УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

13.06.2023Справа № 910/8781/23

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін клопотання № 36995 від 30.05.2023 року «Про забезпечення позову» «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.)

у справі № 910/8781/23

за позовом «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінус-К»

2. Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

про припинення дії свідоцтва на торговельну марку та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2023 року до Господарського суду міста Києва від «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.) (позивач) надійшла позовна заява № 36994 від 30.05.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінус-К» (відповідач-1) та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- достроково припинити дію свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_1 на території України повністю, а саме для всіх послуг 35, 41 та 42 класів МКТП, для яких надана правова охорона;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва № НОМЕР_1 для всіх послуг 35, 41 та 42 класів МКТП на території України та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1, власником якої є ТОВ «Домінус-К», не використовується товариством на території України протягом останніх п`яти років та перешкоджає позивачу в отриманні на території України правової охорони чотирьом торговельним маркам за міжнародними реєстраціями № 1633683 від 21.06.2021 року, № 1633015 від 21.06.2021 року, № 1633016 від 21.06.2021 року та № 1633014 від 21.06.2021 року. Невикористання торговельної марки ТОВ «Домінус-К» є підставою для дострокового припинення дії свідоцтва на торговельну марку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8781/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.07.2023 року.

Разом з позовною заявою подано клопотання № 36995 від 30.05.2023 року «Про забезпечення позову», в якому заявник просить суд:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Домінус-К" повністю або частково відчужувати права щодо торговельної марки за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.09.2003 року, а також надавати ліцензії на використання згаданої торговельної марки будь-яким особам, а також відмовлятись від прав на згадану торговельну марку повністю або частково;

- заборонити Національному органу інтелектуальної власності (НОІВ), функції якого виконує Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з повним або частковим відчуженням прав щодо торговельної марки за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.09.2003 року, або з наданням ліцензій на використання згаданої торговельної марки, або з відмовою від прав на згадану торговельну марку повністю або частково.

В обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що ТОВ «Домінус-К», як власник торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1, має потенційну можливість передати (відчужити) права на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 іншій особі (іншим особам), або надати іншій особі (іншим особам) ліцензію на використання свідоцтва на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», або відмовитись від свідоцтва. У разі передачі (відчуження) ТОВ «Домінус-К» прав на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» та надання ТОВ «Домінус-К» ліцензії на використання торговельної марки будь-яким особам може призвести до залучення до розгляду справи третіх осіб, перелік яких може постійно змінюватися, у разі, зокрема, постійної зміни або розширення переліку ліцензіатів. Відмова ТОВ «Домінус-К» від прав на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» може призвести до закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору. Наявність таких обставин ускладнить ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На переконання заявника, у разі наявності заборон, як повне, так і часткове відчуження прав щодо торговельної марки ТОВ «Домінус-К» або надання ліцензій на її використання, або повна чи часткова відмова від прав на торговельну марку буде унеможливлена, що дозволить уникнути ускладнення ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та сприятиме ефективному вирішенню спору.

Розглянувши клопотання № 36995 від 30.05.2023 року «Про забезпечення позову» «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.), суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 року № 921/40/20).

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 року у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 року у справі № 911/3616/21(911/184/22).

Так, предметом спору у даній справі є дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_1 на території України повністю, а саме для всіх послуг 35, 41 та 42 класів МКТП, для яких надана правова охорона та зобов`язання Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва № НОМЕР_1 для всіх послуг 35, 41 та 42 класів МКТП на території України та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Оскільки «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.) звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частинами першою - другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Дорани проти Ірландії").

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 11 ГПК України).

Суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 року у справі № 910/20007/20).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що ТОВ «Домінус-К» є власником торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 . Передача (відчуження) права власності на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 іншій особі (іншим особам), або надання іншій особі (іншим особам) ліцензії на використання свідоцтва на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору; неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, в зв`язку із наявністю нових власників торговельної марки або відсутністю будь-якого власника; а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва може передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг на підставі договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1114 Цивільного кодексу України факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до НОІВ. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в Бюлетені.

Статтею 22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію торговельної марки протягом двох років після припинення дії свідоцтва згідно з пунктами 1 і 2 статті 18 цього Закону, крім випадків, коли власник свідоцтва, дію якого припинено, надасть згоду на реєстрацію заявленої торговельної марки.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем-1 свідоцтва № НОМЕР_1 з наступним поданням до установи заяви про реєстрацію відповідних змін.

У такому разі, у випадку дострокового припинення дії свідоцтва № НОМЕР_1 , відповідачі об`єктивно не матимуть можливості виконати рішення суду, оскільки у Державному реєстрі свідоцтв на торговельні марки будуть міститись відомості про особу (осіб), якій (яким) передано право власності на свідоцтво № НОМЕР_1 , а не відомості про відповідача-1, або взагалі будуть відсутні відомості про вказану торговельну марку.

Крім того, у випадку відмови відповідача-1 від прав на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 ніхто інший, в тому числі і позивач, не матиме змоги протягом 2-х років здійснити повторну реєстрацію торговельної марки після припинення дії свідоцтва.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

У зв`язку з тим, що власник свідоцтва № НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» може у будь-який час відмовитись або передати іншій особі право власності на свідоцтво повністю, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано припускає, що права на знак для товарів і послуг, на момент прийняття рішення можуть перейти до іншої (інших) особи (осіб).

Таким чином, в силу об`єктивних обставин існує ймовірність передачі відповідачем-1 прав на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 третім особам. Оскільки заборона відповідачеві-1 повністю або частково відчужувати права щодо торговельної марки за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.09.2003 року, а також надавати ліцензії на використання згаданої торговельної марки будь-яким особам, а також відмовлятись від прав на згадану торговельну марку повністю або частково не тягнуть за собою майнових наслідків для відповідача-1, а у разі їх невжиття захист порушеного прав позивача буде неможливим, то вибір заходу забезпечення є адекватним, розумним та обґрунтованим.

14.10.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 року № 703-ІХ, яким внесено зміни до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та визначено повноваження Національного органу інтелектуальної власності.

Частиною 2 ст. 2-1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що до владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них; видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок; опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року № 943-р «Про деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» було визначено, що Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Вказане розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року № 943-р набрало чинності з 08.11.2022 року, отже функції Національного органу інтелектуальної власності, зокрема, і щодо ведення Реєстру торгівельних марок і внесення до Реєстру змін та відомостей, з 08.11.2022 року перейшли до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заборона Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з повним або частковим відчуженням прав щодо торговельної марки за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.09.2003 року, або з наданням ліцензій на використання згаданої торговельної марки, або з відмовою від прав на згадану торговельну марку повністю або частково, є пов`язаною з предметом позову, а також про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказана позиція суду повністю узгоджується з вказівками пункту 88 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 року № 12 про можливість застосування вказаних судом у цій ухвалі заходів до забезпечення позову, що сприятиме, зокрема, запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

У даній справі встановлені судом обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

Таким чином, з огляду на викладене вище, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про обгрунтованість клопотання «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.) про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 139, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Клопотання № 36995 від 30.05.2023 року «Про забезпечення позову» «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.) у справі № 910/8781/23 - задовольнити.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Домінус-К" (ідентифікаційний код 39065107, адреса: 49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 45) повністю або частково відчужувати права щодо торговельної марки за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.09.2003 року, а також надавати ліцензії на використання згаданої торговельної марки будь-яким особам, а також відмовлятись від прав на згадану торговельну марку повністю або частково.

3. Заборонити Національному органу інтелектуальної власності (НОІВ), функції якого виконує Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка (Глазунова), 1) здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з повним або частковим відчуженням прав щодо торговельної марки за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 15.09.2003 року, або з наданням ліцензій на використання згаданої торговельної марки, або з відмовою від прав на згадану торговельну марку повністю або частково.

4. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 року у справі № 910/8781/23 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 13.06.2023 року.

5. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 року у справі № 910/8781/23 до виконання становить три роки, тобто до 13.06.2026 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 року у справі № 910/8781/23 є: «Єврокеш» С.А. (Eurocash S.A.) (ідентифікаційний код , адреса: Вишньова 11 PL-62-052 Коморники, Польща; Wiњniowa 11 PL-62-052 Komorniki Poland).

7. Боржниками у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 року у справі № 910/8781/23 є:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Домінус-К" (ідентифікаційний код 39065107, адреса: 49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 45);

Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка (Глазунова), 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 13 червня 2023 року.

Суддя О.В. Котков