ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023м. ХарківСправа № 922/618/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (64309, обл. Харківська, м. Ізюм, вул. Донця-Захаржевського, 4) в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна,6)
до Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство" (64220, Харківська обл., Ізюмський р-н, селище міського типу Андріївка, вулиця Московська, будинок 36/6, )
простягнення 1 748 385,51 грн.
за участю представників:

прокурора - Зливка К.О. (посв.)

позивача - Пивоваров О.М.

відповідача - не з`явився .

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ДП "Ізюмське лісове господарство", шкоду заподіяну державі в наслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища у загальному розмірі 1748385,51 грн. (1632783,85 грн. - на користь держави в особі Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади; 115601,66 грн. - на користь держави в особі Оскільської об`єднаної територіальної громади). Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 16.02.22р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №922/618/22 за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання у справі №922/618/22 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 16.03.2023 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні 08.06.2023 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 08.06.2023 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 08.06.2023 не з`явився.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Так, з моменту проведення перевірки та встановлення факту не належної охорони та збереження лісів які перебувають у постійному користуванні в ДП «Ізюмське лісове господарство», що призвело до незаконної вирубки дерев, якою заподіяно збитків на загальну суму 768 619,56 грн, пройшло понад півроку, однак Державна екологічна інспекція у Харківській області до теперішнього часу з відповідним позовом до Господарського суду не зверталась.

Разом з цим, як свідчать матеріали інспекційної перевірки претензії на адресу ДП «Ізюмське лісове господарство» Держекоінспекцією у Харківській області щодо відшкодування завданої шкоди надіслані ще 25.03.2021 та 31.03.2021, тобто вже 9 місяців тому.

Жодних інших заходів Держекоінспекцією станом по теперішній час не вжито.

Згідно з ч.3 ст.4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Звертаючись до відповідного суду господарської юрисдикції із заявою про захист державних та суспільних інтересів, прокуратура реалізує конституційну функцію представництва, яка розглядається як один з дієвих засобів утвердження верховенства права, зміцнення законності та господарського правопорядку. Прокурор - особливий суб`єкт господарського процесу і його участь у господарському судочинстві зумовлена необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у виключних випадках і порядку, передбачених законом (ст. 131-1 Конституції, п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»). Тобто функція представництва інтересів у господарському суді є для органів прокуратури конституційною.

При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади (1), орган місцевого самоврядування (2) чи інший суб`єкт владних повноважень (3), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (4).

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Стаття 50 Конституції України закріплює право кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно зі ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Відповідно до положень ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 №230, до повноважень Держекоінспекції в області належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, зокрема, вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; пред`явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

З огляду на те, що Держекоінспекція в області, уповноважена державою здійснювати відповідні функції щодо охорони та використання природних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу, тому в даному випадку остання є позивачем у справі.

Проте, Держекоінспекцією з моменту пред`явлення претензій ДП «Ізюмський лісгосп» до цього часу не вжито заходів щодо стягнення заподіяної відповідачем шкоди, що спричиняє порушення інтересів держави, у вигляді ненадходження коштів до спеціальних фондів державного та місцевих бюджетів.

Так, листом ввід 02.11.2021 окружною прокуратурою повідомлено Державну екологічну інспекцію у Харківській області про наявність підстав для звернення до суду з позовною заявою про стягнення з ДП «Ізюмський лісгосп» коштів у сумі 1748385,51 грн.

Разом з тим, Державною екологічною інспекцією у Харківській області листом від 25.11.2021 повідомлено окружну прокуратуру про неможливість звернутися до суду з відповідною позовною заявою у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Враховуючи викладене, 26.11.2021 окружною прокуратурою на адресу Державної екологічної інспекції у Харківській області направлено повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з зазначенням інформації про те, що прокуратура має намір самостійно звернутися з відповідною позовною заявою до суду.

Таким чином, у спірних правовідносинах прокурором у повному обсязі виконано процесуальний обов`язок, передбачений ст. 53 ГПК України та положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор зазначає, що вказаний механізм дій, що передує зверненню прокурора з позовом до суду повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Зокрема, у вказаній постанові судом зазначено про те, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п. 79).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п. 80).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 81).

Враховуючи викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Держекоінспекції згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 131-1 Конституції України являється несплата відповідачем вищевказаної шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що значно ослаблює економічні основи держави та потребує прокурорського реагування.

В позовній заяві прокурор вказує про те, що в ході вивчення питання дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони, використання і відтворення природних ресурсів встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області (надалі - Держекоінспекція в області) в період з 11.03.2021 по 17.03.2021, в ході планової перевірки, на підставі ст. 4, 5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 №230, наказу №225/12-02 від 05.03.2021 «Про здійснення планового заходу (перевірки) Державного підприємства «Ізюмське лісове господарство», направлення від 25.03.2021 №225/12-02/06-04 проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства у господарській діяльності Державного підприємства «Ізюмське лісове господарство» (далі - ДП «Ізюмський лісгосп»), що здійснює діяльність, зокрема, з лісівництва та іншу діяльність у лісовому господарстві, з надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (основний).

За результатами проведеної перевірки Держекоінспекцією в області 17.03.2021 складено акт проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №225/12-02/06-04, який отримано 17.03.2021 головним лісничим ДП «Ізюмський лісгосп» Романенком С.С. (в графі для підписів зазначено: «Другий примірник акту отримав 17.03.2021, від підпису відмовився, заперечення до акту будуть подані у встановлений законом термін, головний лісничий, підпис, Романенко С.С.)

У вказаному акті зафіксовано та перелічено виявлені правопорушення.

Зокрема встановлено, що вказаним суб`єктом господарювання в межах 111 кварталу Артемівського лісництва на території комплексної пам`ятки природи місцевого значення «Гора Крем`янець» допущено побутове засмічення території поодинокими предметами у кількості 52 шт, крім того, на території РЛП «Ізюмська лука» в межах 585 кварталу Піщанського лісництва також допущено побутове засмічення території поодинокими предметами у кількості 98 штук, що є порушенням ст. ст. 5, 14 Закону України «Про природно заповідний фонд України», ст. 50 Закону України «Про охорону земель». Внаслідок допущення вказаних поршень державі заподіяно збитки на загальну суму 2400 грн (п. 25 Опису виявлених порушень)

Крім того, відповідно до матеріалів перевірки ДП «Ізюмське лісове господарство» допущено незаконної рубку 180 сироростучих та 2 сухостійних дерев у кварталі 266 виділ 5.1 Ізюмського лісництва. В результаті вказаного порушення державі заподіяно збитки на суму 1 557 823, 35 грн.

Так, при проведенні позапланової перевірки у період з 19.11.2020 по 20.11.2020 Державною екологічною інспекцією встановлено, що на території ДП «Ізюмське лісове господарство» було призначено санітарні рубки в насадженнях не ушкоджених хворобами лісу та без урахування категорії стану дерев.

ДП «Ізюмське лісове господарство» було видано лісорубний квиток від 29.09.2020 серії ХА Ж №001417 на проведення рубки в кварталі 266, виділ 5.1 площею 0,9 га та кварталі 266 виділ 13.1 площею 1 га Ізюмського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство».

Згідно Акту лісопатологічного обстеження та оцінки санітарного стану насаджень від 06.12.2019 причиною призначення рубки на вказаних вище ділянках є «коренева губка», проте на момент обстеження 19.11.2020 в кварталі 266 виділах 5.1 та 13.1 ознак ураження дерев «кореневою губкою» виявлено не було.

Прокурор вказує, що станом на 11.03.2021 лісорубний квиток від 29.09.2020 серії ХАЖ №001417 на проведення рубки в кварталі 266, виділ 5.1 площею 0,9 га та кварталі 266 виділ 13.1 площею 1 га Ізюмського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство» всупереч вимогам ст. ст. 69, 78 Лісового кодексу України не був анульований, а рубки проведені в повному обсязі.

За твердженнями прокурора, в ході проведення планової перевірки з 11.03.2021 по 17.03.2021 посадовими особами Інспекції було здійснено перелік пнів зрубаних дерев в кварталі 266 виділ 5.1 площею 0,9 га (виявлено рубку 180 сироростучих та 2 сухостійних дерев). В свою чергу в кварталі 266 виділ 13.1 Ізюмського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство» на площі 1 га було здійснено підготовку ґрунту для посадки лісових культур, що унеможливлює проведення переліку пнів зрубаних дерев.

Таким чином, за твердженнями прокурора, в кварталі 266 виділ 5.1 незаконно знесено 180 сироростучих та 2 сухостійних дерева, що не ушкоджені хворобою та не підлягали вирубуванню (п. 26. Опису виявлених порушень).

Разом з тим, як вказує прокурор в позові, підприємством допущено незаконну рубку 7 дерев в межах кварталу 50 виділу 11.1 Артемівського лісництва, внаслідок чого державі заподіяно збитки на суму 83184,77 грн.

В межах зазначеної рубки 16.03.2021 проведено контрольний перелік пнів зрубаних дерев в присутності відповідальних осіб ДП «Ізюмське лісове господарство», за результатами якого складено відомість переліку пнів зрубаних дерев та встановлено, що згідно матеріалів відводу до переліку взято дерева породи сосна звичайна в загальній кількості 123 штуки.

За результатами контрольного переліку пнів зрубаних дерев в кварталі 50 виділ 11.1 Артемівського лісництва, шляхом переводу пнів на 1/Зм виявлено незаконну рубку 7 дерев (діаметри пнів 45 см - 4 шт, 46 см - 2 шт, 47 см - 1 шт) які не зазначені у матеріалах відводу (п. 34. Опису виявлених порушень).

Також, як стверджує прокурор, ДП «Ізюмське лісове господарство» допущено видалення 8 дерев, (діаметрами пнів 22 см - 1 шт, 24 см - 1 шт, 25 см - 2 шт, 28 см - 1 шт, 29 см - 2 шт, 34 см - 1 шт) в кварталі 568 виділ 28 Піщанського лісництва без лісорубного квитка, в момент проведення рубки на підставі лісорубного квитка Ж №001409 від 22.09.2020 в кварталі 568 виділ 19.1 Внаслідок вказаних дій державі заподіяно збитки на суму 30848,89 грн.

Як вказує прокурор, факт порушення виявлено 15.03.2021 (п. 35. Опису виявлених порушень).

Вказані факти є порушенням вимог ст. 19, 69, 78 Лісового Кодексу України, абз. 5 п. 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 .

Разом з тим, відповідно до матеріалів перевірки встановлено, що ДП «Ізюмське лісове господарство» в період з 12.03.2018 по 12.03.2021 здійснювався забір води з підземного джерела без спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) та передачу води населенню без дозволу, що є порушенням вимог ст. ст. 16, 19, 21 Кодексу України про надра, ст. 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення». Обсяг забору води склав 17 тис м.куб. На підставі викладеного розраховано заподіяний державі збиток що становить 74128,50 грн (п. 15. Опису виявлених порушень).

За наслідками виявлених незаконної рубки дерев, що перелічені вище, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Харківської області, за участі працівників ДП «Ізюмське лісове господарство», здійснено обміри пнів незаконно зрубаних дерев та складені відомості переліку пнів незаконно зрубаних дерев, у яких зазначено їх кількість, стан та діаметри пнів.

Як стверджує прокурор, працівники лісгоспу від підпису у відомостях переліку пнів незаконно зрубаних дерев, відмовилися, про що зроблено відповідну відмітку. Вказані порушення відображено у вищезазначеному акті перевірки.

Таким чином, Державною екологічною інспекції у Харківській області встановлено та задокументовано факти самовільної, незаконної рубки дерев на території лісових масивів кварталу 266 виділу 5.1 Ізюмського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство», кварталу 568 виділу 28 Піщанського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство» та кварталу 50 виділу 11.1 Артемівського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство» що свідчить про протиправність поведінки вказаного держлісгоспу, яка полягає у неналежному забезпеченні охорони та захисту лісових насаджень.

У подальшому Держекоінспекцією, на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, 20.08.2019 здійснено розрахунки розміру шкоди, заподіяної державі ДП «Ізюмське лісове господарство» внаслідок незаконного вирубування дерев, загальна сума яких склала 1671866,01 грн, а саме:

- у кварталі 266 виділ 5.1 Ізюмського лісництва - 1557832,35 грн.;

- у кварталі 568 виділ 28 Піщанського лісництва - 30848,89 грн.;

- у кварталі 50 виділу 11.1 Артемівського лісництва - 83184,77 грн.;

З метою добровільного відшкодування вказаної шкоди Держекоінспекцією у Харківській області надіслані на адресу ДП «Ізюмське лісове господарство» претензії за №№ 38, 39 та 40 від 31.03.2021 за вих. №№1413-06-04, 1414-06-04, 1421-06-04 відповідно, щодо сплати шкоди у добровільному порядку.

Крім того, Державною екологічною інспекцією згідно з додатком №10 до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного використання земель, зняття ґрунтового покриття, забруднення та засмічення їх території» складено розрахунки шкоди заподіяної об`єктам природно заповідного фонду: комплексній пам`ятці природи місцевого значення «Гора Крем`янець» та Регіональному ландшафтному парку «Ізюмська Лука», внаслідок побутового засмічення їх території покинутими речами на загальну суму 2400 грн, а саме:

- комплексна пам`ятка природи місцевого значення «Гора Крем`янець» на суму 832 грн;

- регіональний ландшафтний парк «Ізюмська Лука» на суму 1560 грн.

З метою добровільного відшкодування вказаної шкоди Держекоінспекцією у Харківській області надіслані на адресу ДП «Ізюмське лісове господарство» претензії за №№ 34 та 35 від 25.03.2021 за вих. №№1300-09-04, 1299-09-04 відповідно, щодо сплати шкоди у добровільному порядку.

Крім того, Державною екологічною інспекцією відповідно до «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389 та зареєстровано в Мін`юсті України 14.08.2009 за №767/16783, зі змінами внесеними згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 13.10.2015 №367 та зареєстровано в Мін`юсті України ввід 05.11.2015 за №1369/27814 розраховано збитки заподіяні державі внаслідок самовільного користування надрами (підземні води), який становить 74128,5 грн.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства виявлених під час здійснення планового заходу - перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, Держекоінспекцією у Харківській області 24.03.2021 винесено припис за № 07/06-10 який вручено головному інженеру ДП «Ізюмське лісове господарство» Шаповалову О.В.

Дії Державної екологічної інспекції у Харківській області під час проведення заходу державного нагляду щодо дотримання ДП «Ізюмське лісове господарство» законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, що оформлені актом від 17.03.2021 №225/12-02/06-04 ДП «Ізюмське лісове господарство» в судовому порядку не оскаржувалися.

Разом з тим, ДП «Ізюмське лісове господарство» 23.03.2021 на адресу Держекоінспекції у Харківській області скеровано письмові заперечення до вказаного акту, доводи яких, за твердженнями прокурора, жодним чином не спростовують висновки та обставини, викладені в Акті перевірки.

Про результати розгляду вказаних заперечень Держекоінспекцією у Харківській області повідомлено ДП «Ізюмське лісове господарство» листом від 09.04.2021 з детальним описом обставин, що вказують на безпідставність заперечень, тобто спростуванням усіх доводів ДП «Ізюмське лісове господарство».

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до суду та викладеним обставинам суд виходить з наступного.

Статтею 1 Лісового кодексу України передбачено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 16 та ч. 1 статті 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Як передбачено ч. 1 статті 69 Лісового кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 19 та ч. 1, 5 ст. 86, ст. 90 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього кодексу. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов`язані, зокрема забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10.12.2004 №17, визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Відповідно до ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно зі ч. 1 ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Нормами ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Водночас, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до спеціального фонду місцевих бюджетів, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Крім того, відповідно до п. 6.1.2 роз`яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» від 27.06.2001 №02-5/744, у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов`язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками (державною лісовою охороною) незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.

Відтак, Держекоінспекцією у відповідності до вимог діючого законодавства встановлено, що ДП «Ізюмський лісгосп» не забезпечено належну охорону та збереження лісів, що призвело до незаконної вирубки дерев, чим заподіяно збитків на загальну суму 1 671 866,01 грн.

Статтею 21 Кодексу України про надра передбачено, що надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність відповідно до порядку спеціального водокористування, пов`язаного із застосуванням водопровідних мереж, споруд, технічних пристроїв для забору води безпосередньо з водних об`єктів.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування визначаються ліміти та строки спеціального водокористування.

Строки спеціального водокористування встановлюються органом, який видає дозвіл на спеціальне водокористування.

У разі використання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.

Статтею 65 Кодексу України про надра, передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні, серед іншого у самовільному користуванні надрами. Статтею 67 вказаного Кодексу, передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Таким чином, Держекоінспекцією у відповідності до вимог діючого законодавства встановлено, що ДП «Ізюмський лісгосп» здійснювався забір води з використанням підземних вод без дозволу на користування надрами з порушенням вимог ст.ст. 16, 19, 21 Кодексу України про надра, ст. 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», чим заподіяно збитків на загальну суму 74128,50грн.

Крім того, ст. 5 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що охорона земель оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, природно- заповідного та іншого природоохоронного призначення здійснюється шляхом включення цих земель до складу екологічної мережі, обмеження їх вилучення (викупу) для інших потреб та обмеження антропогенного впливу на такі землі.

Порядок використання земель оздоровчого, рекреаційного, історико- культурного, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення і створення екологічної мережі встановлюється законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються уповноваженим органом. Завдання, особливості природоохоронного режиму пам`яток природи та заповідних урочищ визначаються на основі цього Закону безпосередньо в їх первинних облікових документах.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що території та об`єкти, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську, а також історико-культурну цінність, підлягають комплексній охороні, порядок здійснення якої визначається положенням щодо кожної з таких територій чи об`єктів, яке відповідно до цього Закону та законодавства України про охорону пам`яток історії та культури затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері культури.

Відповідно до охоронного зобов`язання від 13.03.2019 №04.01-23- 56/КППМЗ оформленого відповідно до вимог ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» комплексну пам`ятку природи місцевого значення «Гора Крем`янець» передано під охорону ДП «Ізюмське лісове господарство».

Відповідно до п. 3 вказаного охоронного зобов`язання землекористувач зобов`язаний серед іншого вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкту) природно заповідного фонду; забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкту) природно заповідного фонду. Пунктом 4 охоронного зобов`язання передбачено, що землекористувач забезпечує охорону та збереження території (об`єкту) природно заповідного фонду що перебуває у його користуванні.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1. Положення про комплексну пам`ятку природи місцевого значення «Гора Крем`янець», затвердженого наказом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації на території Пам`ятки природи забороняється діяльність, що суперечить меті та завданням Пам`ятки природи, передбаченим цим Положенням, і загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни її первісного стану, у тому числі будь-яке засмічення та забруднення території.

Крім того, відповідно до охоронного зобов`язання 18.02.2006 підписаного в.о. першого заступника начальника деру правління екоресурсів у Харківській області Задніпровським В.В. та 24.02.2006 підписаного директором ДП «Ізюмське лісове господарство» Павленком А.В. щодо регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Ізюмська лука» ДП «Ізюмський лісгосп» взято на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження вказаного об`єкта природно заповідного фонду.

Відповідно до вказаного охоронного зобов`язання на заповідній території забороняється, серед іншого, будь-яке забруднення територій.

Таким чином, Держекоінспекцією у відповідності до вимог діючого законодавства встановлено, що ДП «Ізюмський лісгосп» допущено побутове засмічення території комплексної пам`ятки природи місцевого значення «Гора Крем`янець» та території Регіонального ландшафтного парку «Ізюмська Лука», чим заподіяно збитків на загальну суму 2400 грн.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

Згідно з п.1.6 Роз`яснень Вищого Господарського суду України «Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього середовища» від 27.06.2001 №02-5/744 вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 924/12/18, від 07.06.2019 у справі №914/1960/17, від 09.08.2018 у справі №909/976/17, від 20.12.2018 у справі № 909/1193/17, від 22.07.2019 у справі №909/374/18 тощо при вирішенні спорів про стягнення з постійних лісокористувачів шкоди, заподіяних заподіяної самовільною порубкою дерев.

Одночасно слід зазначити, що при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов`язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов`язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення природоохоронного законодавства мають також нести постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев), допущення побутового засмічення території внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів (державної лісової охорони) охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається незаконне вирубування дерев (пошкодження дерев) та засмічення території.

Відповідно до ст. ст. 17, 19, 89-91 Лісового кодексу України, статуту та матеріалів лісовпорядкування Дії «Ізюмське лісове господарство», останнє є постійним лісокористувачем, в обов`язки якого входить забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання норм і правил використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Вказане свідчить про наявність вини ДІЇ «Ізюмське лісове господарство» у проведенні незаконної рубки вищезазначеного обсягу деревини, допущенні засмічення території та використанні водних ресурсів з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, матеріалами перевірки Держекоінспекції підтверджується наявність в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення (делікту), а саме:

Протиправна поведінка відповідача, яка полягає:

- допущенні вирубки дерев у вищевказаних лісових масивах (кварталах та виділах) Ізюмського, Артемівського та Піщанського лісництв, які не обліковані матеріалами відведення насаджень та на рубку яких не видавались лісорубні квитки, що суперечить вимогам ст.ст. 19, 64, 69 Лісового кодексу України, абз. 5 п. 2, аб. 1 п. 46 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761.

- допущенні побутового засмічення території об`єктів природно заповідного фонду, що є порушенням вимог ст. 5, 6 Закону України «Про природно - заповідний фонд України», ст. 50 Закону України «Про охорону земель», вимог охоронних зобов`язань та Положень про вказані об`єкти природно-заповідного фонду.

- самовільному використанні водних ресурсів, що є порушенням ст. 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», ст. 19, 21 Кодексу України про надра.

- шкідливий результат такої поведінки (шкоди), який полягає у знищенні лісові культур в загальному розмірі 1 671 866,01 грн, спричинення шкоди у сумі 2400 грн внаслідок засмічення території та використанні водних ресурсів яким спричинено шкоду в розмірі 74 128, 5 грн;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою зумовлений тим, що саме у зв`язку невиконанням відповідачем обов`язків щодо забезпечення охорони та захисту лісових насаджень відбулися незаконні вирубки деревини за відсутності дозволів (лісорубних квитків) та відповідно незаконне знищення лісових культур, чим заподіяно шкоду в загальному розмірі 1671866,01 грн. та засмічення території чим спричинена шкода у сумі 2400 грн. Крім того, саме внаслідок протиправних та умисних дій ДП «Ізюмське лісове господарство» відбувався незаконний видобуток підземних вод, внаслідок якого завдано збитки державі в розмірі 74128,50 грн.

- вина особи, яка заподіяла шкоду виражена у незабезпеченні належної охорони та захисту лісових ресурсів, які перебувають у постійному користуванні держлісгоспу, а також в умисному видобутку підземних вод без дозвільних документів.

З матеріалів справи вбачається, що всі документи, складені позивачем за результатами інспекційної перевірки відповідача є чинними та у встановленому законодавством порядку не скасовані. Доказів протилежного до суду не надано.

Шкода, спричинена порушенням вимог природоохоронного законодавства підлягає стягненню на користь громад, в межах яких відбулися порушення, зокрема Ізюмської та Оскільської об`єднаних територіальних громад.

Так, в межах території Ізюмської об`єднаної територіальної громади відбулося:

- побутове засмічення території КППК «Гора Кремянець» (в межах кварталу 118 Артемівського лісництва) яким заподіяно матеріальну шкоду на 832 грн (претензія №34);

- незаконне вирубування дерев в кварталі 266 виділ 5.1 Ізюмського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство», в наслідок якого заподіяно матеріальну шкоду у сумі 1557823,35 грн (претензія №40);

- незаконний видобуток водних ресурсів, яким спричинено шкоду на суму 74128,50 грн.

Таким чином загальна сума коштів, що підлягає стягненню на користь Ізюмської громади становить 1632783,85 грн.

В межах території Оскільської об`єднаної територіальної громади відбулося:

- побутове засмічення території РЛП «Ізюмська лука» (в межах кварталу 585 Піщанського лісництва) яким спричинено збитків на 1568 грн (претензія №35);

- незаконне вирубування дерев в кварталі 50 виділ 11.1 Артемівського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство», в наслідок якого заподіяно матеріальну шкоду у сумі 83184,77 грн (претензія №39);

- незаконне вирубування дерев в кварталі 568 виділ 28 Піщанського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство», в наслідок якого заподіяно матеріальну шкоду у сумі 30848,89 грн (претензія №38).

Таким чином, загальна сума коштів, що підлягає стягненню на користь Оскільської громади становить 115601,66 грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги Керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі ДЕІ у Харківській області про стягнення з ДП "Ізюмське лісове господарство" шкоди заподіяної держави в наслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища у загальному розмірі 1748385,51 грн. (1632783,85 грн. - на користь держави в особі Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади; 115601,66 грн. - на користь держави в особі Оскільської об`єднаної територіальної громади) обгрунтовані, законні, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 16, 50, 66, 131-1 Конституції України; ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»; ст.20-2 , 41 68, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»; ст.ст. 4, 5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; ст. ст. 1, 16, 17, 18, 19, 63, 64, 69, 86, 89-91, 105, 107, Лісового кодексу України; ст. 69-1 Бюджетного кодексу України; ст.. 21, 65 Кодексу України про надра; ст. 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»; ст. 5, 50 Закону України «Про охорону земель»; ст. 5, 6, 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»; ст. 1166 Цивільного кодексу України ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство" (64220, Харківська обл., Ізюмський р-н, селище міського типу Андріївка, вулиця Московська, будинок 36/6, ) шкоду заподіяну державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища у загальному розмірі 1 748 385,51 грн , за наступними реквізитами, з них:

- 1632783,85 грн на користь держави (в особі Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади) на рахунок UA0020575, отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Ізюм/24062100, код одержувача - 37874947, Банк одержувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»;

- 115601,66 грн на користь держави (в особі Оскільської сільської об`єднаної територіальної громади) на рахунок UA0020563, отримувач - ГУК Харків обл/СТГ Оскіл/24062100, код одержувача - 37874947, Банк одержувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Стягнути з Державного підприємства "Ізюмське лісове господарство" (64220, Харківська обл., Ізюмський р-н, селище міського типу Андріївка, вулиця Московська, будинок 36/6, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, Харківська обл., місто Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4, ; код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA0007171, код банку 820172, банк отримувача: Держказначейська служба України; код класифікації видатків бюджету (КЕКВ): 28000 судовий збір в сумі 26225,78 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "19" червня 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко