РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2023Справа № 910/13041/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 38604,83 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення за договором від 31.01.2020 № 52.20-57 основного боргу в розмірі 30251,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 7517,39 грн. та трьох процентів річних у розмірі 835,45 грн. Також позивач просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що частково сплатив заборгованість у сумі 7231,51 грн., у зв`язку з чим залишок боргу становить 23020,48 грн. Відтак, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 7231,51 грн. Також відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що відповідач отримав позовну заяву 28.11.2022, відтак на момент подачі позову до суду 28.11.2022 заборгованість у розмірі 7231,51 грн. ще не була погашена. Відтак, позивач просив закрити провадження у справі в цій частині.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 7231,51 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір № 52.20-57, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Двигуни та їх частини» код 34310000-3 за ДК 021:2015 (комплектуючи частини до двигунів автобусів типу Богдан А-091/А-092), надалі - товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток № 1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що сума договору визначається згідно зі специфікацією і становить 3427259,10 грн. із ПДВ.

Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окремо партію товару (п. 4.1 договору).

За умовами п. 5.2 договору поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з INCOTERMS-2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП «Київпастранс», перелік яких зазначається у додатку № 4 до цього Договору. При цьому, транспортування товару проводиться за кошти постачальника, і вартість такої доставки входить в ціну договору.

Згідно з пунктом 11.1 договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року включно, але в будь-кому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань які виникли під час дії цього Договору.

До вказаного договору сторонами підписано специфікацію, технічну специфікацію товару та порядок приймання-передачі товару, гарантійні зобов`язання, а також перелік адрес та реквізитів філій та відокремлених підрозділів відповідача.

03.02.2020 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою викладено специфікацію товару в новій редакції.

Додатковою угодою № 2 від 31.12.2020 продовжено строк дії договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року. Викладено пункт 3.1 договору та специфікацію товару в новій редакції.

На виконання даного договору позивачем поставлено відповідачу (на філію Автобусний парк № 5) товар за видатковою накладною № 1873 від 06.04.2021 на загальну суму 14 400,00 грн., підписаною обома сторонами.

Разом із цим, відповідачем здійснено лише часткову оплату 22.12.2021 у розмірі 0,58 грн., у зв`язку з чим залишився несплаченим борг у розмірі 14 399,42 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 26.02.2020 - 31.10.2022.

Також, на підставі договору позивачем поставлено відповідачу (на філію Автобусний парк № 8) за видатковими накладними № 1335 від 16.03.2021, № 2127 від 16.04.2021, № 2253 від 22.04.2021, № 2276 від 23.04.2021 та № 2283 від 23.04.2021 товар на загальну суму 7231,51 грн.

Дані видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох сторін, товар прийнято відповідальною особою покупця без зауважень та заперечень.

Однак, відповідач товар за видатковими накладними № 1335, № 2127, № 2253, № 2276 та № 2283 не оплатив, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків по стану за період січень 2021 року - жовтень 2021 року, що підписаний та скріплений печатками сторін.

Крім того, позивачем поставлено на підставі видаткових накладних: № 1535 від 24.03.2021 та № 1536 від 24.03.2021 товар відповідачу (на філію Автобусний парк № 2) на загальну суму 8 621,06 грн., що прийнятий відповідальною особою відповідача за довіреністю від 16.03.2021 № 94.

Проте, відповідач оплату товару за видатковими накладними № 1535 та № 1536 не здійснив. При цьому, відповідачем підписано та скріплено печаткою акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 31.01.2020 - 31.10.2022 року.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача за договором від 31.01.2020 № 52.20-57 становила 30251,99 грн.

У свою чергу, відповідач наголосив, що філією Автобусний парк № 8 сплачено позивачу 01.12.2022 грошові кошти за товар у сумі 7231,51 грн., у зв`язку з чим загальний залишок заборгованості становить 23020,48 грн.

Наведене слугувало підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення 7231,51 грн. ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар за договором від 31.01.2020 № 52.20-57 за видатковою накладною № 1873 від 06.04.2021 на загальну суму 14 400,00 грн., за видатковими накладними № 1535 від 24.03.2021 та № 1536 від 24.03.2021 на загальну суму 8 621,06 грн., що підписані та скріплені печатками обох сторін.

Разом із цим, відповідач оплату поставленого товару здійснив частково, у зв`язку з чим борг останнього перед позивачем становить 23020,48 грн.

Також між сторонами підписані відповідні акти звірки взаєморозрахунків за спірний період, в яких відповідач підтвердив суму заборгованості перед позивачем.

Ураховуючи викладене, оскільки наразі сума боргу відповідача становить 23020,48 грн. та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховані до стягнення інфляційні втрати в розмірі 7517,39 грн. та три проценти річних у розмірі 835,45 грн. за період з 22.12.2021 по 22.11.2022 на суму боргу 30251,99 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду, заявлені позивачем три проценти річних у розмірі 835,45 грн. та інфляційні втрати в розмірі 7517,39 грн. підлягають стягненню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також позивач просив покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19 та постанови Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2019 року по справі № 902/347/18, для розподілу понесених судових витрат стороні необхідно подати лише договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На обґрунтування заявлених до розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем долучено до матеріалів справи в копіях договір про надання правової допомоги від 19.05.2022, калькуляцію вартості послуг до договору, акт від 22.11.2022 № 3 прийому-передачі виконаних робіт на суму 5000 грн., видатковий касовий ордер від 22.11.2022 на суму 5000 грн.

У свою чергу, відповідач у клопотанні про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката вказав, що такі витрати є завищеними та необґрунтованими, порівняно з предметом спору та складністю справи. Відтак, відповідач просив відмовити в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсягу наданих послуг, приймаючи до уваги ціну позову, конкретні обставини справи, та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3000 грн.

Відтак, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кв. 414; ідентифікаційний код 33944030) 23020 (двадцять три тисячі двадцять) грн. 48 коп. основного боргу, 7517 (сім тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 39 коп. інфляційних втрат, 835 (вісімсот тридцять п`ять) грн. 45 коп. трьох процентів річних, 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 2016 (дві тисячі шістнадцять) грн. 26 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова