ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 травня 2023 рокуСправа № 921/644/21
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровець Я.Я.
за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.
Розглянув заяву ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" про визнання кредиторських грошових вимог відносно боржника ОСОБА_1 (вх. №9664 від 26.11.2021)
у справі №921/644/21
за заявою боржника ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1
про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства
за участю учасників судового процесу:
від заявника: Микитович М.М. адвокат (участь в режимі відеоконференції),
від боржника: Півторак В.М. - адвокат,
керуючий реструктуризацією Шимечко А.Я.
Учасникам судового процесу оголошено склад суду.
Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференц-прийому "EASYCON".
Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених статтями 35-37 Господарського процесуального кодексу України не надходило.
У судовому засіданні 11.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
01 жовтня 2021 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2021, для розгляду справи №921/644/21 визначено суддю Боровця Я.Я.
Ухвалою суду від 07.10.2021 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, прийнято до розгляду та підготовче засідання призначено на 26.10.2021.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 відкрито провадження у справі №921/644/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича та призначено попереднє засідання на 23.12.2021.
З метою виявлення усіх кредиторів, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, 27.10.2021 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1
26.11.2021 ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про визнання кредиторських грошових вимог до боржника ОСОБА_1 в сумі 16 676 409,63 грн та 4540,00 грн судового збору (вх.№9664).
Відповідно до бази даних системи "Діловодство спеціалізованого суду" ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2021 у справі №921/644/21 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року у справі №921/644/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року у справі №921/644/21.
Ухвалою суду від 06.12.2021 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" (вх. №9664 від 26.11.2021) у справі № 921/644/21 до закінчення апеляційного провадження.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" задовольнити. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року у справі №921/644/21 скасовано і прийнято нове судове рішення: відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 30.06.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 у справі №921/644/21 та направлено справу на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17 серпня 2022 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 у справі №921/644/21. Матеріали справи №921/644/21 повернуто в місцевий господарський суд.
Ухвалою суду від 27.12.2022 прийнято заяву ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" (вх. №9664 від 26.11.2021) про визнання кредиторських грошових вимог відносно боржника ОСОБА_1 у справі №921/644/21, до розгляду. Розгляд заяви призначено на 08.02.2023.
В судових засіданнях 08.02.2023, 21.02.2023, 09.03.2023 та 28.03.2023 оголошувались перерви відповідно до 21.02.2023, до 09.03.2023, до 28.03.2023 та до 13.04.2023, що відображено у відповідних протоколах судових засідань.
Ухвалою суду від 13.04.2023 розгляд заяви відкладався на 11.05.2023 з підстав, викладених в ній.
Представник заявника ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" в попереднє засідання 11.05.2023 з"явився, підтримав заяву про визнання кредиторських грошових вимог, в якій просить суд визнати кредиторські грошові вимоги ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" відносно боржника ОСОБА_1 у розмірі 16 676 409,63 грн з підстав, викладених в ній.
Також, подав додаткові пояснення (вх. №1457 від 17.02.2023) та пояснення щодо заперечень боржника ( вх. №3092 від 10.04.2023).
Представник боржника в попереднє засідання 11.05.2023 з"явився, заперечив щодо заяви, просив відмовити в задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях (вх.№2672 від 28.03.2023).
Керуючий реструктуризацією ОСОБА_2 в попереднє засідання 11.05.2023 з"явився. Кредиторські грошові вимоги ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" на загальну суму 16 676 409,63 грн відхилив, що підтверджується повідомленням про результати розгляду грошових вимог.
Розглянувши заяву про визнання кредиторських грошових вимог та матеріали справи, судом встановлено наступне:
За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (стаття 45 Кодексу України з процедур банкрутства) .
Частиною 1 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
З метою виявлення усіх кредиторів, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, 27.10.2021 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1
26.11.2021 ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про визнання кредиторських грошових вимог до боржника ОСОБА_1 в сумі 16 676 409,63 грн та 4540,00 грн судового збору (вх.№9664).
Судом встановлено, що заява ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" подана в строк, встановлений статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).
У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Господарського кодексу України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).
Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що 21 грудня 2018 року та 02 травня 2019 року між Товариством з обмежено відповідальністю "Тернопільський м"ясокомбінат" (як, Постачальником) та Фізичною особою підприємцем Дяковичем Степаном Юрійовичем (як, Покупцем) укладено договори поставок відповідно №1-2112/18 та №1-0205/19, згідно умов яких Постачальник зобов"язується поставити і передати у власність, а Покупець - прийняти й оплатити Товар в повному розмірі на умовах та в порядку визначеному Договорами ( п.1.1 Договорів).
Постачальник зобов"язується поставити Товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у Замовленні Покупця, які є невід"ємними частинами Договору (п.1.2 Договорів).
Конкретне найменування та асортимент Товару визначається у видаткових накладних (надалі накладні). Усі накладні є складовими частинами Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості Товару ( п.1.3 Договорів).
Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі накладних, оформлених відповідно до замовлень Покупця. Товар замовлений Покупцем, може бути оформлений однією або кількома накладними, що вирішується Постачальником самостійно (п.3.1. Договорів).
Найменування, асортимент, ціна та загальна кількість Товару в партії Товару визначається у накладній (п.3.3. Договорів).
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічне положення містить стаття 265 Господарського кодексу України (за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В свою чергу, згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як стверджує заявник, що на виконання умов договору поставки №1-2112/18 від 21.12.2018 та договору поставки №1-0205/19 від 02.05.2019 Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар на суму 16 676 409,63 грн, долучивши при цьому видаткові накладні (містяться в матеріалах справи).
Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України.
Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Однак, представником боржника подано до суду заперечення (вх.№2672 від 28.03.2023) щодо заяви про визнання кредиторських грошових вимог Товариства з обмежено відповідальністю "Тернопільський м"ясокомбінат", в яких зазначає, що вимоги є документально не підтвердженими, а тому боржником не визнаються.
Також вказує, що видаткові накладні подані ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" в підтвердження кредиторських грошових вимог не містять відтиску печатки та підпису ОСОБА_1 , наявні підписи відрізняються один від одного, а особи прізвища та підписи яких зазначені в накладних, боржнику не відомі, а тому не підтверджують факт поставки товару. У накладних адреси поставки не відповідають адресі здійснення господарської діяльності боржника Дяковича С.Ю., і які останньому не відомі.
Окрім того, керуючим реалізації Шимечком А.Я. відхилено кредиторські вимоги ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" до боржника ОСОБА_1 на суму 16 676 409,63 грн, про що свідчить повідомлення про результати розгляду грошових вимог (міститься в матеріалах справи) . Зокрема зазначає, що зі змісту видаткових накладних слідує, що товар отримували різні особи, лише у декількох видаткових накладних проглядається відтиск круглої печатки з реквізитами ФОП Дякович С.Ю., також до накладних не додано довіреностей на отримання товару, який адресувався Покупцю. Вказує що, з врахуванням положення статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" недоліки в документах що містять відомості про господарські операції (видаткових накладних) не дають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
У відповідності до вимог статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначає, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товаро-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продаж між продавцем і покупцем.
Видаткова накладна є двостороннім документом, яка підписується обома сторонами договору, скріплюється печаткою і повинна передбачати та конкретизувати основні умови поставки/передачі товару згідно договору.
Факт здійснення господарської операції, а саме продаж товару, повинен підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.
Видаткова накладна є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних зобов`язань, та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо) (постанова Верховного суду від 09.09.2022 у справі №916/1195/21).
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19.
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є суттю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог постанова Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.
Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).
Виходячи з вимог ст.ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. При цьому суд досліджує надані кредитором письмові докази, встановлює підстави виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характер, зміст та розмір.
Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.
Водночас Верховний Суд, зокрема в постанові від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, неодноразово наголошував, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника.
Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.
У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2022 у справі №904/5819/20.
Отже, беручи до уваги заперечення боржника та керуючого реалізацією виникає необхідність встановлення дійсного розміру заборгованості між заявником та боржником, які ґрунтувалися б на первинних документах, які беззаперечно підтверджували б дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави їх виникнення та доводили б прострочення виконання грошового зобов`язання боржника.
Судом з`ясовано, що між заявником та боржником існують суперечності з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу заявника, і їх вирішення є можливим виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з"ясування дійсних прав та обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманне для справ позовного провадження (зокрема призначення судово-економічної експертизи), адже, завданням позовного провадження є встановлення наявності між сторонами спору про право, наявності чи відсутності неоднозначності в частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстав виникнення зобов`язання, структури заборгованості та строку виконання зобов`язання.
Таким чином, усі суперечності між заявником/кредитором та боржником з приводу їх прав та обов`язків мають бути усунуті ними самостійно або вирішені в судовому порядку з ухваленням судового рішення.
Відповідно до вимог статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Отже, враховуючи наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про відхилення кредиторських грошові вимоги ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" відносно боржника ОСОБА_1 у розмірі 16 676 409,63 грн.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 233, 234, 235 ГПК України, Господарський суд,
1. Відхилити кредиторські грошові вимоги ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат" відносно боржника ОСОБА_1 у розмірі 16 676 409,63 грн.
2. Копію ухвали надіслати рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:
Заявнику: ТОВ "Тернопільський м"ясокомбінат ", с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область.
Боржнику: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Керуючому реструктуризацією: Шимечку Андрію Ярославовичу, вул.Копичинецька, 124 Є, м. Чортків, Тернопільська область.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційні сторінці Господарського суду Тернопільської області - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Ухвалу підписано " 14" червня 2023 року.

Суддя Я.Я. Боровець