ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. Справа№ 910/11020/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Шульга А.В.

відповідача - Олексієнко О.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна"

на рішення Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р. (повний текст складено 03.03.2023 р.)

у справі № 910/11020/22 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Приватного підприємства "Войніков і Ко"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна"

про розірвання договору та стягнення 655968,96 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Приватне підприємство "Войніков і Ко" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" про розірвання договору № 3213/342105 від 16.02.2022 р. та стягнення 655968,96 грн, з яких: 336984,14 грн попередньої оплати, 4985,52 грн 3% річних, 33179,18 грн інфляційних втрат та 280820,12 грн пені.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що відповідач не здійснив поставку товару, передбачену умовами укладеного договору, у зв`язку з чим повинен повернути вартість недопоставленого товару. Також позивач просить розірвати укладений договір № 3213/342105 від 16.02.2022 р., оскільки через тривале невиконання його відповідачем, позивач втратив інтерес до придбання товару.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р. у справі № 910/11020/22 позов Приватного підприємства "Войніков і Ко" задоволено частково; розірвано договір № 3213/342105 від 16.02.2022 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" та Приватним підприємством "Войніков і Ко"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" на користь Приватного підприємства "Войніков і Ко" 336984,14 грн попередньої оплати, 33179,18 грн інфляційних втрат, 4985,52 грн 3% річних; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивач перебуває на тимчасово окупованій території, тому за Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» укладений між Приватним підприємством «Войніков і Ко» і адвокатом Шульгою А.В. договір про надання правової допомоги є нікчемним. Оскільки адвокат Шульга А.В. не був наділений повноваженнями представляти інтереси позивача, тому надісланий вказаним адвокатом лист з повідомленням про розірвання договору № 3213/342105 від 16.02.2022 р не породжує правових наслідків.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/11020/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" на рішення Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/11020/22.

До суду 03.04.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/11020/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/11020/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" та призначено справу № 910/11020/22 до розгляду на 30.05.2023 р.

У судовому засіданні 30.05.2023 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

16.02.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна» (далі - продавець) та Приватним підприємством «Войніков і Ко» (далі - покупець) було укладено договір № 3213/342105 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець поставляє, а покупець приймає та зобов`язується оплатити техніку, а саме: мікроавтобус JAC Sunray в кількості 1 (одна) одиниця (далі - товар) на умовах, визначених даним договором.

Згідно з п. 1.2 договору технічні характеристики, специфікація, склад товару визначаються в додатку № 1 (специфікації) до договору, які є його невід`ємною частиною.

Як передбачено п. 2.1 договору, вартість товару, без врахування ПДВ, складає гривневий еквівалент 32750,00 доларів США, сума ПДВ складає гривневий еквівалент 6550,00 доларів США, загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає гривневий еквівалент 39300,00 доларів США, що підлягає сплаті по курсу перерахунку та є загальною вартістю договору.

Продавець передає товар покупцеві на умовах EXW (склад продавця: 08141, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Індустріальна, 31), згідно з Інкотермс 2010 року протягом 60 (шістдесяти) календарних днів після зарахування на поточний рахунок покупця 30% загальної вартості договору від покупця (п. 4.1 договору).

У відповідності до п. 4.2 договору передання товару оформлюється накладними на отримання товару та/або актами прийому-передачі товару, що підписуються уповноваженими представниками обох сторін. Товар приймається за кількістю, якістю та комплектністю.

За п. 5.1 договору покупець зобов`язується здійснити оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця наступним чином: покупець зобов`язаний сплатити гривневий еквівалент 11790,00 доларів США, що становить 30% від загальної вартості договору та підлягає оплаті за курсом перерахунку в термін до 21.02.2022 р. Покупець зобов`язаний сплатити гривневий еквівалент 27510,00 доларів США, що становить 70% від загальної вартості договору та підлягає сплаті за курсом перерахунку протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання офіційного повідомлення від продавця про прибуття товару на митну територію України.

Відповідно до п. 6.1 договору форс-мажорними обставинами вважаються обставини, що унеможливлюють часткове або повне виконання однією стороною або обома сторонами умов дійсного договору.

Згідно з п. 6.2 договору форс-мажорні обставини включають: пожежу, викликану природними силами, повінь, землетрус і інші стихійні лиха, страйки, безладдя, блокаду, терористичні акти, військові дії, дії знарядь війни (в тому числі, але не виключно проведення антитерористичних операцій, введення військового стану, надзвичайного стану), зміни графіку роботи заводу-виготовлювача, розклад руху кораблів, ембарго або інші обставини, що знаходяться поза контролем сторін і впливають на виконання ними своїх зобов`язань, крім того, до форс-мажорних обставин включаються дії державних органів щодо введення нормативних актів, які впливають на виконання договору. Сторона для якої наступили форс-мажорні обставини, повинна негайно, протягом 5-ти днів з настання таких обставин, повідомити іншу сторону в письмовому вигляді про виникнення таких обставин. Дане повідомлення повинне включати: характер форс-мажорних обставин, дату їх початку і очікувану дату закінчення.

Пунктом 6.3 договору сторони погодили, що військові дії (в тому числі, але не виключно проведення антитерористичних операцій, введення військового стану та надзвичайного стану) вважаються підтвердженими, якщо зазначена інформація буде офіційно опублікована на будь-якому із сайтів: Рада національної безпеки та оборони України, Кабінет Міністрів України, Президент України.

Як передбачено п. 6.6 договору, якщо форс-мажорні обставини для однієї зі сторін будуть продовжуватися більше 30 (тридцяти) календарних днів, кожна зі сторін має право на розірвання цього договору за умови письмового повідомлення про це іншої сторони не пізніше як за 5 (п`ять) робочих днів до розірвання. При цьому сторони повинні здійснити взаєморозрахунки (оплатити поставлений товар до дії форс-мажорних обставин товар або повернути передплату за непоставлений товар) протягом 5-ти робочих днів з дати отримання такого повідомлення.

Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення передання товару продавцем покупцю, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недопоставленого товару з ПДВ за кожний календарний день прострочення поставки товару по день поставки товару включно.

Відповідно до п. 8.4 договору в разі порушення покупцем умов оплати товару, визначених п. 5.1 договору більше ніж на 15 календарних днів продавець має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом письмового повідомлення покупцю про розірвання договору, при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 10% від загальної вартості договору. В такому випадку договір буде вважатись розірваним з моменту одержання покупцем повідомлення від продавця про розірвання договору.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що в разі розірвання продавцем даного договору через причини, наведені у п. 8.4 договору, продавець має повернути покупцю кошти, попередньо сплачені ним за умовами даного договору. При цьому, продавець має право утримати із суми, що підлягає поверненню покупцю, штрафні санкції, нараховані продавцем відповідно до умови даного договору та чинного законодавства України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов дійсного договору (п. 9.1 договору).

У специфікації (додаток № 1 до договору) сторони погодили характеристики товару, що підлягає поставці: мікроавтобус JAC Sunray; об`єм двигуна 2,8 л; потужність двигуна 150 к.с; КПП механічна, 6+1; кількість посадочних місць (з водієм) 16; колір білий; рік випуску 2021.

На виконання умов укладеного договору позивач перерахував відповідачу суму попередньої оплати у розмірі 336984,14 грн (30% загальної вартості договору), що підтверджується платіжним дорученням № 15226 від 21.02.2022 р.

Однак відповідач у строк, передбачений умовами укладеного договору (до 22.04.2022 р.), своє зобов`язання з поставки товару не виконав.

26.09.2022 року відповідач направив на адресу позивача лист № 9887, в якому повідомив про запізнення прибуття товару у зв`язку з військовою агресією та вказав про готовність поставити товар після повної оплати позивачем товару.

10.10.2022 р. позивач направив на адресу відповідача лист про розірвання укладеного договору поставки з 18.10.2022 р. та повернення попередньої оплати у розмірі 336984,14 грн до 18.10.2022 р. у зв`язку з суттєвим порушенням строків поставки товару.

В свою чергу, відповідач направив на адресу позивача лист № 10266 від 21.10.2022 р., в якому вказав про розірвання укладеного договору зі своєї сторони через прострочення позивачем сплати остаточної суми за поставлений товар. Також відповідачем було нараховано позивачу штраф за порушення строків оплати товару.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не здійснив поставку товару у строки, передбачені умовами укладеного договору, у зв`язку з чим просить повернути сплачену ним суму авансу та розірвати договір поставки у зв`язку з істотним порушенням його умов. Відповідач у свою чергу вказує на те, що порушення строків поставки відбулось у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як було встановлено вище, позивач на виконання умов укладеного договору перерахував відповідачу суму попередньої оплати у розмірі 336984,14 грн (30% загальної вартості договору), що підтверджується платіжним дорученням № 15226 від 21.02.2022 р.

Однак відповідач у визначений строк (протягом 60 календарних днів з моменту отримання передплати), тобто до 22.04.2022 р. включно, товар позивачу не поставив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження перерахування позивачем суми попередньої оплати на виконання умов укладеного договору, а відповідачем не надано доказів здійснення поставки товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про розірвання договору № 3213/342105 від 16.02.2022 р. та стягнення 336984,14 грн попередньої оплати є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 280820,12 грн пені за період з 23.04.2022 р. по 19.10.2022 р.

Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення передання товару продавцем покупцю, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недопоставленого товару з ПДВ за кожний календарний день прострочення поставки товару по день поставки товару включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як було встановлено вище, відповідач в порушення умов укладеного договору у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, а тому прострочив виконання зобов`язання.

Разом з цим, Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні із 24.02.2022 р. було введено воєнний стан.

Згідно з листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, Торгово-Промислова палата підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Як передбачено ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У відповідності до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п. 6.1 договору форс-мажорними обставинами вважаються обставини, що унеможливлюють часткове або повне виконання однією стороною або обома сторонами умов дійсного договору.

Згідно з п. 6.2 договору форс-мажорні обставини включають: пожежу, викликану природними силами, повінь, землетрус і інші стихійні лиха, страйки, безладдя, блокаду, терористичні акти, військові дії, дії знарядь війни (в тому числі, але не виключно проведення антитерористичних операцій, введення військового стану, надзвичайного стану), зміни графіку роботи заводу-виготовлювача, розклад руху кораблів, ембарго або інші обставини, що знаходяться поза контролем сторін і впливають на виконання ними своїх зобов`язань, крім того, до форс-мажорних обставин включаються дії державних органів щодо введення нормативних актів, які впливають на виконання договору. Сторона для якої наступили форс-мажорні обставини, повинна негайно, протягом 5-ти днів з настання таких обставин, повідомити іншу сторону в письмовому вигляді про виникнення таких обставин. Дане повідомлення повинне включати: характер форс-мажорних обставин, дату їх початку і очікувану дату закінчення.

Пунктом 6.3 договору сторони погодили, що військові дії (в тому числі, але не виключно проведення антитерористичних операцій, введення військового стану та надзвичайного стану) вважаються підтвердженими, якщо зазначена інформація буде офіційно опублікована на будь-якому із сайтів: Рада національної безпеки та оборони України, Кабінет Міністрів України, Президент України.

Як передбачено п. 6.6 договору, якщо форс-мажорні обставини для однієї зі сторін будуть продовжуватися більше 30 (тридцяти) календарних днів, кожна зі сторін має право на розірвання цього договору за умови письмового повідомлення про це іншої сторони не пізніше як за 5 (п`ять) робочих днів до розірвання. При цьому сторони повинні здійснити взаєморозрахунки (оплатити поставлений товар до дії форс-мажорних обставин товар або повернути передплату за непоставлений товар) протягом 5-ти робочих днів з дати отримання такого повідомлення.

Отже, укладаючи договір, сторони погодили, що достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин (введення воєнного стану) є офіційно опублікована інформація, в даному випадку Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 р., до якого увійшов Бердянський район Запорізької області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року»; затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого вся територія Бердянського району Запорізької області тимчасово окупована з 28.02.2022 р.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.08.2022 р. вбачається, що місцезнаходженням позивача є окупована на сьогодні територія: Україна, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Консульська, 75А, офіс 4, що свідчить про неможливість відповідача в письмовому вигляді протягом 5-ти днів повідомити позивача про настання форс-мажорних обставин у відповідності до п. 6.2 договору.

Враховуючи те, що 24.02.2022 р. на території України введено воєнний стан, який на теперішній час не припинено, а також те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено в порядку, визначеному умовами договору, зокрема Указами Президента України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 280820,12 грн пені не підлягає задоволенню.

Також, за неналежне виконання умов укладеного договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 33179,18 грн інфляційних втрат за період з травня 2022 року по вересень 2022 року та 4985,52 грн 3% річних за період з 23.04.2022 р. по 19.10.2022 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Отже, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов украденого договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 33179,18 грн інфляційних втрат за період з травня 2022 року по вересень 2022 року та 4985,52 грн 3% річних за період з 23.04.2022 р. по 19.10.2022 р. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивач перебуває на тимчасово окупованій території, тому у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» укладений між Приватним підприємством «Войніков і Ко» і адвокатом Шульгою А.В. договір про надання правової допомоги є нікчемним та адвокат Шульга А.В. не був наділений повноваженнями представляти інтереси позивача і направляти лист відповідачу з повідомленням про розірвання договору № 3213/342105 від 16.02.2022 р., колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено вище, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, відповідно до якого вся територія Бердянського району Запорізької області тимчасово окупована з 28.02.2022 р.

Однак договір про надання правової допомоги № ВІК10/10/22-Ш укладений між адвокатом Шульгою А.В. та ПП «Войніков і Ко» 22.10.2022 р., тобто до визначення державою території місцезнаходження позивача як такої, що тимчасово окупована.

При цьому, відповідно до п. 1 договору про надання правової допомоги № ВІК10/10/22-Ш від 22.10.2022 р. адвокат наділений повноваженнями, зокрема підписувати на направляти від імені замовника повідомлення про розірвання договору та повернення передплати.

Відтак доводи скаржника про відсутність належних повноважень у адвоката Шульги А.В. є необґрунтованими.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р у справі № 910/11020/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 07.02.2023 р у справі № № 910/11020/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.06.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко