СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Харків Справа № 926/189/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

в порядку спрощеного провадження без виклику сторін;

розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Електроважмаш", м. Харків (вх. 547 Х/1),

на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 (суддя Шарко Л.В., повний текст рішення підписаний 06.10.2022)

у справі №926/189/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Гордєєвої Анни Миколаївни, м. Чернівці

до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш", м. Харків

про стягнення 101 808,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гордєєва Анна Миколаївна звернулась до господарcького суду Чернівецької області з позовною заявою, в якій просила стягнути з Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" заборгованість за договором №217-07/21 від 25.06.21 в сумі 101 808,00 грн, яка складається з: 96 960,00 грн - основного боргу, 4848,00 грн - пені. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарcького суду Чернівецької області від 19.01.2022 позовну заяву ФОП Гордєєвої Анни Миколаївни передано за підсудністю до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного Товариства "Завод "Електроважмаш" на користь Фізичної особи - підприємця Гордеевої Ганни Миколаївни суму боргу за поставлений товар в розмірі 96960,00 грн, пеню в розмірі 4848,00 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- матеріалами справи доведено, що позивачем було належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за договором поставки від 25.06.2021 №217-07/21, однак станом на дату звернення до суду з відповідним позовом, останнім не була сплачена заборгованість за отриманий товар на суму 96960,00 грн, з урахуванням чого вимоги позивача про стягнення заборгованості за отриманий відповідачем товар є обґрунтованими;

- розрахунок позивача в частині пені не відповідає положенням чинного законодавства, оскільки пеня має обчислюватись від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період;

- незважаючи на те, що методика розрахунку відповідача є невірною, сума пені в розмірі 4848,00 грн, заявлена позивачем до стягнення, не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 4848,00 грн.

Акціонерне Товариство "Завод "Електроважмаш" з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №926/189/22 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" залишено без руху, встановлено Акціонерному товариству "Завод "Електроважмаш" строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення заявникові копії даної ухвали, для надання: належних доказів надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі, належних доказів сплати судового збору у відповідному розмірі, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав його поновлення та доказів, які підтверджують наведені підстави, роз`яснено заявникові, що у випадку неподання ним протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху належним чином мотивованої заяви про поновлення пропущеного строку, або якщо підстави, вказані ним у заяві, суд визнає неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено в порядку, встановленому пунктом 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2022 у справі №926/189/22 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" на рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі № 926/189/22 повернуто заявникові.

Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" з відповідним рішенням суду не погодилось та повторно звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне Товариство "Завод "Електроважмаш" посилалось на наступне:

- судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» при визначенні суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача;

- у даному випадку наявні підстави для застосування судом дискреційних повноважень та зменшення розміру заявленої неустойки до 5%, оскільки підприємство знаходиться у скрутному фінансовому положенні, перебуває у процесі приватизації, зазнало матеріальних збитків у ході воєнної агресії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.03.2023 для розгляду справи №926/189/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2023 у справі №926/189/22 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №926/189/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Електроважмаш" (вх. 547 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22 до надходження матеріалів справи.

03.04.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №926/189/22.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 у справі №926/189/22 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Електроважмаш", м. Харків (вх. 547 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22 залишено без руху; встановлено протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду нове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску строку та доказів на їх обґрунтування; роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, у відкритті апеляційного провадження може бути відмовлено.

25.04.2023 до Східного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Електроважмаш" надійшло клопотання про усунення недоліків поданої апеляційної скарги з обґрунтуванням причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 у справі №926/189/22 поновлено Акціонерному товариству "Електроважмаш" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Електроважмаш" (вх. 547 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22; встановлено учасникам справи строк до 16.05.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження; розпочато розгляд справи з 12.05.2023 без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до Східного апеляційного господарського суду надано не було.

Будь-яких інших заяв, клопотань щодо розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 25.06.2021 між ФОП Гордеевою Анною Миколаївною (постачальником) та AT «Завод «Електроважмаш» (замовником) був укладений договір поставки № 217-07/21, за умовами якого позивач зобов`язувався здійснити поставку Товару по закупівлі UA-2021-05-17-014030-b «Накопичувані на твердих магнітних дисках», а саме - Жорсткі диски Seagate Enterprise Capacity ST2000NM0045 (3.5" / 2 ТВ /128m/SAS 12 Gb/s/7200rpm) у кількості 24 штуки, а відповідач зобов`язувався сплатити грошові кошти за поставлений Товар на умовах передбачених в Договорі та Специфікації до нього.

За змістом наведеного договору:

- замовник зобов`язується провести 100% оплату товару у термін 60 календарних днів з моменту постачання і приймання Товару (п.4 договору);

- постачальник має право своєчасно і в повному обсязі отримувати плату за поставлену продукцію (п.4.5 договору);

- за порушення строку оплату постачальник має право пред`явити замовнику вимогу про сплату пені у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми (п.10.4 договору).

У відповідності до додатку № 1 до договору поставки № 217-07/21 від 25.06.2021 сторони узгодили асортименту, кількість та вартість Товару.

Загальна вартість поставленого Товару склала 96960,00 грн без ПДВ.

15.07.2021 ФОП Гордеева Анна Миколаївна здійснила поставку товару за договором №217-07/21 від 25.06.2021 р. за адресою: м. Харків проспект Московський, 299, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 00032 від 15.07.2021 та довіреність № 299 від 15.07.2021, видана начальнику відділу АТП Шарабаріну О.В., який був відповідальною особою за отримання даного товару.

Отже, ФОП Гордеева Анна Миколаївна виконала свої зобов`язання з виготовлення та поставки Товару відповідачу в повному обсязі.

Товар був отриманий на підставі видаткової накладної №00032 від 15.07.2021.

Так, термін сплати згідно договору минув 13.09.2021, а прострочення з оплати товару на дату підписання цієї позовної заяви склало 127 календарних дня.

У відповідності до статті 222 Господарського кодексу України позивач направив відповідачу претензію вих. № 214 від 06.12.2021, в якій вказав на порушення відповідачем умов договорів, вказав суму заборгованості та розмір пені за прострочення оплати Товару.

13.01.2022 надійшла відповідь від відповідача (вх. 261-22/556 від 30.12.2021), згідно якої претензія позивача не задоволена, чітких термінів погашення кредиторської заборгованості не вказано.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав обов`язок зі сплати постановленого товару, позивач звернувся до господарського суду про стягнення з Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" заборгованості за договором №217-07/21 від 25.06.21 в сумі 101 808,00 грн, яка складається з: 96 960,00 грн - основного боргу, 4848,00 грн - пені.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду є правовідносини сторін, що виникли на підставі договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 цього ж Кодексу унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як встановлено вище, 15.07.2021 ФОП Гордеева Анна Миколаївна здійснила поставку товару за договором №217-07/21 від 25.06.2021 за адресою: м. Харків проспект Московський, 299, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 00032 від 15.07.2021 та довіреність № 299 від 15.07.2021, видана начальнику відділу АТП Шарабаріну О.В., який був відповідальною особою за отримання даного товару.

Вказане стало підставою для задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості за договором поставки від 25.06.2021 №217-07/21 у сумі 96960,00 грн.

Відповідачем у поданій апеляційній скарзі не заперечується факт укладення договору поставки від 25.06.2021 №217-07/21, виконання позивачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару, прострочення AT «Завод «Електроважмаш» обов`язку зі сплати товару у визначений сторонами спору строк.

Разом з тим, апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом не було застосовано до спірних правовідносин положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» при визначенні суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача.

Контррозрахунку суми пені апелянтом до апеляційної скарги надано не було.

Щодо наведених вище доводів, судова колегія зазначає наступне.

Положення статті 216 ГК України передбачають відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

У розумінні приписів п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, строк нарахування та граничний розмір пені обмежені вказаними положеннями Закону.

У відповідності до п. 10.4 договору, укладеного між сторонами спору, за порушення строку оплати постачальник має право пред`явити замовнику вимогу про сплату пені у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми.

У поданій позовній заяві позивач вказував, що розрахунок пені ним здійснювався наступним чином: 96960,00 х 5% = 4848,00 грн.

Місцевим господарським судом вказаний розрахунок позивача визнано таким, що не відповідає положенням чинного законодавства, оскільки пеня має обчислюватись від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Поряд із зазначеним, судом першої інстанції було здійснено самостійний розрахунок пені та встановлено, що, хоча, методика розрахунку відповідача є невірною, проте, сума пені в розмірі 4848,00 грн, заявлена позивачем до стягнення, не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку наявного в матеріалах справи розрахунку пені, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідне нарахування штрафної санкції не відповідає вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Разом з тим, судова колегія, перевіривши заявлену у період з 13.09.2021 по 17.01.2022 суму пені, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зважаючи на положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", заявлена позивачем сума пені у розмірі 4 848,00грн не є такою, що перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що спростовує доводи апелянта і підтверджує правильність висновків місцевого господарського суду.

Щодо клопотання апелянта про зменшення суми пені до 5% від заявленої суми, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст.553 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз ст.233 Господарського кодексу і ч.3 ст.551 Цивільного кодексу дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань.

Таке зменшення не є обов`язком суду.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 14.04.2020 у справі №916/188/17, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не було заявлено клопотання про зменшення розміру пені.

В обґрунтування поданого на стадії апеляційного перегляду клопотання, викладеного у тексті апеляційної скарги, щодо зменшення заявлених до стягнення сум відповідач зазначає про те, що підприємство знаходиться у скрутному фінансовому положенні, здійснює перепрофілювання власного виробництва, перебуває у процесі приватизації, що вимагає також підтримання привабливості економічних показників об`єкта, а також вказує на те, що АТ «Завод «Електровашмаш» зазнало значних матеріальних збитків у ході воєнної агресії рф, у тому числі із значними руйнуваннями об`єктів відповідача.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що укладення суб`єктом господарювання з іншим учасником господарських відносин договору із погодженням його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог Господарського кодексу та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином.

Суб`єкти господарських правовідносин, які реалізують своє право на заняття підприємницькою діяльністю як самостійної, ініціативної, систематичної, здійснюваної на власний ризик господарської діяльності з метою досягнення економічних і соціальних результатів, одержання прибутку, користуються самостійним формуванням програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, комерційного розрахунку та необмежені у виникненні комерційного ризику та його можливості виникнення негативних наслідків.

Зменшення заявленої суми пені кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами на підставі належних і допустимих доказів.

Спірні правовідносини між сторонами спору виникли ще у 2021 році, тобто ще до введення в Україні воєнного стану.

Відповідачем не доведено, що заявлена позивачем сума штрафних санкцій у вигляді пені у сумі 4 848грн є непомірним тягарем для підприємства, а також може призвести до подальшого утруднення здійснення господарської діяльності або неплатоспроможності.

Крім того, апелянтом також не доведено, що майновий стан позивача перебуває у кращому становищі, аніж відповідне положення відповідача.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчинював дії, спрямовані на належне виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а також вчинював реальні дії, спрямовані на реальне досудове врегулювання спору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на те, що відповідачем не доведено у даному випадку належними та допустимими доказами факту наявності правових підстав для застосування судом своїх дискреційних повноважень для зменшення розміру нарахованої пені до 5%, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідна сума пені у розмірі 4 848,00грн є обґрунтованою та такою, яка відповідає засадам компенсаторності, справедливості, розумності і не порушує балансу інтересів обох сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене та враховуючи, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення було дотримано норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а тому рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22 слід залишити без змін.

У відповідності до стаття 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Електроважмаш" (вх. 547 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2022 у справі №926/189/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження до Верховного Суду встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.06.2023

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко