ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/22/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Бушинський Л.В. - директор, наказ від 04.11.2003,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайт Діджитал"

до Приватного підприємства "Телерадіокомпанія Новий Світ"

про стягнення 99000,00 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Старлайт Діджитал" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Телерадіокомпанія Новий Світ" 99000,00 грн заборгованості.

Ухвалою від 09.01.2023 суд відкрив провадження у справі №906/22/23 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 07.02.2023.

Ухвалою суду від 07.02.2023 розгляд справи по суті відкладено на 09.03.2023.

Ухвалою від 09.03.2023 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 27.03.2023.

Ухвалою від 27.03.2023 суд оголосив перерву до 11.04.2023 о 10:00.

У зв`язку із надходженням повідомлення про замінування суду, господарський суд Житомирської області на час призначеного підготовчого засідання у справі №906/22/23 тимчасово не працював, тому засідання суду 11.04.2023 о 10:00 не проводилося.

Ухвалою від 17.04.2023 судове засідання для розгляду справи було призначено на 17.05.2023 о 16:30.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/22/23, призначена на 17.05.2022 о 16:30, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 29.05.2023 судове засідання було призначено на 06.06.2023.

Справа розглядається з урахуванням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997.

Представник позивача в судове засідання 06.06.2023 не з`явився. Згідно заяви від 05.06.2023 просив суд здійснювати розгляд справи без його участі (а.с. 97).

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву, згідно якої, враховуючи письмові пояснення позивача, просив долучити до матеріалів справи належним чином засвідчені документи, частину яких було подано з відзивом та на обставини яких він посилався при обґрунтуванні своєї позиції щодо позову, а саме: довідку АТ КБ "Приватбанк" від 07.03.2023 про обіги та сальдо (за період з 01.01.2022 по 31.12.2022), лист торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, копію з книги вихідної документації, копію наказу №13 від 30.03.2022, копію листа АТ "Укрпошта" №17-05 від 31.05.2023, скріншоти із електронної пошти, копію листа №6 від 30.03.2023.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 між Приватним підприємством "Телерадіокомпанія Новий Світ" (субліцензіат, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стралайт Діджитал" (ліцензіат, позивач) було укладено субліцензійний договір №SLM-189, відповідно до п.2.1 якого ліцензіат на умовах, визначених у договорі, надає субліцензіату субліцензію, а субліцензіат зобов`язується використовувати надану йому субліцензію відповідно до умов договору та додатків до нього і здійснювати оплату роялті за надання субліцензії в порядку та на умовах визначених у договорі та додатках до нього (а.с.10-18).

Позивач вказує, що в порядку, погодженому сторонами у додатку №2 від 21.12.2021 до договору, за допомогою програмного забезпечення "M.E.Doc" передав відповідачу для підписання акти про використання прав на ретрансляцію:

- за перший квартал 2022 №СД555 від 31.03.2022 на суму 22000,00 грн. Вказаний акт включає оплату за надані послуги за січень та лютий 2022 року. Вимоги про стягнення заборгованості за період надання послуг за березень 2022 позивач не заявляє;

- за другий квартал 2022 №СД1433 від 30.06.2022 на суму 33000,00 грн;

- за третій квартал 2022 №СД2131 від 30.09.2022 на суму 33000,00 грн.

Як вказує позивач, відповідач не підписав вказані акти та не надав мотивованої відмови від їх підписання.

Так як відповідач розрахунки згідно вказаних актів за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 01.04.2022 по 30.11.2022 здійснив частково, сплативши 11000,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення 99000,00 грн заборгованості.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 25.01.2023 (а.с. 46) заперечив щодо заявлених позовних вимог, стверджуючи, що на підставі п.7.2 договору Приватне підприємство "Телерадіокомпанія Новий Світ" листом №6 від 30.03.2022 повідомило Товариства з обмеженою відповідальністю "Стралайт Діджитал" про одностороннє розірвання вказаного договору, надіславши цей лист на електронну пошту останнього: , що вказана позивачем у п.10.7 договору як засіб для направлення поштової кореспонденції, тому вказаний договір є розірваним 29.04.2022, що має наслідком припинення дії договору з позивачем з ініціативи відповідача.

Позивач у відповіді на відзив від 02.02.2023 (а.с.64-68) вказує на те, що згідно з умовами договору строк дії договору визначено до 31.01.2024, а строк дії субліцензії до 31.12.2023, тому строк дії договору та строк дії субліцензії є різними поняттями і відповідач дійшов хибного висновку, що строк дії договору закінчується 31.12.2023. Зауважує, що у своєму листі відповідач, вказуючи про розірвання договору, посилається на п. 8.3 Договору, у якому йдеться про звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору, а не про його розірвання. Зазначає, що відповідач не дотримався передбаченого договором порядку одностороннього розірвання договору, оскільки лист про розірвання договору був надісланий на електронну пошту, вичерпний перелік тем для листування за якою визначено у п.10.7 договору, та не передбачено отримання на вказану електронну адресу будь-яких повідомлень від відповідача, у тому числі, щодо розірвання договору. Відповідач не надав доказів отримання позивачем належним чином оформленого повідомлення про розірвання договору як у вигляді електронного документу, так і у паперовому вигляді. Файл, який зі слів відповідача, було надіслано позивачу у електронному вигляді не може вважатися електронним документом без обов`язкових реквізитів, якими завершується створення електронного документа (електронного підпису уповноваженої особи та печатки), а отже такий файл не має юридичної сили та не створює юридичних наслідків для сторін відповідно до положень абз.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Зазначає, що відповідач фактично продовжив використання наданого йому невиключного майнового права інтелектуальної власності на використання програм (п.1.1.9 договору) шляхом ретрансляції (п.1.1.12 договору) у режимі реального часу. Про продовження відповідачем ретрансляції також свідчить не повернення останнім у порядку, передбаченому п.4.2.13 договору, САМ-модулів (обладнання, яке декодує сигнал для його подальшої ретрансляції), які були передані відповідачу згідно акту передачі-приймання САМ-модуля(-ів) від 01.01.2022 до субліцензійного договору. Позивач вважає, що факт одностороннього розірвання договору у порядку, передбаченому п.7.2 договору, не відбувся. Зазначає, що умови, які описані в наданому відповідачем скріншоті електронного листа від 14.03.2022 не були погоджені сторонами та закріплені у відповідній додатковій угоді до договору про внесення змін до умов договору в порядку ст. 651, 654 ЦК України та п. 10.1 Договору, а тому не створюють для сторін юридичних наслідків.

Додатково у письмових поясненнях від 27.03.2023 (а.с. 86-87) відповідач зазначив, що посилання позивача на ту обставину, що листування не могло здійснюватися на електронну пошту, спростовується положеннями п.7.2 договору, відповідно до якого обумовлено надіслання письмового повідомлення, однак без уточнення якими засобами зв`язку та без вказівок на форму його вручення. Також пояснив, що в період надіслання даного повідомлення в Україні вже було введено воєнний стан і відділення поштового зв`язку не працювали, тому єдиним можливим варіантом було надіслання повідомлення про припинення договору засобами електронної пошти. Зсилаючись на форс-мажорні обставини, настання яких засвідчено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. та вказує, що значна частина абонентів у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф виїхала за кордон чи не мала матеріальної змоги сплачувати відповідні платежі, що напряму вплинуло на фінансовий стан підприємства. Зауважив, що відповідно до електронного листа ТОВ "Старлайт Діджитал" від 24.02.2022 САМ-модулі (обладнання, яке декодує сигнал для його подальшої ретрансляції) з 24.02.2022 не функціонують, так як телеканали "СТБ", "ICTV", "Новий канал", "ОЦЕ", "М1", "М2" у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану розкодовані. Наголосив, що ретрансляція каналів "СТБ", "ICTV", "Новий канал", "ОЦЕ", "М1", "М2" відповідачем припинена з 30.03.2022.

У письмових поясненнях від 05.04.2023 (94-97) позивач зазначив, що відповідач не надав у матеріали справи будь-які докази, які б підтверджували вчинення ним всіх можливих дій для належного повідомлення позивача про розірвання договору. Зазначив, що належним доказом підтвердження настання форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України, а також зауважив, що настання форс-мажорних обставин не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання та не є підставою для зміни умов договору.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем укладено субліцензійний договір №SLM-189 від 21.12.2021, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Строк дії Договору, згідно його п. 7.1, припиняється 31.01.2024.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1107 ЦК України розпорядження майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі договорів, зокрема, ліцензійного договору.

За приписами ч.1 ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором (ч.2 ст.1109 ЦК України).

У пункті 2.2. договору сторони визначили вид субліцензії - невиключна.

За умовами п.2.3 договору субліцензія діє на території, лише з використанням телемережі та на додаткових умовах, які визначені у відповідному додатку (відповідних додатках) до договору.

Згідно з п.1, 3 додатку №1 до договору, територія 1 дії субліцензії - м.Бердичів Житомирської області. Телемережа 1 - телекомунікаційна мережа, яка належить субліцензіату на праві власності, і яка використовується субліцензіатом для надання програмної послуги за стандартами розповсюдження, зазначеними в діючій ліцензії Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення субліцензіата.

У пункті 5 додатку №1 до договору сторони визначили стандарти розповсюдження - аналогове телевізійне мовлення, цифрове телевізійне мовлення за стандартом DVB-C, цифрове телевізійне мовленння за стандартом IPTV.

Згідно п.7 додатку №1 до договору погоджено розміщення Програм у списку каналів (частотному плані кабельної мережі), ТВК, на якому Субліцензіат здійснює ретрансляцію Програм в телемережі, а саме: "СТБ", "ICTV", "Новий канал", "ОЦЕ", "М1", "М2".

Відповідно до п.2.4 договору, факт надання субліцензії підтверджується підписанням сторонами двостороннього акту відкриття права на ретрансляцію, і, за умови підписання сторонами окремого додатку до договору, актом відкриття невиключних прав на Право Catch Up та Право Time Shifted TV.

Факт надання субліцензії та виникнення у відповідача обов`язку сплатити роялті підтверджується підписанням сторонами акту №1 відкриття права на ретрансляцію від 01.01.2022 та передачу субліцензіату субліцензії на період з 01.01.2022 по 31.12.2023 включно.

Також сторони підписали акт передачі-приймання САМ-модуля(-ів) до субліцензійного договору №SLM-189 від 21.12.2021, відповідно до якого ліцензіат передав, а субліцензіат прийняв САМ-модулі у кількості 6 шт. (а.с.71).

Відповідно до п.2 вказаного акту, САМ-модуль(-і) передаються на строк субліцензії виключно для забезпечення прийому субліцензіатом сигналу, що містить програми каналу, у кодованому вигляді, без права передачі третім особам.

Згідно з п.7 вказаного акту, субліцензіат зобов`язується повернути САМ-модуль(-і) в належному та технічно-справному стані за актом приймання-передачі протягом 3-х календарних днів після останнього строку субліцензії (в тому числі у випадку дострокового припинення договору) або на вимогу ліцензіата.

Згідно з п.5.1 договору, за використання програм шляхом ретрансляції субліцензіат сплачує ліцензіату суму роялті за період дії субліцензії з 01.01.2022 по 31.12.2023 (включно) у розмірі, визначеному у відповідному додатку. Сума роялті не оподатковується ПДВ згідно пп.196.1.6 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.5.3 договору, виплата роялті за звітний період здійснюється субліцензіатом на підставі, у розмірі та відповідно до договору і додатку (додатків) до договору шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок ліцензіата, зазначений у договорі. Виплата роялті вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок ліцензіата.

Відповідно до п.8 додатку №1 від 21.12.2021 до договору, за надання субліцензії на умовах додатку №1 субліцензіат сплачує ліцензіату роялті у розмірі 264000,00 грн за період дії субліцензії з 01.01.2022 по 31.12.2023 (включно).

Згідно з п.9 додатку №1 до договору, обов`язок субліцензіата сплатити роялті виникає з моменту початку (з факту) ретрансляції у телемережі 1 у межах території 1 або з дати, зазначеної в п.2.4 договору, залежно від того, що наступило раніше. Обов`язок субліцензіата сплатити роялті за період дії субліцензії з 01.01.2022 по 31.12.2023 (включно) виникає у субліцензіата незалежно від кількості абонентів субліцензіата та строків такої ретрансляції.

Згідно з п.10 додатку №1 до договору, виплата роялті здійснюється субліцензіатом частинами щомісяця (звітний період) у розмірі 1/24 роялті суми, що вказана у п.8 додатку №1 до договору, не пізніше 20 числа місяця, який йде за звітним періодом.

Ліцензіат щомісячно складає рахунок (рахунки) та передає його (їх) субліцензіату. Ліцензіат щоквартально складає акти використання прав на ретрансляцію та передає їх субліцензіату. Субліцензіат зобов`язаний підписати та повернути їх ліцензіату в строк 3 (три) робочих дні. Не отримання рахунку або акту використання прав на ретрансляцію не може бути підставою (причиною) несплати роялті.

Витягом з реєстру платежів ТОВ "Старлайт Діджитал" (а.с.28) підтверджено, що платіжним дорученням №68 від 21.02.2022 відповідач оплатив позивачу 11000,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 за надання невиключного права на використання програм шляхом ретрансляції.

За вказаного суд встановив, що не оплаченими на дату звернення позивача до суду є наявні у справі акти про використання прав на ретрансляцію:

- за перший квартал 2022 №СД555 від 31.03.2022 в частині оплати на суму 11000,00 грн за лютий 2022 року (вимоги про стягнення заборгованості за період надання послуг за березень 2022 позивач не заявляє);

- за другий квартал 2022 №СД1433 від 30.06.2022 на суму 33000,00 грн;

- за третій квартал 2022 №СД2131 від 30.09.2022 на суму 33000,00 грн.

При цьому суд встановив, що Приватне підприємство "Телерадіокомпанія Новий Світ" 30.03.2022 звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стралайт Діджитал" з листом №6 щодо одностороннього розірвання вказаного договору, надіславши цей лист на електронну пошту: , що вказана позивачем у п.10.7 договору, що підтверджується скріншотом про надіслання позивачу документа Старлайт Діджитал.doc та інформацією з книги вихідної кореспонденції (а.с.51-54, 123-126, 129, 130).

З наявного у справі наказу №13 від 30.03.2023 вбачається, що у зв`язку з фінансовим станом в період воєнного часу, враховуючи факт розірвання договору №SLM-189 від 21.12.2021р., на підставі поданої заяви (Вихідна №6 від 30.03.2022р.), виключено з переліку телеканалів для ретрансляції слідуючі телеканали: "СТБ", "Новий канал", "ICTV", "ОЦЕ", "М1", "М2".

Враховуючи зазначене а також заперечення позивача щодо розірвання договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За умовами п.7.1 строк дії договору починається з дати підписання договору та припиняється 31.01.2024, якщо інше не передбачено договором, додатками до нього.

У пункті 2 додатку №1 до договору сторони визначили строк дії субліцензії з 01.01.2022 по 31.12.2023.

Субліцензія є предметом укладеного договору, тому відповідно її строк не може бути більшим строку дії договору, у зв`язку з чим при розірванні договору припиняються і правовідносини, що ним регулювалися, тобто надання субліцензії.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним.

Отже, за змістом наведеної норми розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитися в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору) (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №904/7804/16).

Так, у п.7.2 договору погоджено, що сторони мають право відмовитись від договору або відповідного додатку до договору в односторонньому порядку, за умови письмового попередження іншої сторони не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до орієнтовної дати припинення дії договору або відповідного додатку до договору. У такому випадку, дія договору або відповідного додатку до договору вважається припиненою з дати, вказаної стороною у відповідному повідомленні, і не потребує підписання сторонами будь-яких додаткових документів, при цьому не припиняються зобов`язання, які виникли під час діє договору: щодо оплати, відповідальності та конфіденційності. Крім того, у такому випадку, з припиненням дії договору або відповідного додатку до договору припиняється зобов`язання субліцензіата щодо сплати відповідної роялті за наступні (після припинення дії договору або відповідного додатку до договору) звітні періоди до кінця року, але лише у випадку дотримання субліцензіатом умов Закону України "Про авторське право і суміжні права" (використання програм та аудіовізуальних творів виключно на підставі та на умовах договорів, укладених з правовласниками (дозволів, наданих правовласниками)).

Отже, пунктом 7.2. договору сторони визначили право на розірвання укладеного договору в односторонньому порядку за умови надіслання письмового попередження іншій стороні не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до орієнтовної дати припинення дії договору, але не погодили порядок надіслання такого повідомлення - поштовим чи електронним зв`язком, вручення під розпис тощо.

У пункті 10.7 договору сторони погодили, що інформацію щодо отримання рахунків та/або актів використання прав на ретрансляцію та/або детальну інформацію про повідомлення, отримані від ліцензіата згідно п.10.5.2 договору, субліцензіат може отримати шляхом надіслання листа на електронну адресу ліцензіата .

Будь-яких застережень щодо неможливості надіслання відповідачем письмових повідомлень, зокрема і щодо розірвання договору в односторонньому порядку, на вказану у цьому пункті договору електронну адресу вказаний пункт чи інші пункти договору не містять.

Водночас з матеріалів справи вбачається (а.с. 51 (зворот), 77), що обмін електронними повідомленнями з відповідачем позивач здійснював саме використовуючи електронну адресу .

Отже, вказана адреса є офіційною електронною адресою, яка використовується позивачем, тому відповідно направлення листа відповідача №6 від 30.03.2022, зважаючи на зміст умов договору, суд розцінює як належне повідомлення про його розірвання.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Разом з тим, лист відповідача №6 від 30.03.2022, яким було повідомлено позивача про одностороннє розірвання договору, не є електронним документом в розумінні Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а є надісланим на електронну адресу письмовим документом, який містить підпис директора відповідача та скріплений його печаткою.

Зважаючи на заперечення позивача про те, що у листі відповідача №6 від 30.03.2022 вказано про розірвання договору згідно п.8.1, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до п.8.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору та/або відповідного додатку до договору, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили, таких як: стихійні лиха, пожежі, страйки, масові заворушення, війна, військові дії, різке погіршення електромагнітної обстановки, яка впливає на якість трансляції програм, неправомірні дії третіх осіб щодо технічного обладнання сторін, ліцензіарів, яке використовується при виконанні умов договору, інші обставини, визнані компетентними органами, непереборними, при умові, що дані обставини неможливо було передбачити і які не залежать від волі сторін, та які перешкоджають виконанню сторонами зобов`язань за договором та/або відповідним додатком до договору.

Під час розгляду справи представник відповідача пояснив, що зазначений пункт договору було зазначено помилково, оскільки умови про його розірвання погоджено сторонами у п.7.2.

Враховуючи те, що вищевказаним листом відповідач повідомляв саме про розірвання договору згідно умов останнього, і при цьому інших підстав та умов розірвання договору в односторонньому порядку сторони не визначили, помилкове зазначення п. 8.1 договору не спростовує зміст листа та волевиявлення відповідача щодо одностороннього розірвання договору.

Також суд вважає за доцільне зауважити, що вказаний лист не містить пропозиції розірвати договір, тому безпідставними є заперечення позивача стосовно того, що умови, які описані в наданому відповідачем скріншоті електронного листа від 14.03.2022 не були погоджені сторонами та не були закріплені у відповідній додатковій угоді до договору про внесення змін до умов договору в порядку ст. 651, 654 ЦК України та п. 10.1 Договору, а тому не створюють для сторін юридичних наслідків.

З огляду на викладене, з урахуванням змісту п.7.2 договору, суд прийшов до висновку, що субліцензійний договір №SLM-189 від 21.12.2021 розірваний з 30.04.2022, оскільки 30 календарних днів від дати надіслання відповідачем повідомлення про розірвання договору 30.03.2022 спливає 29.04.2022.

Також суд враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач фактично продовжив використання наданого йому невиключного майнового права інтелектуальної власності на використання програм шляхом ретрансляції у режимі реального часу, оскільки неповернення відповідачем позивачу САМ-модулів свідчить лише про невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення САМ-модулів протягом 3-х діб з моменту припинення дії договору, визначеного п.4.2.13 договору, але не доводить те, що відповідач використовував вказані САМ-модулі після розірвання договору.

При цьому, як вбачається з погоджених сторонами умов договору, неповернення відповідачем позивачу САМ-модулів не впливає на зміст та наслідки застосування п.7.2 договору.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що п.7.2 договору сторони погодили, що з припиненням дії договору припиняється зобов`язання субліцензіата щодо сплати відповідної роялті за наступні (після припинення дії договору) звітні періоди до кінця року.

Як було встановлено судом вище, субліцензійний договір №SLM-189 від 21.12.2021 розірваний з 30.04.2022.

З урахуванням наведеного суд встановив, що відповідач заборгував позивачу 22000,00 грн, а саме 11000,00 грн за період з 01.02.2022-28.02.2022 та 11000,00 грн за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з урахуванням оплати 11000,00 грн за період з 01.01.2022-31.01.2022.

У стягненні 77000,00 грн, нарахованих позивачем відповідачу після 30.04.2022, тобто після припинення дії договору, за період з 01.05.2022 по 30.11.2022, слід відмовити.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню у розмірі 22000,00 грн основного боргу. У стягненні 77000,00 грн основного боргу суд відмовляє.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Телерадіокомпанія Новий світ" (13302, Житомирська область, м.Бердичів, вул.Одеська, буд. 38/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайт Діджитал" (01054, м.Київ, вул. Тургеневська, 25, ):

- 22000,00 грн основного боргу;

- 551,33 грн судового збору.

3. У стягненні 77000,00 грн основного боргу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.06.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) та на ел.адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1;

3 - відповідачу (рек.) та на ел.адресу: ;