40 грн., 3 % річних у розмірі - 9 244, 76 грн., інфляційні втрати в розмірі - 29 145, 19 грн., державне мито у розмірі - 4 730, 37 грн. та 236 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

07.11.2011 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання рішення суду від 24.10.2011.

08.06.2023 до Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» (далі за текстом - АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю», Заявник) як правонаступник ДП «Управління промислових підприємств» із заявою про видачу дубліката, в якій Заявник просить суд поновити строк на пред`явлення до виконання наказу, замінити стягувача у виконавчому документі та видати дублікат наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2023 заяву АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» прийнято суддею Пукасом А.Ю. до розгляду, судове засідання призначено на 19.06.2023.

У судове засідання 19.06.2023 представники сторін не з`явилися, належним чином повідомлялися про місце, дату та час розгляду заяви.

Враховуючи те, що статтею 329 та 334 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) визначено, що неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку та вирішення питання заміни стягувача, суд вважає за необхідне розглянути подану АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» заяву у зв`язку з чим зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

В обґрунтування поданої заяви АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» зазначає, що 30.03.2020 відкрито виконавче провадження № 57012686 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.10.2011 у справі № 19/126, яке згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження є завершеним.

Згідно наданої постанови від 30.03.2020 ВП № 57012686 про повернення виконавчого документа стягувачу, наказ Господарського суду міста Києва від 24.10.2011 у справі № 19/126 повернуто стягувачу - ДП «Управління промислових підприємств «Державної адміністрації залізничного транспорту України» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федорова, 32).

Також у вказаній постанові (пункт 2) вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання в строк до 30.03.2023.

Водночас, згідно доводів заявника постанова від 30.03.2020 ВП № 57012686 про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал наказу Господарського суду міста Києва від 24.10.2011 у справі № 19/126 стягувачем не отримано, оскільки станом по теперішній час ДП «Управління промислових підприємств «Державної адміністрації залізничного транспорту України» знаходиться на стадії реорганізації, а його правонаступник - філія «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» з листопада 2019 знаходиться за іншою адресою, а саме: 02099, м. Київ, вул. Санаторна, 12/1.

Відтак, заявник звертає увагу суду на те, що відсутність оригіналу виконавчого документу позбавило стягувача права повторно звернутися до державного виконавця задля виконання рішення суду у даній справі.

Крім того, заявник вказує, що існує необхідність заміни стягувача у наказі Господарського суду міста Києва від 24.10.2011 у справі № 19/126 з ДП «Управління промислових підприємств «Державної адміністрації залізничного транспорту України» на АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця», яка з 2015 є правонаступником зазначеного державного підприємства.

ДП «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» входять до Переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200), а тому на базі зазначеного державного підприємства утворено відокремлений підрозділ ПАТ «Укрзалізниця», який не має статусу юридичної особи - філію «Центр управління промисловістю» ПАТ «Укрзалізниця» ().

Так, із наданих заявником документів вбачається, що згідно витягу з протоколу № 1 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 прийнято рішення про створення філій згідно додатку № 1 до протоколу, пунктом 11 якого закріплено створення філії «Центр управління промисловістю» з адресою місцезнаходження - 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32.

В подальшому, шляхом внесення відповідних змін до відомостей про відокремлений підрозділ, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінювалося найменування філії з «Центр управління промисловістю» ПАТ «Укрзалізниця» на філію з «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця», а з листопада 2019 вказана філія знаходиться за адресою: 02099, м. Київ, вул. Санаторна, 12/1.

Питання зміни назви та адреси місцезнаходження боржника, на що звертається увага Заявником, наразі судом не розглядається, оскільки не входить до предмету розгляду заяви.

Також заявник звертає увагу на те, що листом від 25.05.2022 № ЦУП-8/1876 останній звертався до Голосіївського РВ ДВС у місті Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо повернення виконавчого документа стягувачу, однак відповіді на вказаний лист не отримано.

При цьому, судом враховано відсутність доказів направлення листа від 25.05.2022 № ЦУП-8/1876.

Суд, проаналізувавши обґрунтування поданої заяви та доводи Заявника, зазначає, що фактично як на поважність причин пропуску строку для пред`явлення наказу у даній справі до виконання є не отримання стягувачем постанови від 30.03.2020 № 57012686 про повернення виконавчого документа стягувачу та наказу Господарського суду міста Києва від 24.10.2011 у справі № 19/126, що фактично унеможливило реалізувати надане стягувачу право та звернутися повторно з даним виконавчим документом у строк до 30.03.2023.

Однак, на переконання суду такі причини пропуску не є поважними з огляду на наступне.

Наказ на примусове виконання рішення суду від 24.10.2011 у справі № 19/126 Господарським судом міста Києва видано 07.11.2011.

Згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження ВП № 57012686 відкрито 16.08.2018 та станом на дату постановлення ухвали знаходиться у стані: завершено.

Як вбачається зі змісту постанови від 30.03.2020 № 57012686 про повернення виконавчого документа стягувачу, стягувачем визначено - ДП «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України».

Доказів того, що в межах виконавчого провадження відбувалась заміна стягувача у зв`язку із утворенням філії «Центр управління промисловістю» ПАТ «Укрзалізниця», а в подальшому АТ «Укрзалізниця» до суду не надано.

Аналогічне стосується і адреси місцезнаходження Стягувача, яка у вказаній постанові від 30.03.2020 визначена - м. Київ, вул. Федорова, 32, а доказів того, що стягувач звертався до Голосіївського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із повідомленням про зміну адреси місцезнаходження у листопаді 2019 року на - 02099, м. Київ, вул. Санаторна, 12/1 до суду не надано.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відтак, враховуючи реорганізацію ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» та подальшу зміну адреси місцезнаходження філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» стягувач з метою належного виконання рішення суду від 24.10.2011 та наказу від 07.11.2011 у справі № 19/126 повинен був повідомляти виконавця про вказані вище зміни, що відповідно забезпечили б належне отримання стороною поштової кореспонденції, в тому числі постанови від 30.03.2020 № 57012686 про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого документа.

При цьому судом враховано відсутніть доказів незаконності дій державного виконавця щодо направлення постанови від 30.03.2023 та оригіналу виконавчого документа на невірну адресу стягувача.

Суд вказує, що тривалість пасивної поведінки стягувача щодо реалізації своїх прав на примусове виконання рішення суду не може бути виправданою, а відтак суд дійшов висновку, що заявником не наведено поважних причин задля поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні поданої заяви в цій частині.

Враховуючи відмову у поновленні пропущеного строку на пред`явлення наказу до виконання судом не вбачається підстав для видачі дублікату згідно пункту 19.4 Перехідних положень ГПК України, оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився та поновлений судом не був.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершеним, а строк пред`явлення документа до виконання є таким що сплив, суд вважає за доцільне застосувати аналогічний підхід і щодо вирішення питання заміни сторони стягувача та відповідно відмовити у задоволенні заяви в цій частині.

Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17.

Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 234, 329, 334, 336 та пунктом 19.4 Перехідних положень ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» як правонаступника Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» про видачу дублікату у справі № 19/126 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 19.06.2023 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали підписано: 21.06.2023.

Суддя Антон ПУКАС