УХВАЛА

м. Київ

19.06.2023Справа № 910/9280/23
Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України та Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - Товариство), в якому з посиланням на положення статей 3, 16, 20, 268 Цивільного кодексу України та статей 4, 22 та 26 Закону України "Про захист прав споживачів" просив суд включити до першої ухвали у справі запитання до відповідачів, наведені в позові, дослідити докази на користь фактичного банкрутства і неспроможності Товариства виконувати зобов`язання страховика та зобов`язати МТСБУ розглянути заяву про здійснення регламентної виплати в сумі збитку, заподіяного внаслідок ДТП, відповідно до повідомлення про подію, що може бути визнана страховою, від 16 липня 2018 року № 712/14458.

Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Так, відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, фізична особа (без статусу фізичної особи - підприємця) може звернутися з позовом до господарського суду лише у разі, якщо розгляд такого спору в господарському суді прямо передбачено ГПК України та відповідним законом.

Як вбачається із поданої ОСОБА_1 позовної заяви, останнім заявлено вимоги немайнового характеру, обґрунтовані порушенням його прав як споживача відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII).

При цьому, преамбулою Закону № 1023-XII визначено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону № 1023-XII).

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 10 листопада 2011 року в справі № 15-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини 8 статті 18, частини 3 статті 22 Закону № 1023-XII, у взаємозв`язку з положеннями частини 4 статті 42 Конституції України, зазначив, що споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, заявлений спір ґрунтується на правовідносинах, направлених на захист прав позивача як фізичної особи (не підприємця), а тому вирішення цього спору має здійснюватись у суді загальної юрисдикції за нормами ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 175, 234 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за його позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України та Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про зобов`язання вчинити дії.

Позовну заяву з додатками повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 19 червня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко