ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. Справа №5027/1297-б/2011

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуюча), Зварич О.В., Малех І.Б.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

з участю представника скаржника адвоката Сидори І.Ю., керуючого санацією арбітражного керуючого Беркута М.С., представника кредитора ПП Букстрим адвоката Бурми С.В., .

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області (суддя Гурин М.О.) від 03 березня 2023 року про відмову у заміні сторони у справі №5027/1297-б/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань»

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Чернівецької області ухвалою від 16 листопада 2011 року за заявою ОСОБА_2 порушив провадження у справі №5027/1297-б/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань».

Суд ухвалою попереднього засідання від 23 лютого 2012 року затвердив реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» на загальну суму 34 657 870,52 грн.

Судова процедура санації Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» введена ухвалою від 19 квітня 2012 року, план санації боржника затверджено ухвалою від 17 січня 2013 року.

Суд першої інстанції неодноразово затверджував зміни до плану санації, продовжував строк судової процедури санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

Господарський суд Чернівецької області хвалою від 25 лютого 2016 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2016 року, затвердив мирову угоду від 08 лютого 2016 року, укладену між кредиторами та боржником, провадження у справі №5027/1297-б/2011 припинив. Однак Вищий господарський суд України постановою від 09 серпня 2016 року скасував названі судові рішення, справу №5027/1297-б/2011 повернув до суду першої інстанції для розгляду на стадії судової процедури санації.

Постановою від 09 січня 2020 року у справі №5027/1297-б/2011 суд визнав банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань», відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатора банкрута.

Західний апеляційний господарський суд постановою від 29 жовтня 2020 року скасував постанову Господарського суду Чернівецької області від 09 січня 2020 року, справу №5027/1297-б/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» направив на розгляд Господарського суду Чернівецької області на стадії судової процедури санації.

Господарський суд Чернівецької області ухвалою від 28 липня 2021 року задовольнив клопотання керуючого санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» Беркута М.С., затвердив зміни до плану санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та продовжив строк процедури санації на шість місяців. Ухвалою від 02 лютого 2022 року суд затвердив зміни до плану санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», продовжив строк процедури санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на шість місяців. Ухвалою від 27 грудня 2022 року суд знову затвердив зміни до плану санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», схвалені рішенням зборів кредиторів 26 грудня 2022 року, продовжив на шість місяців строк процедури санації і повноваження керуючого санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» Беркута М.С. до 27 червня 2023 року.

17 січня 2023 року Господарського суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просив суд замінити сторону у справі, а саме: Приватного підприємця Демянишину Ірину Євгенівну на її правонаступника громадянина України ОСОБА_1 .

Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_1 набув права вимоги до боржника на підставі укладеного з Приватним підприємцем Демянишина Ірина Євгенівна договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 16 січня 2023 року.

Керуючий санацією, представники кредиторів ОСОБА_2 , АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» та представник інвестора заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі вказуючи на погашення кредитором ОСОБА_2 за дозволом керуючого санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» усієї суми кредиторських вимог до боржника та, як наслідок, на відсутність у ОСОБА_1 станом на дату розгляду заяви права вимоги сплати боргу до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

Господарський суд Чернівецької області ухвалою від 03 березня 2023 року у справі №5027/1297-б/2011 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі.

Суд першої інстанції вказав, що на момент розгляду судом заяви про заміну сторони у справі у ОСОБА_1 відсутнє право грошової вимоги до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», оскільки починаючи з 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 не вважається кредитором ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» у зв`язку із погашенням ОСОБА_2 з дозволу боржника кредиторських вимог перед ОСОБА_1 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03 березня 2023 року у справі №5027/1297-б/2011 та ухвалити нове рішення, яким замінити сторону у справі, а саме: Приватного підприємця Демянишину Ірину Євгенівну на її правонаступника громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Вважає, що суд не урахував усі обставини, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків обставинам справи та порушив норми процесуального права:

Зазначає, що з огляду на зміст ухвали Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2012 року (якою суд визнав грошові вимоги приватного підприємця Демянишин І.Є. у сумі 15000 грн), перерахування ОСОБА_2 банківською квитанцією № 7 від 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 15 000 грн в оплату боргу за договором оренди від 20 квітня 2007 року №16 за ТОВ БТ «Рязань» не може вважатися погашенням кредиторських вимог ОСОБА_3 до ТОВ БТ «Рязань», оскільки такі визнані судом вимоги ОСОБА_3 до боржника відсутні.

Отже, зазначений платіж, який судом першої інстанції був сприйнятий як доказ погашення кредиторських вимог ОСОБА_1 (а до нього - ОСОБА_3 ) перед ТОВ БТ «Рязань», насправді не свідчить про таке погашення.

Суд послався на можливість передбачену ст. 528 ЦК України, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, й вирішив, що так як кредитором ОСОБА_2 було перераховано ОСОБА_1 15000 грн, то відповідно процесуальне правонаступництво ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3 не настало.

Разом з тим, ОСОБА_2 перерахував 15000 грн по неіснуючому боргу, але й у випадку, якщо призначення його платежу було правильним, то й за цих обставин суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права.

Стаття 52 ГПК України передбачає право процесуального правонаступництва в межах заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, - і ту обставину, що ОСОБА_1 на законних підставах набув матеріальних прав приватного підприємця Демянишиної І.Є. по відношенню до боржника у справі про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» не заперечується ні судом, ні учасниками справи.

Саме в межах правовідносин Демянишина - Шехтер суд першої інстанції мав вирішувати питання процесуального правонаступництва. Подальші дії із зазначеними грошовими вимогами, як-то їх погашення, подальше переведення на третіх осіб вирішуються в іншому процесуальному порядку, тобто або шляхом подальшого процесуального правонаступництва або визнання вимог кредиторами такими, що погашені.

Таким чином, обставини можливого погашення кредитором ОСОБА_2 грошових вимог ОСОБА_1 до ТОВ БТ «Рязань» не впливали на суть заявленого ОСОБА_1 процесуального питання про заміну сторони, а мали би вирішуватися судом в іншому процесуальному порядку.

Протилежна ситуація, яка склалася в справі, коли суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, призвела до парадоксальної ситуації, коли кредитором ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» продовжує вважатися приватний підприємець Демянишина 1.Є. Такі дії суду суперечать принципу процесуальної визначеності та послідовності, а також грубо порушили процесуальні права заявника на участь у справі.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 13 березня 2023 року відкрив провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03 березня 2023 року у справі №5027/1297-б/2011 та витребував матеріали справи №5027/1297-б/2011.

Ухвалою від 17 квітня 2023 року суд призначив розгляд справи на 11 травня 2023 року.

Згідно з статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.5).

Відповідно до частини першої статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу і матеріали справи, заслухав представника скаржника, арбітражного керуючого, представника кредитора і вважає, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03 березня 2023 року у справі №5027/1297-б/2011 належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи №5027/1297-б/2011, Господарський суд Чернівецької області ухвалою від 02 лютого 2012 року визнав грошові вимоги Приватного підприємця Демянишиної Ірини Євгенівни до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» у сумі 15000,00 грн.

В ухвалі від 02 лютого 2012 року суд встановив таке:

20 квітня 2007 року ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» і Приватний підприємець Демянишина Ірина Євгенівна уклали договір оренди №16, за умовами якого ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» зобов`язалося передати ОСОБА_3 в оренду частину приміщення площею 20 м кв. за адресою АДРЕСА_2 , протягом п`яти днів з моменту введення будинку в експлуатацію.

Згідно з платіжним дорученням №73 від 20 квітня 2007 року, ОСОБА_3 перерахувала боржнику 15000 грн, як попередню оплату за оренду згідно договору від 17 квітня 2007 року.

Договору від 17 квітня 2007 року та інших доказів у підтвердження підстав отримання коштів боржником суду не надано, обґрунтованих, документально підтверджених доводів, які б свідчили, що зазначені кошти перераховані у межах договору № 16 від 20 квітня 2007 року, сторони також не назвали.

Таким чином, кошти в сумі 15000 грн перераховані кредитором боржникові без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим та відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України у боржника виник обов`язок повернути вказані кошти ОСОБА_3 . Тому суд в порядку ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визнав заявлені Приватним підприємцем Демянишиною Іриною Євгенівною вимоги у сумі 15000,00 грн.

Згідно з ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 23 лютого 2012 року вимоги Приватного підприємця Демянишиної Ірини Євгенівни включені до четвертої черги реєстру вимог кредиторів ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

16 січня 2023 року Приватний підприємець Демянишина Ірина Євгенівна (Первісний кредитор) та громадянин України ОСОБА_1 (Новий кредитор) уклали Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, за умовами якого Первісний кредитор передає (відступає), а Новий кредитор набуває право вимоги Первісного кредитора до боржника (ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань») за безпідставно отриманими грошовими коштами згідно платіжного доручення №73 від 20 квітня 2007 року, а також інші права вимоги, визначені ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2012 року у справі №5027/1297-б/2011 щодо визнання грошових вимог Приватного підприємця Демянишиної Ірини Євгенівни до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» (п.п.1.1., 2.1.).

Розмір заборгованості ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», що відступається за цим договором, становить 15000,00 грн основного боргу (п.2.2.).

Приватний підприємець Демянишина І.Є. передає ОСОБА_1 документацію у складі оригіналів або засвідчених копій документів, що стосуються заборгованості, які підтверджують дійсність та наявність права вимоги в порядку і строки, що передбачені договором (п.п 3.2.1).

Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту укладення цього договору (п.п 3.1.3 договору).

Згідно з актом приймання-передачі документації від 16 січня 2023 року приватний підприємець Демянишина І.Є. передала, а громадянин України ОСОБА_1 прийняв документацію, яка обґрунтовує грошові вимоги до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» по справі про банкрутство №5027/1297-б/2011, а саме оригінал платіжного доручення №73 від 20 квітня 2007 року та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2012 року у справі №5027/1297-б/2011.

14 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 надав суду копію розписки ОСОБА_3 про отримання 16 січня 2023 року від ОСОБА_1 15 000,00 грн в оплату права вимоги за договором про відступлення права вимоги від 16 січня 2023 року та докази надіслання 09 лютого 2023 року повідомлення ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» про відступлення права вимоги.

13 лютого 2023 року кредитор ОСОБА_2 звернувся до керуючого санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» Беркута М.С. з запитом про розмір заборгованості ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань»» перед кредитором Приватним підприємцем ОСОБА_3 , право вимоги сплати якої було придбано ОСОБА_1 , та просив надати згоду на виконання зобов`язань за ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» відповідно до ст. 528 ЦК України,.

Керуючий санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» Беркут М.С. листом №02-01/11-121 від 20 лютого 2023 року повідомив про розмір кредиторських вимог Приватного підприємця Демянишиної І.Є. і підставу їх виникнення та надав згоду кредитору ОСОБА_2 виконати вказані зобов`язання боржника відповідно до ст. 528 ЦК України.

23 лютого 2023 року ОСОБА_2 здійснив погашення кредиторських вимог Приватного підприємця Демянишиної І.Є. до ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» їх набувачу ОСОБА_1 , що підтверджується банківською квитанцією №7 від 23 лютого 2023 року про перерахування 15000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк».

Також, 23 лютого 2023 року ОСОБА_2 направив на адреси ТОВ «БТ «Рязань», Приватному підприємцю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 письмові повідомлення про виконання ним обов`язку ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» з погашення суми кредиторських вимог у розмірі 15000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 переглядає ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03 березня 2023 року у справі №5027/1297-б/2011, якою суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

На дату введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, справа №5027/1297-б/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» перебувала на стадії санації. Отже, провадження у справі №5027/1297-б/2011 продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Закон про банкрутство).

Згідно з статтею 21 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містить і стаття 43 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

За правовою позицією Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 50/311-б, існує суттєва відмінність між регулюванням правонаступництва у справі про банкрутство, передбаченого нормами Закону про банкрутство (КУзПБ) і процесуальним правонаступництвом у позовному провадженні, передбаченим ГПК України.

60. Процедура банкрутства поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме із здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні, тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство.

61. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 зробила висновок про те, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

61.1. Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

61.2. Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України.

62. Як про це зазначалося вище (пункт 59 цієї постанови) питання заміни кредитора правонаступником врегульовано нормами спеціального законодавства (стаття 21 Закону про банкрутство, стаття 43 КУзПБ), а отже, належить до першої групи питань (пункт 61.1 цієї Постанови).

63. Щодо спорів, які згідно статті 7 КУзПБ розглядаються за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство мають застосовуватися загальні положення щодо правонаступництва, передбачені ГПК України, і зокрема статтею 52 цього Кодексу. Для заміни кредитора у справі про банкрутство, вимоги якого включено до реєстру кредиторських вимог, правонаступником, мають застосовуватися спеціальні норми законодавства про банкрутство (стаття 21 Закону про банкрутство, стаття 43 КУзПБ). Відтак, в залежності від цього мають застосовуватися стаття 8 Закону про банкрутство, частина 3 статті 9 КУзПБ, а для спорів, які вирішуються в межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ - статті 255, 287 ГПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17 зроблено правові висновки про те, що для постановлення ухвали про заміну учасника справи необхідно встановити факт існування у особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, у кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Процесуальне правонаступництво відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, укладеного 16 січня 2023 року між Приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній набув право вимоги до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» щодо повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 15000,00 грн, які були перераховані по платіжному дорученню №73 від 20 квітня 2007 року.

Відповідно до ст. 528 Цивільного кодексу України, з дозволу ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» кредитор ОСОБА_2 у повному обсязі здійснив погашення кредиторських вимог Приватного підприємця Демянишиної І.Є. до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» їх набувачу ОСОБА_1 шляхом переказу суми боргу 15000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», що підтверджено квитанцією №7 від 23 лютого 2023 року.

З огляду на те, що з норм чинного законодавства та суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто, ОСОБА_1 як особа, яка набула від ОСОБА_3 права вимоги сплати боргу від ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», зобов`язаний прийняти виконання за боржника іншою особою ОСОБА_2 , оскільки кредитор отримав те, на що розраховував при зверненні до господарського суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника, рівно як і те, на що розраховував ОСОБА_1 при придбанні права вимоги і звернення до суду із заявою про заміну сторони у справі.

Суд відхилив доводи представника заявника про неоплатність суми боргу, право вимоги якої набуто ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що проведена ОСОБА_2 виплата здійснена на закритий рахунок ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» та щодо посилання на повернення ОСОБА_1 переказаної суми на рахунок ОСОБА_2 у зв`язку із відмовою у її прийнятті.

Суд констатував, що з наданої представником ОСОБА_1 довідки № 055-05/18183 від 01 березня 2023 року, яка підписана керуючим ТВБФ № 10025/055 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» і скріплена печаткою відділення банку видно, що ОСОБА_1 відмовився від зарахованого переказу на закритий рахунок (номер карти НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 у розмірі 15000,00 грн від 23.02.2023, який надійшов від ОСОБА_2 . Гроші повернуто відправнику на його рахунок 01.03.2023р.

Доданою представником ОСОБА_1 до довідки копією виписки з належного ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» підтверджуються надходження коштів на рахунок останнього та можливість особи розпоряджатись цими коштами починаючи з 23 лютого 2023 року в тому числі в подальшому (а саме 01.03.2023) й шляхом відмови від зарахування даних коштів.

Ураховуючи положення статті 1066 Цивільного кодексу України, статей 1, 38 Закону України «Про платіжні послуги», пунктів 4, 65, 127 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 162 (надалі Інструкція № 162), пунктів 2, 18, 21 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163 (надалі Інструкція № 163), пунктів 3, 103 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, яке затверджене постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 №164, - суд першої інстанції зазначив, що вказана у виданій керуючим ТВБФ № 10025/055 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» довідці № 055-05/18183 від 01 березня 2023 року, платіжна картка 069121, фотокопія якої надана суду представником ОСОБА_1 разом із вище вказаною довідкою, є ні чим іншим ніж електронним платіжним засобом для ініціювання платіжних операцій з рахунку НОМЕР_3 , який відкритий в АТ «Ощадбанк» і належить ОСОБА_1 . А закінчення у жовтні 2022 року зазначеного на платіжній картці НОМЕР_2 терміну її дії не може ототожнюватися з закриттям поточного рахунку НОМЕР_3 .

Також, суд зазначив про наявність на офіційному веб-сайті АТ «Ощадбанк» за посиланням https://www.oschadbank.ua/news/osadbank-prodovziv-diu-platiznih-kartok-do-31-travna-2023-roku повідомлення про продовження дії емітованих банком платіжних карток, термін дії яких завершився або сплине протягом найближчих місяців до 31 травня 2023 року.

Заявник не надав суду належних доказів закриття рахунку НОМЕР_3 , які були би допустимими з огляду на норми пункту 127 Інструкції №162. Натомість, надана представником ОСОБА_1 виписка з рахунку НОМЕР_3 доводить факт існування залишку грошових коштів і проведення платіжних операцій з ними по діючому рахунку у період до 01 березня 2023 року включно, зокрема списання 01 березня 2023 року з карткового рахунку комісійної винагороди згідно тарифів банку та наявність на зазначену дату коштів на рахунку в сумі 15007,00 грн.

Наведене доводить існування у заявника відкритого банківського рахунку НОМЕР_3 на момент зарахування коштів у сумі 15000,00 грн від ОСОБА_2 та існування у ОСОБА_1 можливості проведення по цьому рахунку платіжних операцій з зарахованими коштами.

У той же час заявлена ОСОБА_1 01 березня 2023 року відмова у прийнятті оплаченої ОСОБА_2 суми боргу ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» у розмірі 15000,00 грн суперечить приписам статті 528 Цивільного кодексу України, адже, як зазначено вище, ця норма цивільного законодавства носить імперативний характер та зобов`язує кредитора прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Також суд звернув увагу, що згідно банківської виписки по рахунку № НОМЕР_4 який належить ОСОБА_2 , останньому 01 березня 2023 року зараховано на рахунок 14846,53 грн згідно заяви клієнта ОСОБА_1 звернення SC-9329503, а не 15000,00 грн, які сплачувались для погашення кредиторських вимог. 03 березня 2023 року ОСОБА_2 здійснив платіжну операцію з переказу ОСОБА_1 коштів у сумі 14847,00 грн з призначенням «Повернення помилково безпідставно зарахованих коштів», що підтверджується копією заяви на приймання переказу АТ «Укрпошта».

У підсумку суд виснував, що ОСОБА_1 на момент розгляду судом заяви (вх.№224) про заміну сторони у справі, не довів існування у нього права кредиторських вимог до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань». У свою чергу ОСОБА_2 надав належні і допустимі докази погашення кредиторських вимог Приватного підприємця ОСОБА_3 до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», що були відступлені нею ОСОБА_1 , і такі докази та відповідні їм обставини не були спростовані.

Ці обставини усувають правові підстави для задоволення заяви (вх.№224) про заміну сторони у справі при відсутності у ОСОБА_1 права вимоги сплати боргу до боржника (ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань») станом на дату прийняття рішення по даній заяві (вх.№224).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни в порядку статті 21 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сторони справі №5027/1297-б/2011 кредитора Приватного підприємця Демянининої Ірини Євгенівни та фізичну особу ОСОБА_1 .

У договорі про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, укладеному 16 січня 2023 року Приватним підприємцем Демянишина Ірина Євгенівна (Первісний кредитор) та громадянином України ОСОБА_1 (Новий кредитор), зазначено про те, що Первісний кредитор передає (відступає), а Новий кредитор набуває право вимоги Первісного кредитора до боржника (ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань») за безпідставно отриманими грошовими коштами згідно платіжного доручення №73 від 20 квітня 2007 року, а також інші права вимоги, визначені ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2012 року у справі №5027/1297-б/2011.

Оригінал платіжного доручення №73 від 20 квітня 2007 року та ухвала Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2012 року у справі №5027/1297-б/2011 були передані ОСОБА_1 за актом приймання-передачі документації, яка обґрунтовує грошові вимоги до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» від 16 січня 2023 року, однак копія платіжного доручення №73 від 20 квітня 2007 року не додана до заяви про заміну сторони у справі.

Поряд з цим, Господарський суд Чернівецької області в ухвалі від 02 лютого 2012 року у справі №5027/1297-б/2011 встановив, що ОСОБА_3 платіжним дорученням №73 від 20 квітня 2007 року перерахувала ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» 15 000 грн, як попередню оплату за оренду згідно договору від 17 квітня 2007 року.

Отже, на дату укладення договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань сума боргу ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» перед Приватним підприємцем Демянишиною І.Є. становила 15 000 грн. Цю суму ОСОБА_2 відповідно до статті 528 ЦК України за згодою керуючого санацією ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» і перерахував ОСОБА_1 .

У довідці за № 055-05/18183 від 01 березня 2023 року, виданій керуючим ТВБФ № 10025/055 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від зарахованого переказу у сумі 15 000 грн, який надійшов від ОСОБА_2 . Причини відмови у довідці не названо.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вказував про перерахування означеної суми на закритий рахунок і про повернення коштів ОСОБА_2 . Вичерпну оцінку цим обставинам надав суд першої інстанції в оскарженій ухвалі, про що зазначено вище.

Інших доводів, обгрунтувань своєї позиції ОСОБА_1 не висловлював у суді першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 отримав кошти у сумі 15 000 грн визнану Господарським судом Чернівецької області у справі №5027/1297-б/2011 суму боргу ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» перед Приватним підприємцем Демянишиною Іриною Євгенівною, яку кредитор відступила ОСОБА_1 .

Наведене вказує на відсутність порушення прав ОСОБА_1 за договором про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 16 січня 2023 року та на відсутність підстав для заміни кредитора у справі №5027/1297-б/2011 про банкрутство ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що розписку про отримання 16 січня 2023 року від ОСОБА_1 15 000,00 грн надала ОСОБА_3 , натомість договір про відступлення права вимоги укладено з Приватним підприємцем Демянишиною Іриною Євгенівною.

Щодо доводів скаржника про процесуальну невизначеність внаслідок відмови у задоволенні заяви про заміну сторони, оскільки кредитором ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» залишиться Приватний підприємець Демянишина Ірина Євгенівна.

У силу Закону відповідальність за ведення реєстру вимог кредиторів, погашення вимог кредиторів лежить на арбітражному керуючому (у цій справі керуючим санацією ТОВ «Будинок Торгівлі «Рязань» призначено арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича), який уповноважений у передбачених законом випадках звертатись до господарського суду, надавати інформацію про фінансовий стан боржника, інше.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права. Тому оскаржену ухвалу належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03 березня 2023 року у справі №5027/1297-б/2011 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 09 червня 2023 року.

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех

Суддя О.В.Зварич