номер провадження справи 5/95/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 Справа № 908/1085/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (юридична адреса: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; )

До відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо (пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; )

про стягнення 117 627,45 грн.,

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

04.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо про стягнення 117 627,45 грн.

04.04.2023 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/1085/23 розподілено судді Проскурякову К.В.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.04.2023 розпочато розгляд справи по суті з 02.05.2023 без проведення судового засідання та 05.06.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу на суму 117 627,45 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 6, 22, 29, 35, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд позов задовольнити.

В матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву від 21.04.2023 за вих. №872 ТДВ СК Кредо, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 70 523,71 грн., оскільки позивачем пред`явлені позовні вимоги та заявлено до стягнення суму матеріальної шкоди без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що є неправомірним. Відповідачем надано до відзиву розрахунок коефіцієнта фізичного зносу, який становить 0,61%, а отже вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля KIA К5 д.н.з. НОМЕР_1 складає 70 523,71 грн. (з урахуванням франшизи 00,00 грн.). Також відповідач відповідно до статті 130 ГПК України просить суд повернути ПрАТ «СК «АРКС» з державного бюджету 50% сплаченого судового збору.

Запропоновану надати ухвалою від 05.04.2023, письмову відповідь щодо відзиву на позовну заяву, позивачем суду не надано.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АРКС та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №143093а0дж, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб KIA К5 д.н.з. НОМЕР_1 .

Предметом даного Договору є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом KIA К5 д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України Про страхування страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

30.01.2021 о 21:00 год. в місті Дніпро, на перехресті вул. Н. Олексієнко з вул. Уральська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів:

1) автомобіля KIA К5 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля ОСОБА_1 );

2) автомобіля Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 ;

3) автомобіля Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_4 (власник автомобіля - ОСОБА_4 ),

внаслідок чого було пошкоджено автомобіль KIA К5 д.н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №143093а0дж від 17.11.2020 (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в схемі місця ДТП та акті Огляду пошкодженого ТЗ з фото додатками).

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №101627 та Постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2021 у справі № 204/976/21], дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 пункту 8.7.3(е) ПДР України (ст. 124 КпАП України].

ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Пунктом 28.28 договору встановлено, що у випадку сплати страхового платежу за договором частинами згідно з розділом 17 Договору Страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за відповідний період дії договору, вказаним у розділі 13 Договору, та фактично сплаченим за відповідний період дії договору страховим платежем.

Відповідно до п. 28.13 договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи, встановленої в п. 10 Договору страхування.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АRХ2729866 від 01.03.2021 та умов договору страхування № 143093а0дж від 17.11.2020, розмір страхового відшкодування склав 117 627,45 грн., з яких 112 149,45 грн. було сплачено АТ «СК «АРКС» за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення № 757618 від 04.03.2021 року, а 5 478,00 грн. було враховано, як взаємозалік в якості несплачених страхових платежів, що відображено в страховому акті АКХ2729866 від 01.03.2021.

Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком позивачем здійснений наступним чином: 120 187,45 грн. - 2560,00 грн. = 117 627,45 грн., де 120 187,45 грн. - вартість відновлювального ремонту ТЗ Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно рахунку № 011 від 23.02.2021 та ремонтної калькуляції до рахунку; 2 560,00 грн. - франшиза згідно договору страхування.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_3 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо на підставі полісу серії ЕР №202383145 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом серії ЕР №202383145 передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза 00,00 грн.

Статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не виникає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна або сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

30.04.2021 позивач направив на адресу відповідача заяву від 30.04.2021 за вих. №СУ/009179/3 про виплату страхового відшкодування в сумі 117 627,45 грн.

Проте відповідачем вказана заява залишена без виконання та відповіді.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву від 21.04.2023 за вих. №872 ТДВ СК Кредо, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 70 523,71 грн., оскільки позивачем пред`явлені позовні вимоги та заявлено до стягнення суму матеріальної шкоди без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що є неправомірним.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, ФДМ України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрований в Мінюсті 24.11.2003 за № 1074/8395, зі змінами (надалі - Методика) вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу га витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем разом з позовною заявою коефіцієнт фізичного зносу автомобілю КІА К5 д.н.з. НОМЕР_1 дорівнює 0,00 %.

У п.7.38 Методики зазначено, що значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Рік випуску транспортного засобу КІА К5 д.н.з. НОМЕР_1 , - 2012, тобто авто на момент ДТП 30.01.2021 р. було в експлуатації вже 9 років.

Відповідно до розрахунку вих. №20272СПР Е33005338 від 05.03.2023 проведеного оцінювачем ТОВ «Южтрансінвест» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю КІА К5 д.н.з. НОМЕР_1 , визначена відповідно до вимог Закону, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,61.

Розрахунок здійснений наступним чином: Сврз з урахуванням зносу 0,61 = 70523,71 грн.

Сврз = Ср + См + Сс * (1 - Ез): Ср - вартість ремонтно-відновлюваних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що ТДВ «СК «Кредо» в межах Закону України «Про обов`язкове, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» повинно відшкодовувати саме вартість матеріального збитку (реальні битки) без урахування втрати товарної вартості, а не вартість відновлювального ремонту.

Отже, пред`явлення ПрАТ Страхова компанія АРКС до ТДВ «СК «Кредо» вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду згідно від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Отже, ТДВ «СК «Кредо» доведено належними та допустимими доказами факт правомірності застосування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,61 та суд приходить до висновку, що відповідачем вірно здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в сумі 70 523,71 грн..

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів відшкодування шкоди в сумі 70 523,71 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та сума страхового відшкодування в розмірі 70 523,71 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо клопотання відповідача про повернення Приватному акціонерному товариству Страхова компанія АРКС з державного бюджету 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги відповідачем визнано частково, то клопотання ТДВ «СК «Кредо» про повернення ПрАТ «СК «АРКС» з державного бюджету 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо (пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (юридична адреса: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; ) суму страхового відшкодування в розмірі 70 523 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять три) грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн. 20 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено: 12.06.2023.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.