ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Справа № 903/989/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22, постановлену суддею Якушевою І.О., повний текст ухвали складено 07.04.2023р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер", м. Волочинськ, Волочинський район, Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро", с. Дубове, Ковельский район, Волинська область

про стягнення 1 169 730,04 грн.,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" с. Дубове, Ковельский район, Волинська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер", м. Волочинськ, Волочинський район, Хмельницької області

про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 відмовлено ОСОБА_1 у вступі у справу №903/989/22 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 з матеріалами на 5-ти аркушах повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить витребувати з Господарського суду Волинської області всі матеріали справи №903/989/22 з метою розгляду даної апеляційної скарги. Відстрочити ОСОБА_2 сплату судового зору за подання цієї апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22. Прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження з перегляду ухвали Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22. Скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22. Направити справу №903/989/22 до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до розгляду.

Листом №903/989/22/2427/23 від 19.04.2023 справу витребувано із Господарського суду Волинської області.

27.04.2023 матеріали оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. по справі №903/989/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 р. відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 - залишено без руху. Запропоновано ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 2684 грн.

08.05.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 р. у справі №903/989/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 в порядку письмового провадження. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" у строк до 29.05.2023 р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться без повідомлення учасників справи в строк передбачений ч.2 ст.273 ГПК України.

26.05.2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" надіслало на адресу апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро", не скористалося правом подачі до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано учасниками справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно до п.6 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників апеляційному суду не надходило.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 відмовлено ОСОБА_1 у вступі у справу №903/989/22 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 з матеріалами на 5-ти аркушах повернуто заявнику, у зв`язку з тим, що спір між сторонами у справі за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо заборгованості на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022, тобто щодо виконання договірних зобов`язань, і не стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 як учасника товариства, вона не є стороною договору поставки.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення щодо них інших учасників справи.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник наголошує на тому, що ухвала Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 є незаконною та необґрунтованою, з огляду на те, що у провадженні Господарського суду Волинської області перебуває справа №903/898/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сотік Агро» про стягнення 1 169 730,04 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сотік Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 р..

В подальшому, до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просить залучити її до участі у справі №903/989/22 третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору; прийняти позовну заяву до розгляду в межах справи №903/989/22; постановити ухвалу про прийняття цієї позовної заяви та вступ ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору; визнати недійсним договір поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022. В обґрунтування позову посилається на те, що правочин, укладений органом управління юридичної особи від її імені може мати вплив на майновий стан такої юридичної особи, та як наслідок, порушувати особисті майнові чи немайнові права безпосереднього учасника (-ів) такої юридичної особи; стягнення з ТОВ «Сотік Агро» на користь «Вітагро Партнер» заборгованості за договором поставки неминуче призведе до порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, істотного зменшення її прибутків, втраті майна. Позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору подано у встановлений законом строк - до закінчення підготовчого провадження.

Скаржник стверджує, що поданий ОСОБА_1 позов повністю відповідає вимогам закону, взаємопов`язаний з первісним позовом (стосується його підстав та предмету), його задоволення може виключити повністю задоволення первісного позову, що підтверджується змістом позовної заяви ОСОБА_1 .

Отже, їх об`єднання в одне провадження та спільний розгляд є доцільним. Крім цього, їх спільний розгляд не міг ускладнити вирішення справи та призвести до невиправданого затягування розгляду справи, враховуючи ще й те, що позов подано за 11 днів до закінчення стадії підготовчого провадження, що не було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права (ст. ст. 49, 180 ГПК України).

Заперечуючи доводи апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції вірно зазначив, що спір між сторонами у справі за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо заборгованості на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022р, тобто щодо виконання договірних зобов`язань, і не стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 як учасника товариства, вона не є стороною договору поставки.

Також заявлена третьою особою позовна заява з самостійними вимогами безпосередньо не спрямована на предмет спору, який виник між позивачем і відповідачем.

Заявлений фізичною особою ОСОБА_1 позов не є взаємопов`язаний ні з первісним позовом, ні із зустрічним позовом, оскільки вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які врегульовані нормами права з питань корпоративних правовідносин, а тому це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Виходячи з предмету за первісним позовом ( стягнення заборгованості за договором поставки) та предмету за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (визнання недійсним договору поставки з підстав порушення її корпоративних прав), ці позови є різними за своєю правовою природою, виникли з різних правовідносин, заявлені вимоги не є однорідними, що зумовлює самостійний предмет їх доказування.

Отже, їх об`єднання в одне провадження та спільний розгляд судом визнано недоцільним, та таким, що може ускладнити вирішення справи (у справі вже прийнято зустрічний позов), та призвело б до невиправданого затягування розгляду справи за первісним позовом, враховуючи ще й те, що позов ОСОБА_1 подано на стадії завершення підготовчого провадження.

Виходячи із вказаного та керуючись чинним законодавством, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" повністю підтримує ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі № 903/989/22 та заперечує проти апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

21.12.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н від 14.12.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про стягнення 1169730,04 грн. за договором поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.01.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.02.2023; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 08.02.2023.

09.02.2023 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява №19 від 06.02.2023 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" про визнання договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 недійсним.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.02.2023 було прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" про визнання договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 недійсним для спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про стягнення 1169730,04 грн.; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом - №01/903/989/22.

05.04.2023 до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просить залучити її до участі у справі №903/989/22 третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору; прийняти позовну заяву до розгляду в межах справи №903/989/22; постановити ухвалу про прийняття цієї позовної заяви та вступ ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору; визнати недійсним договір поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022. Звернення з позовом обгрунтовує ч.ч.1, 2 ст.4, ч.1 ст.5, ч.2 ст.20, п.3 ч.1 ст.20 ГПК України, ст. 167 Господарського кодексу України, ст.10 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст.96, 116 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування позову посилається на те, що правочин, укладений органом управління юридичної особи від її імені може мати вплив на майновий стан такої юридичної особи, та як наслідок, порушувати особисті майнові чи немайнові права безпосереднього учасника (-ів) такої юридичної особи; стягнення з ТОВ «Сотік Агро» на користь «Вітагро Партнер» заборгованості за договором поставки неминуче призведе до порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, істотного зменшення її прибутків, втраті майна.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22 відмовлено ОСОБА_1 у вступі у справу №903/989/22 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 з матеріалами на 5-ти аркушах повернуто заявнику.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення ст. 180 цього Кодексу (ч. 5 ст. 49 ГПК України).

За приписами ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Згідно частини 6 ст.180 Господарського процесуального кодекс України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Виходячи з приписів ст. 55, 129 Конституції України, ст. 4 ГПК України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Верховний Суд за таких міркувань зазначав, що реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку норм ГПК України.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем інша особа (третя особа) з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справу, врегульовано нормами ст.49 ГПК України.

Дотримання критеріїв, які вказані в ст.49 ГПК України підлягають оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами.

Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/1610/20 від 30.11.2021, у справі №910/6681/20 від 10.02.2021, у справі №912/2751/16 від 11.11.2020, у справі №911/3132/17 від 05.12.2019..

Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення ст.180 цього Кодексу (ч.5 ст.49 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що зустрічний позов - це вимога відповідача до позивача, тобто зустрічна вимога, що розглядається одночасно з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача. Такий позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів. По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, а ст.180 ГПК України застосовується в тій частині, що відповідач за позовом третьої особи (який має збігатись з первісним відповідачем) має право подати на відповідну позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами зустрічну позовну заяву у визначений судом строк.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Вказані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №916/542/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.04.2023 р. у справі №904/2181/22.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами у справі за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо заборгованості на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022, тобто щодо виконання договірних зобов`язань, і не стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 як учасника товариства, вона не є стороною договору поставки.

Отже, з огляду на викладене, заявлена третьою особою позовна заява з самостійними вимогами безпосередньо не спрямована на предмет спору, який виник між позивачем і відповідачем.

Водночас, заявлений фізичною особою ОСОБА_1 позов не є взаємопов`язаний ні з первісним позовом, ні із зустрічним позовом, оскільки вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які врегульовані нормами права з питань корпоративних правовідносин, а тому це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Виходячи з предмету за первісним позовом (стягнення заборгованості за договором поставки) та предмету за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (визнання недійсним договору поставки з підстав порушення її корпоративних прав), ці позови є різними за своєю правовою природою, виникли з різних правовідносин, заявлені вимоги не є однорідними, що зумовлює самостійний предмет їх доказування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що об`єднання в одне провадження первісного позову та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору є недоцільним. Крім цього, їх спільний розгляд може ускладнити вирішення справи (у справі вже прийнято зустрічний позов), та призведе до невиправданого затягування розгляду справи за первісним позовом, враховуючи ще й те, що позов ОСОБА_1 подано на стадії завершення підготовчого провадження.

За таких обставин, ухвала місцевого суду про повернення позовної заяви ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали Господарського суду Волинської області апеляційний господарський суд не знаходить.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 р. у справі №903/989/22- залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Волинської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 07.04.2023 у справу №903/989/22 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "12" червня 2023 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.