ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1907/15 (904/3279/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від скаржника: Смолов Костянтин Вікторович, адвокат, ордер серії АЕ №1167842 від 08.12.2021 року;

від ПП "КОМІН ФІНАНС": Пропадущий Андрій Володимирович, адвокат, посвідчення №1122 від 15.05.2019 року;

інші сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Стасика Олександра Васильовича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 року (повний текст складено 21.11.2022 року) у справі № 904/1907/15(904/3279/22) (суддя Камша Н.М.)

за позовом Приватного підприємства "КОМІН ФІНАНС", м. Черкаси

до Фізичної особи-підприємця Стасика Олександра Васильовича, м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Компанія з обмеженою відповідальністю "АКС КЕПІТАЛ ЛТД" (Axe Capital Ltd.)

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: арбітражний керуючий Юдицький Олександр Вікторович, м. Черкаси

про визнання недійсним одностороннього правочину, -

ВСТАНОВИВ:

В межах справи №904/1907/15 про банкрутство суб`єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича, Приватне підприємство "КОМІН ФІНАНС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Стасика Олександра Васильовича (далі - відповідач), в якій просило визнати недійсним односторонній правочин - заяву ФОП Стасика Олександра Васильовича від 20.12.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" у справі №904/1907/15 про банкрутство ФОП Стасика О.В.

За твердженням позивача, відповідач не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення даного правочину.

Позивач зазначав, що:

- відповідача визнано банкрутом постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у справі №904/1907/15, в даний час у справі про банкрутство триває процедура погашення боргів;

- відповідно до ст. 131 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника;

- зміст заяви Фізичної особи - підприємця Стасика О.В. від 20.12.2021 року суперечить актам цивільного законодавства України, Кодексу України з процедур банкрутства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Позивач вказував, що згідно ч. 5 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів. Проведення взаємозаліку порушує права арбітражного керуючого Юдицького О.В., вимоги якого мають бути задоволені позачергово, та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що є кредитором другої черги задоволення.

Здійснення цього правочину порушує черговість задоволення вимог кредиторів, оскільки вимоги ПП "КОМІН ФІНАНС" на суму 5 163, 50 грн. віднесені судом до 3 черги задоволення.

На думку позивача оспорюваний правочин вчинено відповідачем з метою позбавити кредитора ПП "КОМІН ФІНАНС" права на оскарження в суді фраудаторних правочинів, вчинених банкрутом за чотири місяці перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Зазначав, що позивач намагається вчинити всі можливі дії з повернення майна банкрута до складу ліквідаційної маси з метою максимально можливого задоволення вимог кредиторів у даній справі про банкрутство.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 року у справі № 904/1907/15(904/3279/22) позов задоволено.

Визнано недійсним односторонній правочин - заяву ФОП Стасика Олександра Васильовича від 20.12.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" у справі №904/1907/15 про банкрутство ФОП Стасика О.В.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Стасика Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "КОМІН ФІНАНС" (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська/Вернигори, буд. 99/12, кв. 69, ) 2 481,00 грн. судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- відповідно до ч. 5 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів;

- погашення (задоволення) вимог даного кредитора - ПП "КОМІН ФІНАНС" на суму - 5 163,50 грн. мало відбутись з обов`язковим дотриманням встановленої законодавством про банкрутство черговості - після повної оплати вимог, які задовольняються позачергово та вимог кредиторів другої черги, що при здійсненні заліку дотримано не було, хоча була згода кредиторів, оформлена протоколом від 20.12.2021 року, отже, залік суперечить вимогам Кодексу України з процедур банкрутства;

Суд зазначив, що здійснювати юридично значимі дії, які стосуються задоволення вимог кредиторів (зокрема, і шляхом заліку зустрічних однорідних вимог) у справі про банкрутство, мав керуючий реалізацією у справі про банкрутство згідно положень ст. 114 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому підписання і направлення Стасиком О.В. заяви від 20.12.2021 року на адресу ПП "КОМІН ФІНАНС" про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" у справі №904/1907/15 про банкрутство Фізичної особи підприємця Стасика Олександра Васильовича здійснено неналежною особою, яка не мала повноважень на вчинення такого одностороннього правочину.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що:

- суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні невірно застосував норми матеріального права (ст. ст. 599, 601 Цивільного кодексу України) та невірно визначив правову природу заяви від 20.12.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" у справі №904/1907/15, яка направлена на адресу ПП "КОМІН ФІНАНС" та, як наслідок, надав невірну юридичну оцінку обраному позивачем способу захисту;

- вимога ПП "КОМІН ФІНАНС" про визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог є неналежним способом захисту права;

- суд помилково зазначив, що зарахування зустрічних однорідних вимог порушує черговість задоволення вимог кредиторів, не надав жодної оцінки рішенню зборів кредиторів у справі № 904/1907/15, що оформлене протоколом № 6 від 20.12.2021 року, яке свідчить про надання згоди кредиторами на здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог;

- суд першої інстанції не надав юридичної оцінки обставинам щодо повернення коштів ПП "КОМІН ФІНАНС", які були перераховані останнім безпідставно, без урахування заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Скаржник зазначає, що 05.10.2022 року керуючим реалізацією Баштаненко А.О. було ініційовано та проведено збори кредиторів у справі № 904/19/1907/15, за результатами проведення яких кредиторами одностайно було прийнято рішення про зобов`язання керуючого реалізацією Баштаненка А.О. повернути на рахунок Приватного підприємства "КОМІН ФІНАНС" (код СДРПОУ 35579466) безпідставно перераховані на спеціальний рахунок ФОП Стасик О.В. грошові кошти у розмірі 14 367 грн. 50 коп. Таким чином, всі конкурсні кредитори (у тому числі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) погодили повернення безпідставно перерахованих коштів, визнавши у такий спосіб правомірність дій щодо зарахування.

Також апелянт спростовує висновок суду першої інстанції стосовно того, що здійснювати юридично значимі дії, які стосуються задоволення вимог кредиторів (зокрема, і шляхом заліку зустрічних однорідних вимог) у справі про банкрутство, мав керуючий реалізацією у справі про банкрутство, у зв`язку з чим підписання заяви про зарахування здійснено неналежною особою.

Крім того, зазначає на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, зокрема ст. 236 Господарського процесуального кодексу України - не було враховано висновки Верховного Суду при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин; ст. 90 Господарського процесуального кодексу України - щодо ненадання позивачем відповідно до приписів ГПК України відповіді на запитанння відповідача, які були поставлені в першій заяві по суті справи (у відзиві на позовну заяву);

Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 року у справі №904/1907/15 (904/3279/22); відмовити у повному обсязі у задоволенні позову.

Представник ПП "КОМІН ФІНАНС" заперечував проти доводів апеляційної скарги, що зафіксовано протоколом звукозапису судового засідання.

Від керуючого реалізацією майна ФОП Стасик О.В. арбітражного керуючого Баштаненко А.О. надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Стасика Олександра Васильовича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 року у справі № 904/1907/15(904/3279/22) за його відсутності.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не надали, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Встановлено, що провадження у справі №904/1907/15 про банкрутство Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича (далі - відповідач, банкрут) відкрито 31.05.2015 року за заявою боржника.

Повноваження керуючого реалізацією виконує арбітражний керуючий Баштаненко А.О.

Станом на 28.07.2022 року до реєстру вимог кредиторів включені, зокрема, вимоги Приватного підприємства "КОМІН ФІНАНС" (далі - ПП "КОМІН ФІНАНС", позивач) на суму 5 163,50 грн. (3 черга задоволення).

Крім того, кредиторами банкрута є:

- Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на суму 104 655,83 грн. (2 черга задоволення) та 338 371,40 грн. (3 черга задоволення);

- Компанія з обмеженою відповідальністю "АКС КЕПІТАЛ ЛТД" (Axe Capital Ltd.) на суму 810 520 грн. (3 черга задоволення).

Позивач - ПП "КОМІН ФІНАНС" також має вимоги до банкрута на суму 4 204,00 грн., що є витратами у справі згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2021 року.

Загальна сума грошових вимог ПП "КОМІН ФІНАНС" до банкрута Стасика О.В. становить 9 367,50 грн. та за своєю правовою природою ця сума є витратами, пов`язаними з провадженням у справі про банкрутство - судовим збором.

Згідно постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15 з Приватного підприємства "КОМІН ФІНАНС" на користь фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13 570,83 грн. За своєю правовою природою ця сума також є витратами, пов`язаними з провадженням у справі про банкрутство.

20.12.2021 року Стасик Олександр Васильович направив ПП "КОМІН ФІНАНС" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог у справі №904/1907/15, у якій заявив про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 року у справі №904/1907/15, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2021 року та постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у даній справі про банкрутство та часткове припинення грошових зобов`язань ПП "КОМІН ФІНАНС" перед ФОП Стасиком Олександром Васильовичем на суму 9 367,50 грн.

Дана заява, як зазначив Стасик О.В., направлена ним ПП "КОМІН ФІНАНС" на виконання рішення зборів кредиторів у справі про банкрутство від 20.12.2021 року, на яких схвалено рішення про зарахування зустрічних однорідних вимог.

На думку колегії суддів при вирішенні спору суд першої інстанції допустив невірне застосування норм матеріального права, що призвело до помилкового висновку про задоволення заявленого позову.

Так, зарахування зустрічних однорідних вимог, щодо якого пред`явлено вимогу про визнання його недійсним, є, на думку позивача, одностороннім правочином.

Правова позиція позивача зводиться до того, що він вважає, що:

- ФОП Стасик О.В. не має достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення даного правочину з огляду на введення ліквідаційної процедури;

- зміст заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- ФОП Стасик О.В. не мав права проводити зарахування без згоди ПП "КОМІН ФІНАНС" та інших кредиторів у справі;

- заява про зарахування зустрічних однорідних вимог порушує черговість задоволення вимог кредиторів у справі № 904/1907/15 про банкрутство ФОП Стасика О.В., визначену ст. 133 Кодексом України з процедур банкрутства.

За змістом ст.202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Загальні вимоги до правочинів, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст. 204 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Щодо недійсносні правочину позивач зазначав, що ФОП Стасик О.В. не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення даного правочину з огляду на введення ліквідаційної процедури та цей правочин порушує вимоги закону в частині порушення черговості задоволення вимог кредиторів.

На думку колегії суддів суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог порушує черговість задоволення вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на невірному тлумаченні та застосуванні норм матеріального права, а саме: ст.ст. 599, 601 Цивільного кодексу України.

Аналіз положень ЦК України (ст. ст. 599, 601-603) та Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ) (ст. ст. 1, 41, 64) дає підстави для висновку, що залік зустрічних однорідних вимог не є тотожнім поняттю "виконання зобов`язання" та "задоволення вимог кредиторів" в розумінні ст. 599 ЦК України, ст. ст. 1, 41, 64 КУзПБ, оскільки залік (зарахування) є самостійною підставою припинення зобов`язань, що відрізняється від належного виконання (ст. 599 ЦК України), а тому залік не може порушувати ані черговість задоволення вимог, ані мораторій на задоволення вимог кредиторів, ані жодним іншим чином обмежувати права та інтереси кредиторів, оскільки зменшує пасив боржника та тим самим збільшує потенційну можливість якомога більшого задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до положень ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі № 914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

У постанові Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі №910/11116/19 зазначено, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (ст. 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей); при цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог; отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Спірні правовідносини повністю відповідають критеріям, визначеним статтею 601 ЦК України, які необхідні для припинення зобов`язань шляхом зарахування.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 року у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 року у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 року у справі № 910/21683/17.

У постанові Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі 911/618/20 зазначено, що вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено стороною, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї. Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові від 15.01.2020 року у справі N 305/2082/14-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Фактично всі доводи ПП "КОМІН ФІНАНС" зводяться до того, що позивач заперечує проти зарахування та припинення власних зобов`язань.

Позивачем не заперечується, що загальна сума грошових вимог ПП "КОМІН ФІНАНС" до банкрута ФОП Стасик О.В. складає 9 367, 50 грн. і за своєю правовою природою ця сума є витратами, пов`язаними з провадженням у справі про банкрутство, а саме судовим збором, сплаченим за подання процесуальних документів у справі, строк виконання даних вимог є таким, що настав, а крім того, вони є грошовими.

Сума зустрічних грошових вимог ФОП Стасика О.В. до ПП "КОМІН ФІНАНС" складає 13 570,83грн., які за своє правовою природою є ідентичними вимогами, що має позивач, а саме: дані вимоги є витратами, пов`язаними з провадженням у справі про банкрутство, строк виконання даних вимог є таким, що настав, а крім того, вони також є грошовими.

Згідно із ч. 1 ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Книга Четверта КУзПБ не встановлює будь-яких особливостей здійснення зарахування у справах про неплатоспроможність фізичних осіб.

При цьому, ч. 5 ст. 64 КУзПБ передбачено, що погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КУзПБ витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Отже, вимоги ПП "КОМІН ФІНАНС" до ФОП Стасик О.В. на суму 9 367 грн 50 коп. витрат щодо сплати судового збору, і вимоги ФОП Стасик О.В. до ПП "КОМІН ФІНАНС" у сумі 13 570 грн. 83 коп. витрат є за своєю правовою природою судовими витратами, пов`язаними із провадженням у справі про банкрутство №904/1907/15, що свідчить про їх зустрічність та однорідність.

За змістом приписів ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредиторів, а також зобов`язання, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну або припинення зобов`язання в інший спосіб.

Одним з основних принципів права неспроможності (банкрутства) є принцип процесуальної економії, одним з проявів якого в межах розгляду справ про банкрутство є концентрація майнових спорів щодо боржника в межах справи про банкрутство.

В справах про банкрутство Верховний Суд визначає принцип процесуальної економії як загальне керівне положення, відповідно до якого господарський суд, учасники судового процесу економно і ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків. Сутність принципу процесуальної економії полягає в тому, що б під час розгляду справи в господарському суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановленні законом засоби з урахуванням строків визначених нормами процесуального права. Елементами змісту принципу процесуальної економії господарського судочинства слід вважати: а) вимога оперативного розгляду справи; б) вимога економного використання процесуальних засобів судом, учасниками справи для повного та всебічного розгляду справи у господарському суді.

В постанові ВП ВС від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12- 80гс20) Велика Палата Верховного Суду також розглядала принцип процесуальної економії в аспекті обрання ефективного способу судового захисту та зазначила наступне: "Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача.

Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до норм статей 16 ЦК України та 20 ГК України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність.

Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками і вважає, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18".

Оскільки основною метою права неспроможності (банкрутства) є рівномірне задоволення вимог кредиторів з недостатньої конкурсної маси боржника, яке здійснюється у відповідній процесуальній формі, яка є проявом реалізації права кредитора на судовий захист, то відповідно провадження у справі, про банкрутство також підпорядковується принципу процесуальної економії в аспекті ефективності судового захисту.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Метою кредитора у справі про банкрутство є задоволення своїх кредиторських вимог. В даному випадку позивач зазначає на порушення прав інших кредиторів, а також арбітражного керуючого Юдицького О.В.

За змістом ч. 5 ст. 64 КУзПБ погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів.

Позивач вказував на те, що зміст заяви ФОП Стасик О.В. від 20.12.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" у справі №904/1907/15 суперечить актам цивільного законодавства України, Кодексу України з процедур банкрутства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що ФОП Стасик О.В. не мав права проводити зарахування зустрічних однорідних вимог без згоди ПП "КОМІН ФІНАНС" та інших кредиторів у справі.

Між тим, позивач не заперечує, що за результатами проведених зборів кредиторів, які було оформлено протоколом №6 від 20.12.2021 року, було прийнято наступні рішення:

1) Схвалити рішення про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" у справі №904/1907/15 про банкрутство ФОП Стасик О. В., внаслідок чого грошові зобов`язання ФОП Стасика О.В. (РНОКПП НОМЕР_1 ) перед ПП "КОМІН ФІНАНС" () у загальному розмірі 9 367, 50 грн. (Дев`ять тисяч триста шістдесят сім гривень 50 коп.) припиняються, а грошові зобов`язання ПП "КОМІН ФІНАНС" () перед ФОП Стасиком О.В. (РНОКПП НОМЕР_1 ) враховуються наступним чином: у розмірі 9 367, 50 грн. зобов`язання припиняються, залишок зобов`язань у розмірі 4203,33 грн. продовжує існувати на загальних підставах.

2) Зобов`язати керуючого реалізацією Баштаненко А.О. надіслати засобами поштового зв`язку на адресу ПП "КОМІН ФІНАНС" заяву ФОП Стасика О.В. про зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП Стасик О.В. та ПП "КОМІН ФІНАНС" від 20.12.2021року, підписану боржником.

Згідно з ч.8 ст. 123 КУзПБ до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про:

1) схвалення плану реструктуризації боргів боржника;

2) відмову у схваленні плану реструктуризації боргів та звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника або з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність;

3) звернення у випадках, передбачених цим Кодексом, до господарського суду з клопотанням про призначення керуючого реструктуризацією або керуючого реалізацією;

4) звернення до господарського суду з клопотанням про закриття процедури реструктуризації боргів у зв`язку з невиконанням або неможливістю виконання плану реструктуризації боргів та введення процедури погашення боргів боржника;

5) звернення до господарського суду з клопотанням про припинення повноважень арбітражного керуючого;

6) інші питання, передбачені законодавством.

Отже, передбачена положеннями ч.5 ст. 64 КУзПБ згода кредиторів була надана банкруту.

У постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року у справі №5015/118/11 викладено наступну правову позицію: "Отже, якщо учасники справи про банкрутство (ліквідатор, конкурсні кредитори) вважатимуть правильним зменшити пасив боржника (загальну суму конкурсних вимог кредиторів) шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, вони не позбавлені можливості розглянути наявні вимоги боржника до інших осіб (зокрема, до його кредиторів) та вирішити на засіданні комітету кредиторів боржника про можливість проведення зарахування зустрічних однорідних вимог до боржника. А у випадку необґрунтованої відмови комітету кредиторів у такому зарахуванні, спір про можливість зарахування, як майновий спір у справі про банкрутство, може бути вирішено судом у межах провадження у справі про банкрутство."

Таким чином, зборами кредиторів може прийматись рішення щодо схвалення зарахування зустрічних однорідних вимог, що і доведено у даній справі.

В контексті отримання згоди всіх кредиторів на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, суд першої інстанції не надав жодної юридичної оцінки обставинам щодо повернення коштів ПП "КОМІН ФІНАНС", які були перераховані останнім безпідставно, без урахування заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.10.2022 року керуючим реалізацією Баштаненко А.О. було ініційовано та проведено збори кредиторів у справі № 904/19/1907/15, за результатами проведення яких кредиторами одностайно було прийнято рішення про зобов`язання керуючого реалізацією Баштаненка А.О. повернути на рахунок приватного підприємства "КОМІН ФІНАНС" (код СДРПОУ 35579466) безпідставно перераховані на спеціальний рахунок ФОП Стасик О.В. грошові кошти у розмірі 14 367 грн. 50 коп. Таким чином, всі конкурсні кредитори (у тому числі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) погодили повернення безпідставно перерахованих коштів, визнавши у такий спосіб правомірність дій щодо зарахування.

Щодо наявності у банкрута цивільної дієздатності, яку заперечує позивач, з доводами якого погодився суд першої інстанції, необхідно звернути увагу на наступне:

Статтею 30 ЦК України визначено поняття цивільної дієздатності, а саме - її має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Докази обмеження цивільної дієздатності або недієздатності ФОП Стасика О.В. в матеріалах справи відсутні.

Отже, посилання позивача на відсутність у ФОП Стасика О.В. необхідного обсягу цивільної дієздатності спростовуються матеріалами справа та нормами права, які регулюють порядок визнання фізичної особи обмежено дієздатною або недієздатною.

Посилання позивача на те, що шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог ФОП Стасик О.В. здійснює підприємницьку діяльність всупереч його статусу як банкрута, також не находять підтвердження з огляду на те, що позивач помилково ототожнює поняття господарської компетенції та цивільної дієздатності.

В даному випадку зарахування зустрічних однорідних вимог відбулося виключно в межах однорідних вимог (судових витрат), які за своєю природою не відносяться до результату здійснення господарської діяльності та не є доходом (прибутком).

З наведеного можливо дійти висновку, що ФОП Стасик О.В. мав усі необхідні права для здійснення такого заліку та цим заліком не порушив жодних прав інших кредиторів, оскільки за змістом ч.2 ст. 133 КУзПБ витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Крім того, вчинений залік зустрічних однорідних вимог відповідає принципу процесуальної економії, оскільки стягнення відповідних судових витрат за судовими наказами шляхом примусового виконання через виконавчу службу призвело б до затягування процесу та понесення банкрутом додаткових судових витрат зі сплати відповідних виконавчих зборів, тощо.

Не можна також погодитись з висновком суду першої інстанції стосовно того, що здійснювати юридично значимі дії, які стосуються задоволення вимог кредиторів (зокрема, і шляхом заліку зустрічних однорідних вимог) у справі про банкрутство, мав керуючий реалізацією у справі про банкрутство, у зв`язку з чим підписання заяви про зарахування здійснено неналежною особою.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтувався на положеннях ст. 114 КУзПБ.

Зокрема, п. 6 ч. 2 ст. 114 КУзПБ передбачено, що арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи, окрім іншого, зобов`язаний виконувати функції з управління та розпорядження майном боржника.

Наведений висновок суду першої інстанції зроблено внаслідок невірного застосування норм матеріального права, а саме: ст.ст. 509, 510 ЦК України, ст. ст. 1, 114 КУзПБ в частині визначення належного суб`єктного складу спірних правовідносин.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на приписи ст. 114 КУзПБ є помилковим, оскільки, як зазначено вище, сутність зарахування полягає у тому, що під час зарахування зустрічних однорідних вимог не відбувається переведення/переміщення будь-якого майна чи активів, не здійснюється задоволення вимог як таке, що спростовує аргументи позивача та висновки суду в частині здійснення в такий спосіб розпорядження майном.

З огляду на викладене ФОП Стасик О.В. є належним учасником правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, КУзПБ чітко визначає правові наслідки визнання фізичної особи банкрутом та повноваження арбітражного керуючого на стадії погашення боргів.

Так, ст. 131 КУзПБ не містить обмежень щодо вчинення боржником всіх без виключення правочинів, оскільки це б суперечило й принципам життєдіяльності людини та забезпечення її повсякденних потреб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції", Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Суд в оскаржуваному рішенні помилково погодився з доводами позивача та визнав їх обґрунтованими. Під час апеляційного перегляду справи апелянт висновки суду спростував. Іншим доводам апелянта колегія не надає оцінку, так як вищевикладене є достатньою підставою для скасування рішення суду.

Апеляційна скарга доведена та підлягає задоволенню.

Оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують заявлені позовні вимоги, в задоволенні позову слід відмовити та судові витрати за розгляд позову та апеляційної скарги слід покласти на позивача відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, - ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 року у справі №904/1907/15 (904/3279/22) скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 20.06.2023 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Ю.Б. Парусніков