ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" червня 2023 р. Справа № 924/545/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Лежніної Я.С. розглянувши матеріали

за позовом Фермерського господарства "Лемешівка Агро Плюс" м.Вінниця

до товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" с.Крупець Славутський район Хмельницька область

про визнання недійсною фінансову аграрну розписку від 29.06.2022р. №749

Представники сторін:

позивача: Руденко О.С. адвокат

відповідача: Стеценко А.І. адвокат

В підготовчому засіданні відповідно до ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ФГ "Лемешівка Агро Плюс" про визнання недійсною фінансову аграрну розписку видану 29.06.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" зареєстровану в реєстрі аграрних розписок за №749 та посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д.

Ухвалою від 23.05.2023р. відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 12.06.2023р.

31.05.2023р. від ТОВ "Суффле Агро Україна" надійшло клопотання про передачу справи №924/545/23 до Господарського суду Вінницької області для розгляду в рамках справи про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" № 902/172/23.

Розглядаючи клопотання відповідача судом береться до уваги таке.

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частинами першою, другою статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За змістом ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Положення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства кореспондуються з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, згідно з яким господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19) викладено позицію, відповідно до якої розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.05.2021 у справі №759/9008/19 зроблено висновок, згідно з яким нормами пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та частини другої і третій статті 7 КУПБ врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Частина 9 ст. 30 ГПК України визначає, що справи, передбачені п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Отже, аналіз ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і публічних правовідносин, у яких боржник є стороною (позивачем або відповідачем).

До того ж за системний аналіз змісту приписів статті 7 Кодексу України з питань банкрутства у сукупності із нормами ГПК щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) приводить до висновку, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство майнових спорів, стороною яких є боржник, є універсальним (позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2022 у справі № 910/1065/21).

Установлена вимогами статті 7 Кодексу України з питань банкрутства концентрація у межах справи про банкрутство всіх спорів, пов`язаних з боржником та його майном, дає змогу здійснювати ефективний судовий контроль за діяльністю такого боржника, збереженням майнових активів боржника у його розпорядженні з метою відновлення платоспроможності такого боржника, формування ліквідаційної маси, достатньої для задоволення кредиторських вимог.

Розгляд спорів, стороною яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, саме тим судом, який розглядає справу про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до боржника, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.05.2023р. відкрито провадження у справі №902/172/23 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" (вул.Академічна, 16, м.Вінниця, ), введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна.

Судом враховується, що предметом спору у справі №924/545/23 є позовні вимоги позивача про визнання недійсною фінансову аграрну розписку видану 29.06.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" зареєстровану в реєстрі аграрних розписок за №749 та посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. Положеннями розписки встановлено безумовне грошове зобов`язання боржника (ТОВ "Лемешівка Агро Плюс") сплатити кредитору (ТОВ "Суффле Агро Україна") грошову суму в розмірі 3 355 125грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №916/585/18 (916/1051/20) звертає увагу на те, що вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не лише з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог в аспекті порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано. Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу (такої позиції дотримується Верховий Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 14.07.2022 у справі №910/1065/21).

Як зазначалося вище, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до особи, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17 (провадження № 12-160гс19), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (провадження №12-143гс19), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 січня 2020 року у справі №921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 02 жовтня 2019 у справі №910/9535/18, від 21 листопада 2019 року у справі №925/1205/15, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у справі №161/18582/17, від 24 лютого 2021 року у справі №712/701/19, від 28 квітня 2021 року у справі №428/2376/20.

Враховуючи зазначене, з огляду на те, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" вказаний боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а також беручи до уваги, що вирішення спору у цій справі впливатиме на ліквідаційну масу боржника, його активи, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає вирішенню Господарським судом Вінницької області в межах справи № 902/172/23 про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, як належним судом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії висловлено думку, що термін судом, встановленим законом у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...].

З огляду на наведений основоположний принцип розгляду справи судом, встановленим законом, вирішення питання про належність суду при розгляді справи є першочерговим, оскільки лише такий суд може вирішувати спір, дотримуючись при цьому норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд доходить висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення клопотання відповідача про передачу справи для розгляду в межах справи № 902/172/23 про банкрутство позивача.

Частинами 1, 3 ст. 31 ГПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 20, 30, 31, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи №924/545/23 передати Господарському суду Вінницької області для розгляду в межах справи № 902/172/23 про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс".

Ухвала набирає законної сили 12.06.2023р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 15.06.2023р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник до матеріалів справи.

Направлено на ел пошту представнику позивача адвокату Руденко О.С. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), представнику відповідача адвокату Стеценко А.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )/