ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3057/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Петрова О.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/3057/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА

до відповідача: Державного підприємства КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Одеська обласна військова адміністрація,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне агентство резерву України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1

про зобов`язання повернути безпідставно збережене майно

за участю представників:

від позивача: Неділько С.М. ордер серія СА №1041157 від 09.11.2022;

від відповідача: Фатєєва І.В. ордер серія ВН №1211381 від 14.12.2022;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА звернулося з позовом до Державного підприємства КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України, в якому просить Господарський суд Одеської області:

- зобов`язати Державне підприємство КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА безпідставно збережене майно, а саме: пшеницю 3 (третього) класу, ДСТУ 3768:2019 Пшениця. Технічні умови, вологість 13,5 %, загальною масою 1 360 200 кілограмів у відповідності до Залізничної накладної №42318949 від 22.02.2022 та Залізничної накладної №42366799 від 23.02.2022;

- судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2481 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 400 000 грн. покласти на відповідача.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.12.2022 о 10:20, із повідомленням учасників справи про підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження підготовчі засідання відкладалися господарським судом, про що судом постановлені відповідні ухвали, які занесено до протоколу судового засідання 14.12.2022, 18.01.2023, про що учасників справи повідомлено під розписку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2023 призначено підготовче засідання на 10.02.2023 о 10:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання, у зв`язку з тим, що 25.01.2023 о 15:00 підготовче засідання не відбулось, через оголошення системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

10.02.2023 о 10:00 підготовче засідання не відбулось, через оголошення системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги та ухвалою суду від 10.02.2023 призначено підготовче засідання на 23.02.2023 об 14:40, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 23.02.2023, за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою задоволено заяву позивача про залучення третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог за вх.№1816/23 від 18.01.2023 та до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Одеську обласну військову адміністрацію (65032, м. Одеса, проспект Шевченка, 4, ), Державне агентство резерву України (01601, м. Київ, вулиця Пушкінська, будинок 28, ), Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ), із встановленням останнім 10 денного строку з дня отримання ухвали на подання до суду письмових пояснень. Окрім того, протокольною ухвалою зобов`язано позивача надіслати третій особі Військовій частині НОМЕР_1 копію позовної заяви із доданими документами та докази надіслання надати до суду. Також протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 29.03.2023 о 12:40, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження до суду надано:

відзив на позов за вх.№28361/22 від 14.12.2022;

відповідь на відзив за вх.№29199/22 від 21.12.2022;

заперечення на відповідь на відзив за вх.№29941/22 від 28.12.2022;

заява позивача про залучення третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору за вх.№1816/23 від 18.01.2023;

клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи за вх.№2147/23 від 25.01.2023;

клопотання відповідача за вх.№5744/23 від 22.02.2023;

письмові пояснення третьої особи Одеської обласної державної (військової) адміністрації щодо позову за вх.№9929/23 від 28.03.2023;

клопотання позивача про залучення доказів за вх.№10180/23 від 29.03.2023.

У підготовчому засіданні 29.03.2023 за участю представника позивача, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою закрито підготовче провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 26.04.2023р. о 14:00, із викликом учасників справи у судове засідання.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні оголошувалася перерва до 10.05.2023, 25.05.2023, 08.06.2023, про що учасників справи повідомлено під розписку та в порядку ст.120 ГПК України шляхом надіслання відповідної ухвали.

Під час розгляду справи по суті надано до суду:

клопотання позивача про долучення доказів за вх.№10262/23 від 30.03.2023;

заява позивача про відкладення розгляду справи за вх.№17240/23 від 25.05.2023.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 08.06.2023 за участю представників сторін проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Третя особа Одеська обласна військова адміністрація у судове засідання 08.06.2023 не з`явилась та у письмових поясненнях щодо позову за вх.№9929/23 від 28.03.2023 просила суд розглядати справу за відсутністю представника Одеської обласної військової адміністрації.

Треті особи Державне агентство резерву України, Військова частина НОМЕР_1 у судові засідання не з`явились та про причини нез`явлення суд не повідомили. При цьому, про дату час та місце судових засідань треті особи повідомлені належним чином.

Стислий виклад позиції позивача:

- позивач є власником пшениці 3 класу загальною кількістю 1 360 200 кг., яке прийнята до перевезення залізницею згідно залізничних накладних №42318949 та №42366799 та вилучена на підставі директиви «Про вилучення майна» від 05.03.2022 №2, із переданням на відповідальне зберігання відповідачу. В подальшому директива «Про вилучення майна» від 05.03.2022 №2 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2022 №400 визнана такою, що втратила чинність та зобов`язано ДП КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України разом з Одеською обласною військовою адміністрацією організувати роботу щодо повернення раніше вилученої пшениці законним власникам. На даний момент у відповідача відсутні законні підстави для подальшого незаконного збереження майна позивача, а тому у позивача є всі законні підстави вимагати від відповідача повернення безпідставно збереженого майна відповідно до вимог ст.1212 ЦК України

- вимоги відповідача про необхідність укладення позивачем будь-яких договорів з відповідачем чи вимоги відповідача про компенсацію позивачем будь-яких витрат відповідача є такими, що не ґрунтуються на Законі (ст.627 ЦК України, ст. 67 ГК України)

- протиправне неповернення майна позивачу, яке зберігається відповідачем без достатньої та підтвердженої відповідними положеннями законодавства правової підстави є втручанням відповідача у право позивача на мирне володіння майном, що є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Конвенції;

- витрати на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги укладеним з АО «ЮФ «Ілляшев та партнери» з представництва інтересів позивача у суді першої інстанції розраховуються згідно договору та складають орієнтовно 400 000 грн.;

- згідно з приписами Директиви майно позивача прийняте ДП «ККХП» на відповідальне зберігання та на сьогоднішній продовжує знаходитись у володінні Відповідача, який не заперечує цього факту та не оспорює право власності Позивача на майно. Проте Директива, яка слугувала головною підставою для вилучення майна за відповідним актом та його зберігання на виробничих потужностях ДП «ККХП», втратила чинність на підставі Наказу, а тому у Відповідача виникає зобов`язання повернути безпідставно збережене майно Позивачу, що випливає з приписів статей 1212, 1213 ЦК України. Позивач наголошує на тому, що його позовні вимоги ґрунтуються на приписах статей 1212, 1213 ЦК України у зв`язку з втратою чинності Директиви згідно з п. 2 Наказу, які були видані на виконання Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (далі - «Закон»). В іншій частині Наказ встановлює порядок взаємодії відповідальних осіб з метою організації повернення майна та стосується виключно прав та обов`язків визначених Наказом осіб у площині правовідносин між ДП «ККХП», ООВА та військовим командуванням. Дія Наказу в цій частині не розповсюджується на Позивача. Відтак, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та вимагає повернути майно на підставі Закону, а не в порядку повернення майна, встановленому приписами Наказу, оскільки Позивач не належить до суб`єктного кола осіб, визначених Наказом. Положення статті 1212 ЦК України чітко визначає особу, відповідальну за повернення майна, збереженого без достатньої правової підстави - це має бути особа, яка набула майно або зберегла його у себе. Відповідач не заперечує проти факту зберігання майна позивача на виробничих потужностях ДП «ККХП», а також визнає право власності позивача на майно, відтак, саме ДП «ККХП» є належним відповідачем у даному спорі;

- відповідач свідомо ігнорував законні та правомірні вимоги Позивача щодо повернення майна та продовжує безпідставно утримувати (зберігати) майно, примушуючи Позивача до укладення договору складського зберігання. Станом на сьогодні, Відповідач не надавав жодних письмових документів (листи, заяви, тощо) та не здійснював будь-яких дій, які б свідчили про готовність повернути майно, тому доводи Відповідача про нібито невизначеність вимог Позивача щодо повернення майна, а також не перешкоджання у вільному доступі до майна є безпідставними та відверто надуманими;

- щодо позиції відповідача про нібито неефективний спосіб захисту, звертаємо увагу, що питання організації повернення, здійснення логістичних процесів, тощо, належать до компетенції виконавця на стадії виконавчого провадження, якщо відповідне рішення суду не буде виконане у добровільному порядку. З огляду на вищевикладене, обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах з ДП «ККХП» є належним та таким, що у повній мірі відповідає змісту порушеного права, а тому доводи Відповідача в цій частині є також безпідставними та необґрунтованими.

Стислий виклад заперечень відповідача:

- ДП «ККХП» не є належним відповідачем , оскільки зобов`язальні відносини виникли у відповідача безпосередньо з акту індивідуальної дії, який ж обов`язковим для виконання директиви військового командування на підставі якої ДП «ККХП» було залучено в якості одного із учасників до виконання директиви із функцією забезпечити вилучення майна та прийняти на зберігання вилучене у власників майно зерно пшениці. Пізніше командиром ВЧ НОМЕР_1 було видано наказ від 29.04.2022 №400 «Про повернення пшениці власникам» , яким обов`язок із організації роботи щодо повернення пшениці власникам покладено саме на Одеську обласну військову адміністрацію, яка в свою чергу, при організації таких робіт, має діяти у взаємодії з ДП «ККХП. Контроль за виконання наказу покладено на начальника Одеської обласної військової організації. Таким чином організація повернення майна, що є вимогою позивача, є обов`язком іншої особи Одеської обласної військової адміністрації. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на порушення його прав саме бездіяльністю Одеської обласної військової адміністрації.

- відповідач вважає, що під час повернення вилученого майна, за аналогією закону, між власником майна та військовим командуванням органом, що погодив таке рішення про примусове відчуження майна, яким не є ДП «ККХП», має бути складено відповідний акт, оскільки при примусовому відчуженні або вилучення майна в силу вимог Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» складається акт.

- позивач у листі від 03.05.2022 повідомив відповідача, що для участі у відвантаженні буде направлено представника позивача або експедитора. Проте, позивачем не було направлено таких представників для їх участі у відвантаженні. Тому листом від 05.05.2022 відповідач повідомив позивача про те, що з дня видання наказу від 29.04.2022 №400 «Про повернення пшениці власникам» відповідач фактично зберігає майно та несе у зв`язку із таким зберіганням витрати, які мають бути відшкодовані

- зобов`язальні відносини щодо вилучення майна виникли у відповідача з військовим командуванням та з Одеською обласною військовою організацією на підставі акту індивідуальної дії директиви. Зобов`язальні чи господарські відносини у відповідача з позивачем не виникали. Укладання договору складського зберігання зерна слугувало б правовою підставою для повернення ДП «ККХП» вилученого військовим командуванням майна позивачу, не очікуючи виконання Одеською обласною військовою адміністрацією зобов`язань з організації такого повернення.

- дії позивача щодо повернення майна є абсолютно не визначеними, оскільки позивачем, окрім вимоги повернути майно, не було вказано у якій спосіб розглядається таке повернення, яким транспортом, методом, за якою адресою тощо.

- відповідач вважає, що предмет спору у справі відсутній, оскільки відповідач не оспорює та визнає право власності позивача на вказане майно, не є особою, яка вилучила вказане майно, не чинить перешкод у вільному розпорядженні позивачем вказаного майна, та не є зобов`язаною перед позивачем особою з питань організації повернення

- позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки з огляду на положення ст.1212 ЦК України та висновки ВС у постанові від 03.11.2022 у справі №910/9185/19 та у постанові від 31.01.2020 у справі №161/17945/19 можна дійти висновку про те, що кондикційний позов може бути пред`явлений конкретній особі, яка є фактичним володільцем майна. Відповідач не є володільцем вилученого у позивача майна. Відповідно до Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» вилучене/відчужене майно переходить у власність держави. Право державної власності на майно виникла з дати підписання акту. Таким чином володільцем вказаного майна є держава, у власність якої перейшло таке майно.

- розмір понесених відповідачем судових витрат на професійну (правничу) допомогу становить 35 000 грн. відповідно до орієнтовного розрахунку та відповідні документи, в підтвердження цих судових витрат будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Пояснення третьої особи Одеської обласної (військової) адміністрації

- законодавством чітко визначений момент переходу майна з приватної у державну підписання акту про примусове відчуження або вилучення майна. Зазначений факт не підлягає доказуванню так як не заперечується жодною стороною: акт наявний в матеріалах справи, тобто у держави виникло право власності на зерно, що є предметом спору

- спеціальні норми законодавства в умовах правового режиму воєнного стану передбачають лише випадок переходу майна з приватної у державну. Норм щодо зворотного переходу права власності на майно (до закінчення режиму воєнного стану), в тому числі у випадку визнання таким що втратило чинність рішення про відчуження майна, не передбачено

- право державної власності на відчужену пшеницю не є припиненим. Підстава для виникнення права державної власності акт про примусове відчуження або вилучення майна не перестала існувати. Відтак, положення статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин не підлягає застосуванню, а відповідне майно не підлягає поверненню в силу положень статті 1212 ЦК України

- нормами спеціального законодавства чітко передбачено можливість повернення відчуженого майна в судовому порядку. Однак, таке повернення можливе за умови збереження цього майна, потреби у його поверненні власника та після скасування режиму воєнного стану. Враховуючи, що воєнний стан не скасовано, вважаємо передчасним звернення до суду позивача з позовом про повернення майна, що було відчужено для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану.

Обставини справи встановлені судом

Згідно з наявною у справі залізничною накладною №42318949 від 22.02.2022 зі станції відправлення Лелековка на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експ) ТОВ «Реалтранс Тек» відправлений вантаж 679200 кг пшениці у вагонах №53202727, №95757860, №95707543, №95311163, №95350443, №58563255, №95638862, №95366027, №95398913, №95379269.

Одержувачем цього вантажу є ТОВ «ДССК» в квоту ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна».

Згідно з наявною у справі залізничною накладною №42366799 від 23.02.2022 за станції зі станції відправлення Лелековка на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експ) ТОВ «Реалтранс Тек» відправлений вантаж 681000 кг пшениці у вагонах №95681342, №95451357, №95326633, №95329454, №95388963, №95634630, №95531075, №95791877, №95351920, №95613642.

Одержувачем цього вантажу є ТОВ «ДССК» в квоту ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна», про що зазначено у графі 4 вищевказаної залізничної накладної.

Директивою ОК «Південь» про вилучення майна від 05.03.2022 №2 зобов`язано вилучити 29916,05 тон пшениці, яка перевозиться АТ «Укрзалізниця» у вагонах згідно Додатку для потреб ЗСУ. Генеральному директору ДП КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України забезпечити вилучення майна у порядку, встановленому діючим законодавством. ДП КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України прийняти на відповідальне зберігання зазначену пшеницю. Одеській обласній військовій адміністрації, за необхідності, забезпечити залучення суб`єктів господарювання у сфері транспортних перевезень для виконання заходів, передбачених пунктом 3 цієї Директиви.

Управлінням ОК «Південь» СВ ЗУ України, за погодження Одеської обласної державної адміністрації Одеської обласної військової адміністрації та Генеральним директором ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів» згідно з рішенням Одеської обласної державної адміністрації від 06.03.2022 №2167/1/01-45/1736/2-22 та Директиви про вилучення майна від 05.03.2022 №2 у зв`язку із веденням правового режиму воєнного стану здійснено вилучення майна, про що складений Акт про примусове вилучення або відчуження майна, який підписаний старшим офіцером групи ОМТЗ тилу Зорій А.С., ген. директором ДП Грищик І.І., першим заступником директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Мякішев Р.О., заступником директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Сатин А.Г., та згідно з яким власником вилученого майна є ТОВ ДССК (5400, м. Миколаїв, вул. Заводська, 9, ). Право власності на майно підтверджується перевізними документами (накладними), зокрема 42318949, 42366799 у вагонах №53202727, №95757860, №95707543, №95311163, №95350443, №58563255, №95638862, №95366027, №95398913, №95379269, №95681342, №95451357, №95326633, №95329454, №95388963, №95634630, №95531075, №95791877, №95351920, №95613642.

29.04.2022 командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ №400 «Про повернення пшениці власникам», згідно з яким Одеській обласній військовій адміністрації у взаємодії з ДП КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України наказано організувати роботу щодо повернення 299916,05 тон пшениці, яка передбачалась до вилучення на підставі директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна», власникам. Директиву командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна» вважати такою, що втратила чинність. Контроль за виконанням наказу покласти на начальника Одеської обласної військової адміністрації.

При цьому вказаний наказ виданий командиром ВЧ НОМЕР_1 на підставі звернення Одеської обласної військової адміністрації від 28.04.2022 №5/01-25/3191/2-22 щодо повернення пшениці його власникам у зв`язку з відсутністю на даний час потреби у вилученні даної пшениці для потреб населення на підставі директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна».

03.05.2022 ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» складено лист з вимогою повернути раніше виучене зерно пшениці без нарахування будь-яких додаткових платежів (зберігання, відвантаження тощо), так як попередньо вилучення відбувалося із порушенням встановленої Законом процедури та не пов`язаної із ініціативою власника майна. Для участі у відвантаженні буде направлено представника ТОВ або експедитора ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» .

Вказаний лист 04.05.2022 направлений на електронну адресу Одеської обласної військової адміністрації та ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів».

В свою чергу ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів» 05.05.2022 направлено на електронну адресу ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» лист з вимогою надати статутні документи для укладення договору.

Одеською обласною військовою адміністрацією листом від 08.06.2022 №4673/5/01-25/4359/2-22 відповідно до листа ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» від 03.05.2022 надано інформацію, що відповідно до п. 2 наказу командира військо частини НОМЕР_1 від 29.04.2022 №400 «Про повернення пшениці власникам» директива командувача військ оперативного командування «Південь» від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна» визнана такою, що втратила чинність. У зв`язку з цим ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» має всі повноваження на реалізацію правомічностей власника майна. За таких обставин відсутні обмеження щодо повернення майна, а питання оплати за зберігання, відвантаження та перевезення майна слід вирішувати на договірних засадах з ДП «Куліндоровський КХП».

Листом від 05.05.2022, отримання якого також не заперечується ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів», ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» повідомлено про відсутність наміру і підстав (договірних, економічних, правових) оплачувати вказані витрати на зберігання чи відвантаження та просило виконати наказ командиру ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2022 №400 та повернути раніше вилучене зерно пшениці.

У листі від 06.06.2022 ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» знову заявлено вимогу до ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів» та Одеської обласної державної адміністрації вирішити питання з поверненням зернової продукції протягом 5 днів з дати отримання даного листа.

Вказаний лист від 06.06.2022 одержаний Одеською обласною військовою адміністрацією 16.06.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У листі від 12.09.2022 ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» заявлено вимогу до МОУ, Одеської обласної військової адміністрації та ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів» про вирішення питання з поверненням зернової продукції ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» протягом 5 днів з дати отримання даного листа.

Вказаний лист 15.09.2022 одержаний МОУ та 16.09.2022 - ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів», про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також позивачем надано до суду:

1) договір поставки №45279 від 26.10.2021, який укладений між ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» (Покупець) і ТОВ «Агропромислова компанія «Ніка» (Постачальник), та згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити українську м`яку пшеницю 3 класу врожаю 2021 на умовах «EXW» - Франко-елеватор Постачальника ТОВ «КЕК 25014, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, с. Нове, вул. Ливарна, 1-р, Інкотермс 2020 ( Елеватор). Загальна кількість товару в заліковій вазі становить 500 тон.

Умовами п.4.1. договору передбачено, що право власності на Товар у Покупця виникає з моменту його передачі Постачальником. Передача Постачальником Товару Покупцеві у власність підтверджується шляхом передачі Постачальником Покупцеві оригіналів складських квитанцій на товар в повному обсязі, виданими на ім`я Покупця Елеватором. Складська квитанція повинна бути виписана в дату переоформлення Товару та передана Покупцеві, але у будь-якому випадку не пізніше останнього календарного дня місяця в якому така квитанція виписана.

1-1) складську квитанцію на зерно №123 від 26.10.2021, якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Кіровоградська зерно торгова компанія» прийнято на зберігання від ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» на підставі договору складського зберігання від 0807.2021 №1 зерно пшениці м`якої (3 класу) вагою 500 000 кг. Переоформлено від ТОВ «АПК «Ніка». Зерновий склад зобов`язується зберігати зерно в строк 31.05.2022.

2) договір поставки №45769 від 23.11.2021, який укладений між ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» (Покупець) і ТОВ «Агропромислова компанія «Ніка» (Постачальник), та згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити українську м`яку пшеницю 3 класу врожаю 2021 на умовах «EXW» - Франко-елеватор Постачальника ТОВ «КЕК 25014, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, с. Нове, вул. Ливарна, 1-р, Інкотермс 2020 (Елеватор). Загальна кількість товару в заліковій вазі становить 2310 тон. тон.

Умовами п.4.1. договору передбачено, що право власності на Товар у Покупця виникає з моменту його передачі Постачальником. Передача Постачальником Товару Покупцеві у власність підтверджується шляхом передачі Постачальником Покупцеві оригіналів складських квитанцій на товар в повному обсязі, виданими на ім`я Покупця Елеватором. Складська квитанція повинна бути виписана в дату переоформлення Товару та передана Покупцеві, але у будь-якому випадку не пізніше останнього календарного дня місяця в якому така квитанція виписана.

2-2) складську квитанцію на зерно №160 від 24.11.2021 (серія ББ №468447), якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Кіровоградська зерно торгова компанія» прийнято на зберігання від ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» на підставі договору складського зберігання від 08.07.2021 №5 зерно пшениці м`якої (3 класу) вагою 800 000 кг. Переоформлено від ТОВ «АПК «Ніка». Зерновий склад зобов`язується зберігати зерно в строк 31.05.2022.

2-3) акт прийму-передачі від 24.11.2021, яким підтверджується перехід правова власності та права розпорядження товаром на підставі складської квитанції №468447 від 24.11.2021;

2-4) картка аналізу зерна №1449 від 24.11.2021;

2-5) складську квитанцію на зерно №159 від 24.11.2021 серії ББ №468446), якою підтверджується, що зерновий склад ТОВ «Кіровоградська зерно торгова компанія» прийнято на зберігання від ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» на підставі договору складського зберігання від 08.07.2021 №5 зерно пшениці м`якої (3 класу) вагою 709810 кг. Переоформлено від ТОВ «АПК «Ніка». Зерновий склад зобов`язується зберігати зерно в строк 31.05.2022.

2-6) акт прийму-передачі від 24.11.2021, яким підтверджується перехід правова власності та права розпорядження товаром на підставі складської квитанції №468446 від 24.11.2021;

2-7) картка аналізу зерна №1450 від 24.11.2021;

3) посвідчення про якість зерна, які складені ТОВ «Кіровоградська зерно торгова компанія» 21.01.2022 за №1057 у вагоні №53202727, за №1058 у вагоні №95757860,

4) протокол випробувань харчової продукції №162/02-22х, який затверджений керівником ДП «Кіровоградстандартметрологія» 22.02.2022;

5) договір з надання послуг з накопичування, перевантаження та сушіння вантажів №250621/4 від 25.06.2021, який укладений між ТОВ «Дунайська судноплавно-стівідорна компанія» () Виконавець та ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіс Україна» Замовник, та згідно з яким Виконавець зобов`язується надати , а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги з накопичування, перевантаження та сушіння вантажів Замовника.

6) договір транспортного експедирування №Т0092 від 28.01.2022, який укладений між ТОВ «Леалтранс Тек» (Експедитор) і ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» (Клієнт) , та згідно з яким Експедитор зобов`язується надати ТЕП пов`язані з перевезенням вантажу залізничним транспортом.

Окрім того, позивачем надано до суду

- Лист ТОВ «ДССК» до АТ «Українська залізниця» в особі РФ Одеська залізниця від 22.03.2022 №22/03-04 з вимогою негайного повернення майна, незаконно вилученого у підприємства

- Лист ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» до Одеської обласної військової адміністрації та АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» від 06.04.2022 з вимогою не вивантажувати вагони які прямували на ТОВ «ДССК», перенаправити їх а місцем призначення згідно залізничних накладних, а питання відчуження зернової продукції для забезпечення продовольчої безпеки вирішувати з представниками власника (Володимир Осадчук Максим Клименко)

- лист ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» від 15.04.2022 до Одеської обласної військової адміністрації та АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» з вимогою не вивантажувати вагони які прямували на ТОВ «ДССК», перенаправити їх а місцем призначення згідно залізничних накладних, а питання відчуження зернової продукції для забезпечення продовольчої безпеки вирішувати з представниками власника (Володимир Осадчук Максим Клименко)

- Лист ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» до виконавчого директора Європейської бізнес асоціації від 11.10.2022 з проханням звернутися до Міністерства економіки з проханням взяти на контроль дане питання та шляхом надання відповідних інструкцій підпорядкованим підприємствам забезпечити повернення зерна товариству без будь-яких умов.

- Лист ОК «Південь» до державного секретаря Міністерства агарної політики та продовольства України від 30.12.2022 №2393/17/2125, яким повідомлено, що згідно директиви командувача військ ЛК «Південь» від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна» 29916,05 тон пшениці задля уникнення прямих ракетних ударів по інфраструктурі АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення щодо переміщення залізничних вагонів із зерном на відповідальне зберігання до ДП КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України з подальшим можливим вилученням для потреб населення чи повернення власникам. Потреби для ЗСУ в даному майні не було. Згідно Акту про примусове відчуження або вилучення майна передбачалося переміщення усіх залізничних вагонів (у тому числі 20 вагонів ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна») із зерном на відповідальне зберігання до ДП «КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» і надано в одному примірнику начальнику Одеської залізниці, як підставу на переміщення даних вагонів, а не для примусового відчуження або вилучення пшениці. Всі залізничні накладні і номери вагонів вказані у даному акті, який додається до листа від 11.10.2022 ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна».

- лист ВЧ НОМЕР_1 від 09.11.2022 до ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна», яким запропоновано звернутися до Одеської обласної військової адміністрації та узгодити процедури повернення пшениці, яка належить товариству.

Відповідачем надано до суду:

- розрахунок вартості понесених витрат зі зберігання зерна ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» за період з 29.04.2022 по 25.01.2023

Висновки суду

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 №4765-VІ, в редакції Закону, що була чинною на момент вилучення, вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Примусове відчуження майна позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №4765-VІ примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Відповідно до ст.7 Закону №4765-VІ про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються:

1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення;

2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті;

3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності);

4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані;

5)сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

Як вище встановлено господарським судом, на відповідальному зберіганні відповідача знаходиться пшениця 3 класу масою 1360 200 кг, власником якої є позивач, та яка була вилучена під час її перевезення АТ «Укрзалізниця» та передана на відповідальне зберігання відповідачу на підставі директиви Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про вилучення майна від 05.03.2022 №2, про що складений відповідний акт про примусове відчуження або вилучення майна, згідно з яким здійснено вилучення майна, власником якого за перевізним документом є ТОВ «ДССК», та документами, які підтверджують право власності є перевізні документи (накладні), зокрема, №42318949 та №42366799.

Щодо власника вилученого згідно перевізних документів майна, який зазначений в акті про вилучення.

Так, ТОВ «ДССК» зазначено у графі « 4. одержувач вантажу» залізничних накладних №42318949 та №42366799 із посиланням на квоту ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна». Також ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» зазначено у графі 7 в якості експортера відповідного вантажу пшениці у кількості 681000 кг (залізнична накладна №42366799) та пшениці у кількості 679200 кг (залізнична накладна №423189949).

В свою чергу ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» надано до суду договір з надання послуг з накопичування, перевантаження та сушіння вантажів від 25.06.2021 , який укладений з ТОВ «ДССК» , та згідно з яким останнім надаються послуги ТОВ ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» з накопичення, перевантаження та сушіння вантажів, які, серед іншого включають: прийом, зважування (визначення брутто, тара, нетто) ЖД та /або автотранспорту, вивантаження вантажу навалом з вагонів (автотранспорту) на склад Виконавця, доведення зерна до базисних кондицій по вологості на ст. Миколаїв -Вантажний.

Також ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» надано до суду договір поставки №45279 від 26.10.2021, договір поставки №45769 від 23.11.2021, складську квитанцію на зерно №123 від 26.10.2021 (ББ №468410), складську квитанцію на зерно №160 від 24.11.2021 (ББ 468447) складську квитанцію на зерно №159 від 24.11.2021 (ББ №468446), картку аналізу зерна №1449 від 24.11.2021, картку аналізу зерна №1450 від 24.11.2021, акти прийму-передачі від 24.11.2021, та посвідчення про якість зерна від 21.02.2022, від 22.02.2022, від 23.02.2022, протокол випробувань харчової продукції №162/02-22Х від 22.02.2022, які свідчать, що власником пшениці 3 класу масою 1360 200 кг, за залізничними накладними №42318949 та №42366799 є саме ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна».

Отже, надані позивачем документи підтверджують посилання останнього на те, що саме позивач є власником пшениці 3 класу масою 1360 200 кг, яка була вилучена на підставі Директиви Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про вилучення майна від 05.03.2022 №2.

Поряд з цим, судом встановлено, що Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 «Про повернення пшениці власникам» від 29.04.2022 №400 Одеській обласній військовій адміністрації у взаємодії з ДП «Куліндоровський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України наказано організувати роботу щодо повернення 29916,05 тон пшениці, яка передбачалася до вилучення на підставі директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна», власникам. Директиву командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна» вважати такою, що втратила чинність.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

З огляду на вищевикладене, виходячи із встановлених обставин справи, які свідчать про те, що директива командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна», яка була підставою відповідального зберігання відповідачем майна позивача, втратила чинність на підставі наказу командира військової частині НОМЕР_1 від 29.04.2022 №400, господарський суд вважає, що підстава відповідального зберігання майна позивача відповідачем відпала з 29.04.2022.

Позивач 04.05.2022 надіслав відповідачу лист від 03.05.2022 щодо повернення раніше вилучених вагонів з пшеницею. З аналогічними листами позивач звертався до відповідача 06.05.2022, 12.09.2022, що не заперечується відповідачем. Проте, відповідач не повернув позивачу майно, яке з 29.04.2022 безпідставно знаходиться на відповідальному зберіганні відповідача.

Посилання відповідача на відсутність предмету спору у даній справі не заслуговують на увагу, з огляду на те, що відповідач не повернув позивачу майно на вимогу останнього, та, навпаки, заявив вимогу про укладення договору зберігання.

Доводи відповідача про те, що повернути позивачу майно можливо лише після укладання з відповідачем договору відповідального зберігання майна та оплати відповідачу послуг відповідального зберігання є необґрунтованими, та такими, що не відповідають вимогам законодавства щодо свободи договору.

Посилання відповідача на те, що позивачем неправильно визначено відповідача за позовом про повернення майна, господарський суд вважає помилковими, з огляду на те, що саме у відповідача на відповідальному зберіганні перебувало майно позивача, яке було вилучено на підставі директиви, яка в подальшому втратила чинність. Тобто, належним відповідачем за вимогою про повернення безпідставно збереженого майна є саме відповідач, а не Одеська обласна (військова) адміністрація, оскільки жодних вимог щодо неналежної організації робот з повернення майна позивачем заявлено не було.

Посилання відповідача на те, що відповідач не є фактичним володільцем майна позивача, а позов на підставі ст.1212 ЦК України може бути пред`явлений конкретній особі, яка є фактичним володільцем майна, господарський суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем помилково ототожнюються поняття «володілець» і «власник». Володілець - це фактичний володар речі незалежно від наявності права на неї, власник - фактичний володар речі й має право власності на неї. В даному випадку, відповідач і є фактичним володільцем майна позивача, яке з 29.04.2022 безпідставно зберігається відповідачем.

Посилання відповідача на те, що за аналогією Закону між власником майна та військовим командуванням та органом, що погодив рішення про примусове відчуження майна має бути складено відповідний акт, господарський суд вважає необґрунтованими оскільки вимогами Закону №4765-VІ не передбачено складання акту про повернення відчуженого або вилученого майна.

Більш того, в силу вимог Закону №4765-VІ примусове відчуження майна та вилучення майна є різними правовими термінами. Саме внаслідок примусового відчуження майна здійснюється позбавлення власника права власності на індивідуальне визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

В даному випадку не було примусового відчуження майна позивача, а відтак, і не відбулося виникнення права державної власності на майно із дати підписання відповідного акту про відчуження або вилучення майна, який складено на виконання вимог директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна».

При цьому, згідно з листом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2022 №2393/17/2125 директива командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна» була видана задля уникнення прямих ракетних ударів по інфраструктурі АТ «Укрзалізниця» (особливо по залізничним станціям з масовим скупченням вантажних вагонів). Акт про примусове відчуження або вилучення майна надано начальнику Одеської залізниці як підставу на переміщення вагонів, а не для примусового відчуження або вилучення майна.

У листі командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2022 №2393/17/1781 позивачу серед іншого, запропоновано звернутися до Одеської обласної військової адміністрації та узгодити процедури повернення пшениці, яка належить товариству.

Отже, у зв`язку із тим, що в даному випадку не відбулося примусового відчуження майна позивача із приватною у державну власність, господарський суд вважає помилковими посилання третьої особи Одеської обласної державної (воєнної) адміністрації на те, що право державної власності на відчужену пшеницю не є припиненим.

Щодо посилань третьої особи на те, що така підстава виникнення права державної власності на відчужену пшеницю, як акт про примусове відчуження або вилучення майна не перестала існувати, то відповідний акт про примусове відчуження або вилучення майна був складений саме на виконання вимог директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.03.2022 №2 «Про вилучення майна», яка наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2022 №400 «Про повернення пшениці власникам» визнана такою, що втратила чинність.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і «майном».

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

У рішенні «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року Суд зазначив, що позбавлення власності можливе тільки при виконанні певних вимог. Суд вказує у своєму рішенні, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року у справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна», а відтак, і їх задоволення.

Щодо витрат позивача по сплаті судового збору, то на підставі ст.129 ГПК України такі витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА до Державного підприємства КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Одеської обласної військової адміністрації, Державного агентства резерву України, Військової частини НОМЕР_1 у справі №916/3057/22 задовольнити.

2.Зобов`язати Державне підприємство «КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» Державного агентства резерву України (65025, м. Одеса, 21-й км. Старокиївської дороги, 20, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32 Б, офіс 1019, ) безпідставно збережене майно, а саме: пшеницю 3 (третього) класу, ДСТУ 3768:2019 «Пшениця». Технічні умови», вологість 13,5 %, загальною масою 1 360 200 кілограмів у відповідності до Залізничної накладної №42318949 від 22.02.2022 та Залізничної накладної №42366799 від 23.02.2022.

3.Стягнути з Державного підприємства КУЛІНДОРІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ Державного агентства резерву України (65025, м. Одеса, 21-й км. Старокиївської дороги, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32 Б, офіс 1019, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19 червня 2023 р.

Суддя Г.Є. Смелянець